Справа № 712/5998/23
Провадження № 1-кс/712/2833/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2023 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

слідчого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,-

В С Т А Н ОВ И В:

Слідчий слідчого відділу Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області ОСОБА_4 , за погодженням прокурора Черкаського відділу Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_3 , звернувся із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Топильна, Шполянського району, Черкаської області, громадянина України, українця, не працюючого, учасником бойових дій, депутатом, учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС не являється, не одруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб.

Клопотання мотивується тим, що у провадженні СВ Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області, перебувають матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0002047 від 14.06.2023 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 14.06.2023, близько 08:30 ОСОБА_6 , перебуваючи за адресою: вул. Сурікова, буд. 12/5 у м. Черкаси, побачив на паркувальному майданчику транспортний засіб - автомобіль марки «FORD TRANSIT CONNECT», 2008 року випуску, білого кольору, з державним реєстраційним знаком НОМЕР_1 , який належить потерпілому ОСОБА_7 . Далі, ОСОБА_6 підійшов до зазначеного автомобіля та керуючись кримінально-протиправним наміром, спрямованим на незаконне заволодіння транспортним засобом, користуючись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, наблизився до водійських дверей з лівого боку, які не були зачинені на замок, та відчинив їх. У салоні автомобіля ОСОБА_6 знайшов ключі від замка запалювання, після чого, реалізуючи свій кримінально-протиправний намір, переслідуючи корисливий мотив, усвідомлюючи противоправний характер своїх дій, передбачаючи наслідки та бажаючи їх настання, за допомогою ключа повернув замок запалювання, тим самим запустив двигун транспортного засобу, встановивши таким чином контроль над ним, та не маючи ні реального, а ні уявного права власності на автомобіль марки «FORD TRANSIT CONNECT», 2008 року випуску, з державним реєстраційним знаком НОМЕР_1 номер кузова (шасі) НОМЕР_2 , вартістю 150000 грн., почав рух на ньому у невідомому напрямку покинувши місце вчинення кримінального правопорушення, чим спричинив потерпілому ОСОБА_7 , матеріальної шкоди на вищевказану суму.

Приймаючи до уваги викладе, та посилаючись на здобуті в ході досудового розсування докази, встановлені достатні підстави підозрювати у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, за кваліфікуючими ознаками незаконне заволодіння транспортним засобом вартість якого становить від ста до двохсот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Факт вчинення вказаного кримінального правопорушення ОСОБА_6 , підтверджується комплексом зібраних у кримінальному провадженню доказів в їх сукупності, а саме: показами потерпілого ОСОБА_7 ; протоколом огляду території парковки за адресою: АДРЕСА_2 ; показами свідка ОСОБА_8 ; показами свідка ОСОБА_9 ; показами свідка ОСОБА_10 ; показами свідка ОСОБА_11 ; протоколом огляду території кар`єру в с. Малий Бузуків, Черкаського району, Черкаської області; протоколом огляду предметів, а саме диску із відеозаписами камер спостережень паркувальної зони що за адресою: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майна або без такої.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлені наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, у відповідності з вимогами ч. 1 ст. 184 КПК України, під час досудового розслідування встановлено наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, і в обґрунтування необхідності застосування запобіжного заходу стосовно ОСОБА_6 , ставиться запобігання спробам переховуватись від органу досудового розслідування та в подальшому суду, що обумовлено, зокрема тяжкістю покарання, яке загрожує підозрюваному, у випадку визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення.

Також, ОСОБА_6 може незаконно впливати на потерпілого та свідків у вказаному кримінальному провадженні (ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Крім того, підозрюваний не працює, не має постійного джерела прибутку та міцних соціальних зав`язків. За місцем реєстрації не проживає та веде бродячий спосіб життя. Крім цього, 25.05.2023 слідчим відділом Бориспільського районного управління поліції ГУНП в Київській області ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України. У зв`язку з тим, що останній переховується від органу досудового розслідування, слідчим відділом Бориспільського районного управління поліції ГУНП в Київській області ОСОБА_6 оголошено у розшук та 13.06.2023 слідчим суддею Бориспільського міськрайонного суду Київської області винесено ухвалу про надання дозволу на затримання ОСОБА_6 з метою приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Вказані обставини свідчать про наявність ризику вчинити інше кримінальне правопорушення (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Таким чином, існують достатні підстави вважати, що ОСОБА_6 , знаходячись на волі може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні та потерпілого, переховуватись від органу досудового розслідування та в подальшому суду або продовжити свою злочинну діяльність та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Кожен з вищезазначених ризиків, знаходить своє підтвердження у зібраних матеріалах, які додані до клопотання та обґрунтовують сторони обвинувачення.

