Справа №751/5784/23
Провадження №1-кп/751/324/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2023 р. місто Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

в складі: головуючого-судді - ОСОБА_1 ,

за участі секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Чернігова матеріали кримінального провадження, внесене до ЄРДР за № 0001884 від 30.05.2023 р., за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігів, українця, громадянина України, одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України

за участі сторін кримінального провадження:

прокурор - ОСОБА_4 ,

обвинувачений - ОСОБА_3 ,

захисник - ОСОБА_5 ,

потерпілий - ОСОБА_6

представник потерпілого - ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ:

І. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

1.1. ІНФОРМАЦІЯ_2 близько 10 год. 20 хв., ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки «Skoda Rapid» /реєстраційний номер НОМЕР_1 /, рухаючись вул. Козацька в м. Чернігів у напрямку від перехрестя з вул. Інструментальна до перехрестя з просп. Миру, у порушення вимог п.12.1, з урахуванням визначення терміну «дорожня обстановка» п.1.10, п.18.1, а також п.12.3 з урахуванням визначення терміну «небезпека для руху» п.1.10 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 р. /далі - ПДР/, при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, що поблизу супермаркету «АТБ», розташованого за адресою: м. Чернігів, вул. Козацька 20-а, не обрав в установлених межах безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно безпечно керувати транспортним засобом, своєчасно не зменшив швидкість руху, щоб надати дорогу пішоходу ОСОБА_8 , який перетинав проїзну частину вул. Козацька вказаним нерегульованим пішохідним переходом справа наліво відносно напрямку його руху, та котрому створювалася небезпека, у результаті чого допустив наїзд на вказаного пішохода, унаслідок якого ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження, від яких настала смерть останнього.

Згідно висновку експерта, ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження у вигляді політравми: черепно-мозкова травма: синці, садна та рвано-забиті рани голови; крововиливі у м`які тканин голови; лінійний перелом основи та склепіння черепу; крововиливи під тверду мозкову оболонку по випуклих поверхнях обох півкуль мозку та в усіх черепних ямках; крововиливи під м`які мозкові оболонки по випуклій поверхні лівої лобної частки з розповсюдженням на її полюс та випуклі поверхні лівих тім`яної та скроневої часток, на полюсі правої лобної частки та на випуклій поверхні правої тім`яної частки; забій речовини головного мозку в товщі лівої тім`яної частки; повний поперечний перелом лівої плечової кістки; синці на передній поверхні грудної клітки, синці та садна в ділянках верхніх та нижніх кінцівок, рвано-забиті рани в ділянках правого плечового суглоба та лівого передпліччя; крововиливи в м`які тканини в ділянці лівої лопатки, лівого та правого надпліччя, лівого ліктьового суглоба, лівого стегна, лівої гомілки, правої гомілки.

Весь вищеописаний комплекс тілесних ушкоджень у вигляді політравми є комплексом однієї травми в мовах дорожньо-транспортної пригоди, має ознаки тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя та знаходиться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

У даній дорожній обстановці водій ОСОБА_3 порушив вимоги п.12.1, з урахуванням визначення терміну п.1.10,18.1,12.3 ПДР, що стали причиною та умовою настання події даної дорожньо-транспортної пригоди та перебуває в прямому причинно-наслідковому зв`язку з тілесними ушкодженнями, отриманими потерпілим.

1.2. Вказаними вище діями, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.286 КК України.

ІІ. Позиція обвинуваченого.

2.1. В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю та надав показання, що ІНФОРМАЦІЯ_3., близько 10 год. 20 хв., здійснював керування автомобілем марки «Skoda Rapid» /реєстраційний номер НОМЕР_1 / та на нерегульованому пішохідному переході за адресою: м. Чернігів вул. Козацька 20 «а» допустив наїзд на пішохода ОСОБА_8 .

Обвинувачений визнав, що не обрав безпечної швидкості руху для безпечного керування автомобілем та як наслідок не зміг його зупинити, а порушення ним вимог п.12.1 ПДР стали причиною дорожньо-транспортної пригоди, яка перебуває в причинно-наслідковому зв`язку з тілесними ушкодженнями, отриманими пішоходом.