Крім того, суд повинен врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; відсутність міцних соціальних зв`язків підозрюваного та відсутність в нього родини й утриманців; відсутність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; майновий стан, а також тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винним та наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення.

З урахуваннях сукупності викладених обставин, даних про особу підозрюваного, в силу характеру вчиненого діяння та одночасної потреби у проведенні слідчих (розшукових) дій, для забезпечення належного виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, єдиним запобіжним заходом, який надасть можливість запобігти усім вищевказаним ризикам, є запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Водночас, застосування більш м`якого запобіжного заходу унеможливить запобіганню ризикам зазначеним у клопотанні. Так, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не зможе унеможливити ухиленню підозрюваного від органу досудового розслідування та суду. Запобіжний захід у вигляді застави не може бути застосований до підозрюваного у зв`язку із тим, що він не працює, джерел доходів не має, отже об`єктивно не зможе виконати вказаний запобіжний захід. Запобіжні заходи у вигляді особистої поруки, та особистого зобов`язання не зможуть унеможливити настанню таких ризиків, як вчинення нових злочинів, незаконного впливу на потерпілого, свідків.

В судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали та просили його задовольнити.

Захисник в судовому засіданні просила обрати підозрюваному більш м`який запобіжний захід.

Підозрюваний в судовому засіданні підтримав думку захисника.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку учасників процесу, слідчий суддя вважає, що клопотання є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

У відповідності до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Статтею 178 КПК України визначено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього кодексу, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчинення іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжний заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Вирішуючи клопотання слідчого, суд враховує вимоги ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно із якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. Згідно рішення ЄСПЛ «Клоот проти Бельгії» ризик вчинення нових правопорушень має місце, коли попередня поведінка дає підстави для очікувань, що він не має наміру зупинятись у своїх злочинних діях; коли небезпека має бути явною, а запобіжний захід необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи. Рішенням ЄСПЛ «Сельчук проти Туреччини» визначено, що попередня судимість може бути підставою ризику вчинення нових правопорушень.

Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не в праві вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точку зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нею обмежувального заходу, то з огляду на наведені дані у клопотанні та в матеріалах долучених до нього є всі підстави вважати про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого ОСОБА_6 у кримінальному правопорушенні.

Відповідно до частини 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали суду про тримання під вартою не повинен перевищувати шістдесяти днів.

Вирішуючи клопотання слідчого, суд враховує вимоги ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно із якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 суд виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

З клопотання вбачається, що із наданих слідчому судді матеріалів кримінального провадження, наведені у ньому ризики, як мета обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного є такими, що виправдовують його застосування.

Зокрема, ризик можливого переховування від органу досудового розслідування обґрунтовується тим, що ОСОБА_6 , усвідомлює те, що він підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 років до 8 років з конфіскацією майна або без такої, а тому до останнього може бути застосовано реальну міру покарання,у зв`язку з чим під острахом кримінальної відповідальності матиме реальну можливість переховуватися від органу досудового розслідування та суду, змінити місце проживання.

Разом з тим, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», видано Указ Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні». Відтак, залишаючись без запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваний ОСОБА_6 , з метою уникнення від кримінальної відповідальності за тяжкий злочин матиме змогу залишити місце свого проживання та поїхати на непідконтрольну Україні територію.

Підозрюваний не працює, не має постійного джерела прибутку та міцних соціальних зав`язків, а тому вказане може спонукати його до вчинення нових кримінальних правопорушень проти власності.

За місцем реєстрації не проживає та веде бродячий спосіб життя, що підтверджено показами свідків, які є родичами підозрюваного.

Крім цього, 25.05.2023 слідчим відділом Бориспільського районного управління поліції ГУНП в Київській області ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України. У зв`язку з тим, що останній переховується від органу досудового розслідування, слідчим відділом Бориспільського районного управління поліції ГУНП в Київській області ОСОБА_6 оголошено у розшук та 13.06.2023 слідчим суддею Бориспільського міськрайонного суду Київської області винесено ухвалу про надання дозволу на затримання ОСОБА_6 з метою приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Вказані обставини свідчать про наявність ризику вчинити інше кримінальне правопорушення (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Ризик незаконного впливу на свідків в даному кримінальному провадженні, які вказують на його причетність до вчинення кримінального правопорушення, зумовлюється тим, що останньому відоме їх місце роботи, тому перебуваючи на волі останній матиме реальну можливість незаконно впливати на них шляхом вмовлянь, переконань чи примусу до зміни показань чи відмови від дачі останніми показань, чим суттєво перешкоджатиме повному та об`єктивному розслідуванню кримінального провадження у передбачені законом строки.

Таким чином, в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 покладається необхідність запобігання спробам переховування від органів досудового розслідування та/або суду; незаконному впливу на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні; запобігати спробам вчинити інше кримінальне правопорушення.

Таким чином, на даний час існують, передбачені ст. 177 КПК України ризики, оскільки з урахуванням в сукупності обставин відповідно до ст. 178 КПК України: ОСОБА_6 не має постійного джерела доходів, не працюючий, у зв`язку з чим у сукупності суворістю можливого покарання дає підстави дійти висновку про наявність ризику ухилення від органів досудового розслідування, прокуратури чи суду.

Наявність міцних соціальних зв`язків, які б утримували ОСОБА_6 в м. Черкаси, не виявлена, тому в разі не обрання йому запобіжного заходу останній усвідомлюючи те, що він підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майна або без такої, останній матиме реальну можливість переховуватися від органу досудового розслідування та суду.

Ураховуючи обґрунтовану підозру у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, продовжувати злочинну діяльність, незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому кримінальному провадженні або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, захист інтересів суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охороні прав, свобод та інтересів інших учасників кримінального провадження, а також забезпеченні швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, слідчий суддя приходить до висновку про застосування запобіжного заходу.

Європейський суд з прав людини, зокрема у викладених рішеннях по справах «Калашников проти Росії», «Томазі проти Франції» та інших, роз`яснив, що сама по собі тяжкість злочину згідно повідомлення особі про підозру, не може бути підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Причетність ОСОБА_6 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами у їх сукупності.

З метою забезпечення належної поведінки підозрюваного ОСОБА_6 , запобіганню вчинення нових кримінальних правопорушень, можливості незаконно впливати на потерпілого, свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, суд вважає за необхідне застосувати щодо останнього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищезазначеним ризикам, передбачених КПК України.

Жоден менш обтяжливий запобіжний захід у виді домашнього арешту чи особистого зобов`язання, враховуючи поведінку підозрюваного, не дозволить мінімізувати вищевказані ризики, особливо на такому етапі досудового розслідування, який потребує проведення значної кількості слідчо-розшукових дій.

За роз`ясненнями п.п. 3, 13 постанови Пленуму Верховного Суду №4 від 25 квітня 2003 року «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» (зі змінами і доповненнями, внесеними постановами Пленуму Верховного Суду України від 11 червня 2004 року №10 та від 24 жовтня 2008 року №15), взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, у зв`язку з чим він обирається лише за наявності підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, можуть не забезпечити виконання підозрюваним, обвинувачуваним процесуальних обов`язків, і його належної поведінки; обов`язковою умовою взяття під варту (виходячи з його правової природи) має бути обґрунтована впевненість в тому, що більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

Вирішуючи дане питання, суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини з приводу того, що серйозність пред`явленого обвинувачення і ризик втечі може бути аргументом лише при обранні запобіжного заходу і відповідно до п. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованості підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи і продовження тримання під вартою може бути виправданим тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості переважає принцип поваги до свободи особистості.

Суспільний інтерес в даному конкретному випадку полягає у виконанні завдань, які передбачені ст. 2 КПК України, зокрема, у захисті інтересів суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охороні прав, свобод та інтересів інших учасників кримінального провадження, а також забезпеченні швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, і який, незважаючи на презумпцію невинуватості обвинувачених, превалює над принципом поваги до свободи особистості, про що зазначено у п. 79 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 року.

Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статі.

Згідно п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи норму статті 182 КПК України, суд приходить до висновку визначити розмір застави підозрюваному ОСОБА_6 , 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що передбачає п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 176-178, 183-184, 186, 193-194, 196, 197, 206 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого СВ Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області ОСОБА_4 , погоджено прокурором Черкаського відділу Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України задовольнити.

Застосувати стосовно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) діб, тобто до 12 серпня 2023 року, включно.

Строк тримання під вартою обчислювати з 14.06.2023 року.

Визначити розмір застави 40 мінімальних прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 107360 грн., яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) та у разі внесення якої покласти зобов`язання на нього:

- прибувати до слідчого, в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, прокурора та суду за першим викликом;

- не відлучатись із населеного пункту, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи.

Для утримання підозрюваний ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підлягає направленню до слідчого ізолятора м. Черкаси.

Виконання ухвали покласти на Черкаське районне управління поліції ГУНП в Черкаській області.

Копія ухвали про застосування запобіжного заходу вручається підозрюваному після її оголошення, слідчому для виконання та прокурору для відома.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з моменту її оголошення, а підозрюваному, який перебуває під вартою, в той же строк, з моменту вручення копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1