Жодних об`єктивних обставин, які б ускладнювали керування ним транспортним засобом з дотриманням вимог ПДР, безпосередньо перед ДТП не було. ОСОБА_3 визнав, що весь комплекс отриманих пішоходом тілесних ушкоджень знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням його смерті.

Після наїзду на пішохода ОСОБА_8 , обвинувачений перебував на місці ДТП та намагався викликати карету швидкої допомоги. Під час перебування ОСОБА_8 в лікарні, постійно контактував з його рідними та пропонував надання матеріальної допомоги. На даний час обвинувачений відшкодував заявлену потерпілим моральну та матеріальну шкоду спричинену ним кримінальним правопорушенням.

Обвинувачений щиро розкаювався, в судовому засіданні просив вибачення в потерпілого та висловлював готовність понести призначене судом покарання.

ІІІ. Позиція потерпілої.

3.1. Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні надав показання про те, що пішохід ОСОБА_8 був його батьком. Потерпілий не був свідком обставин дорожньо-транспортної пригоди. Узагальнений зміст його показань зводився до характеризуючих відомостей про батька, зокрема, останній був досить уважним та обережним, мав досить гарний зір, був інвалідом 2 групи.

Потерпілий підтвердив відшкодування обвинуваченим матеріальної та моральної шкоди, спричиненої смертю батька. Не наполягав на призначенні обвинуваченому суворої міри покарання, вважаючи за можливе його звільнення від відбування покарання з випробуванням.

ІV. Оцінка Суду.

4.1. З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та порядок їх дослідження, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд, вважає за недоцільне досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, оскільки про таке не заперечують всі учасники судового провадження, які показали, що правильно розуміють зміст цих обставин, така їх позиція є добровільною, вони розуміють, що будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

4.2. Враховуючи показання обвинуваченого у співставленні з пред`явленим обвинуваченням, добровільність його відмови від свого права на повний розгляд кримінального провадження, та приймаючи до уваги, що фактичні обставини справи ніким не оспорюються, суд вважає доведеним порушення ОСОБА_3 правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, а відтак його дії кваліфікує за ч.2 ст.286 КК України.

V. Призначення покарання.

5.1. Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст.66 КК України, суд визнає щире каяття.

Судом враховується, що щире каяття ОСОБА_3 проявилося в критичній оцінці ним свого діяння шляхом визнання вини, як на стадії досудового слідства, так і в судовому засіданні, запевнення, що він більше подібного не вчинить і бажає виправитись.

Обставин, які б обтяжували покарання ОСОБА_3 відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

5.2. Вирішуючи питання про вид покарання ОСОБА_3 суд виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання та відповідно до ст.ст.65-67 КК України враховує:

- ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно із ст.12 КК України, є тяжким умисним злочином з необережною формою вини;

- фактичні обставини скоєного злочину (час, місце, спосіб, наслідки, поведінку обвинуваченого після кримінального правопорушення, відсутність порушень ПДР з боку іншого учасника дорожнього руху);

- особу обвинуваченого: вік, освіту та стан здоров`я, сімейний стан, соціальне становище, офіційно не працевлаштованого;

- раніше не судимого та не притягнення до адміністративної відповідальності;

- не перебування обвинуваченого на обліку в лікаря психіатра та лікаря нарколога;

- відшкодування обвинуваченим потерпілому матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;

- наявність обставин, що пом`якшують та відсутність обставин, що обтяжують покарання;

- позицію прокурора та потерпілого, які вважали за можливе при призначенні покарання застосувати положення ст.75 КК України, а також думку сторони захисту з даного питання.

5.3. У відповідності до ст.3 Конституції України, життя людини визнається в Україні найвищою соціальною цінністю, а відтак покарання за позбавлення життя людини, навіть у результаті ДТП, тобто злочину, скоєному з необережності, але з причин грубого порушення ПДР, має відповідати його меті, визначеної ч.2 ст.50 КК України.

Суд звертає увагу, що вчинене ОСОБА_3 кримінальне правопорушення належить до суспільно небезпечних злочинів у сфері безпеки руху та експлуатації транспорту, а тому позиція потерпілого у справі щодо виду та розміру покарання, яке він повинен понести за вчинене, при вирішенні цього питання судом не є вирішальною.

Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

Питання призначення покарання визначають форму реалізації кримінальної відповідальності в кожному конкретному випадку з огляду на суспільну небезпечність і характер злочину, обставини справи, особу винного, а також обставини, що пом`якшують або обтяжують покарання, тощо.

При цьому, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

5.4 Враховуючи вище викладене, з урахування фактичних обставин злочину та встановлених даних про особу обвинуваченого, зазначених в п.5.2 вироку, суд вважає за доцільне призначити ОСОБА_3 покарання в межах санкції статті, передбаченої ч.2 ст.286 КК України, у виді позбавлення волі, зі звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, встановивши іспитовий строк, що дасть можливість останньому оцінити свої дії та стати на шлях виправлення в результаті проведення уповноваженим органом з питань пробації профілактичних заходів, а також призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, що сприятиме запобіганню вчиненню нових правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху та буде необхіднім та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Суд, призначаючи обвинуваченому додаткове покарання, підкреслює, що вибір покарання належить до дискреційних повноважень суду, а тому з урахуванням роз`яснень, які містяться в п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 січня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», враховуючи конкретні обставини справи, приходить до висновку, що таке покарання є доцільним з огляду на наступне.

Той факт, що ДТП мало місце у зоні підвищеної небезпеки для водія, а саме на пішохідному переході, що само по собі вимагає зменшення швидкості аби мати змогу повністю контролювати ситуацію свідчить про грубе порушення ним вимог ПДР, що, як наслідок, призвело до завдання пішоходу ОСОБА_8 комплексу тілесних ушкоджень, які знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

Більше того, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_8 в силу свого поважного віку (1937 р.н.) рухався на пішохідному переході цілком передбачувано та неквапливо, що дозволяло водієві, за умови обрання ним безпечної швидкості, уникнути зіткнення. Однак, в конкретному випадку навіть за бездоганної поведінки пішохода, як учасника дорожнього руху, обвинувачений не виконав покладені на нього обов`язки, як на водія.

В той же час, суд підкреслює, що обвинувачений офіційно не працевлаштований, а тому призначення такого додатково покарання, як позбавлення права керувати транспортними засобами не буде обмеженням права обвинуваченого на працю.

Відтак, зважаючи на характер порушень Правил дорожнього руху та тяжкість наслідків злочину, не застосування обвинуваченому додаткового покарання за вище зазначених обставин справи створить уяву безкарності у водіїв, які, порушуючи правила дорожнього руху, наражають пішоходів, навіть за дотримання останніми ПДР, на смертельну небезпеку.

VІ. Інші рішення, щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

6.1. Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду міста Чернігова від 02.06.2023 року, на автомобіль марки «Skoda Rapid» /реєстраційний номер НОМЕР_1 / - скасувати.

Рішення щодо речових доказів необхідно прийняти відповідно до п.9 ч.5 ст.100 КПК України.

6.2. Процесуальні витрати по справі за проведення експертиз в розмірі 9 082 грн 00 к., з огляду на вимоги ч.2 ст.124 КПК України, підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави в повному обсязі.

6.3. Запобіжний захід у відношенні обвинуваченого ОСОБА_3 в ході досудового розслідування не обирався. Під час судового провадження клопотання від прокурора про застосування запобіжного заходу не надходило.

Керуючись ч.3 ст.349,368,373-376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити йому покарання у виді 5 /п`яти/ років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 /три/ роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку в 2 /два/ роки не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Початок іспитового строку ОСОБА_3 слід рахувати з моменту проголошення вироку.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирати.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 9 082 грн 00 к. процесуальних витрат, пов`язаних з проведенням експертизи.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду міста Чернігова від 02.06.2023 року - скасувати.

Речовий доказ: автомобіль марки «Skoda Rapid» /реєстраційний номер НОМЕР_1 / - повернути власнику.

Вирок може бути оскаржений до Чернігівського апеляційного суду через Новозаводський районний суд міста Чернігова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1