КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 17 травня 2023 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 17.05.2023 задоволено клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у сфері протидії організованій злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 , та накладено арешт, із забороною відчуження, розпорядження та користування, на автомобіль марки «BMW X6 XDRIVE 30D», д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , яким користувався ОСОБА_8 та який належить ОСОБА_6 .

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді, та постановити нову ухвалу.

Одночасно апелянт подав клопотання, у якому просив поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 17.05.2023.

Обґрунтовуючи причини пропуску строку апеляційного оскарження, захисник зазначав, що оскаржувана ухвала постановлена без повідомлення та

______________________________________________________________________________

Справа № 757/19604/23-к Слідчий суддя - ОСОБА_9

Апеляційне провадження № 11-сс/824/4240/2023 Суддя-доповідач - ОСОБА_1

участі ОСОБА_6 або її захисника, копія ухвали слідчого судді останнім не надсилалася, а з її змістом та матеріалами судового провадження захисник ознайомився лише 20.06.2023.

В апеляційній скарзі захисник вказував на те, що оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою.

Посилання прокурора та слідчого судді на те, що ОСОБА_8 користується автомобілем марки «BMW X6 XDRIVE 30D», д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , є помилковими та спростовуються доданими до клопотання прокурора матеріалами, зокрема, згідно протоколу огляду місця події від 27.02.2023, на запитання до ОСОБА_8 , чи являється він власником або користувачем раніше зазначеного автомобіля, останній повідомив, що він є пасажиром в даному автомобілі. Після чого, до проведення слідчої дії запрошено ОСОБА_10 , який повідомив, що він є користувачем даного автомобіля та у подальшому надав добровільну згоду на проведення його огляду. Також зазначена інформація підтверджується поясненнями ОСОБА_10 , які відібрані захисником ОСОБА_11 .

Крім того, органом досудового розслідування чітко ідентифіковано транспортні засоби, яким користувався ОСОБА_8 , серед яких відсутній спірний автомобіль, що також підтверджує використання даного автомобіля ОСОБА_10 , а не ОСОБА_8 .

Пакунок з грошовими коштами фактично вилучено у самого ОСОБА_8 , якого перевозив ОСОБА_10 .

Вилучений транспортний засіб також не фігурує у повідомленні про підозру ОСОБА_8 , а тим паче як знаряддя вчинення кримінального правопорушення, чи автомобіль, який зберіг на собі будь-які сліди, що можуть бути використані в кримінальному провадженні.

На переконання апелянта, зазначений автомобіль не відповідає критеріям речових доказів, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Постанова слідчого про визнання зазначеного автомобіля речовими доказами у даному кримінальному провадженні є формальною, без належного обґрунтування, яким саме критеріям речових доказів відповідає даний автомобіль.

Таким чином, прокурором не доведено наявності правових підстав для накладення арешту на раніше зазначений автомобіль.

Апелянт звертав увагу на те, ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 21.04.2023 частково задоволено скаргу захисника ОСОБА_11 в інтересах ОСОБА_6 та зобов`язано слідчого, який здійснює досудове розслідування у даному кримінальному провадженні, повернути ОСОБА_6 тимчасово вилучений під час огляду 27.02.2023 транспортний засіб марки «BMW X6 XDRIVE 30D», д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 . При цьому, слідчий суддя вказував на відсутність доказів того, що зазначений автомобіль є об`єктом вчинення кримінального правопорушення.

Слідчим суддею не взято до уваги те, що ОСОБА_6 не є підозрюваною та не має будь-якого статусу у даному кримінальному провадженні.

Накладений арешт перешкоджає ОСОБА_6 вільно користуватися та розпоряджатися даним майном на власний розсуд.

Також у кримінальному провадженні не встановлено розмір майнової шкоди, розумність і співмірність обмеження права власності.

У судове засідання прокурор повторно не прибув, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлений належним чином. 25.07.2023 від прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_12 надійшло клопотання про відкладення апеляційного розгляду.

З урахуванням положень ч. 1 ст. 172, ч. 4 ст. 405 КПК України, колегія суддів вважає за можливе проводити апеляційний розгляд у відсутності прокурора.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог пункту 3 ч. 2 ст. 395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Згідно абзацу 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Дослідженням матеріалів судового провадження встановлено, що клопотання прокурора про арешт майна розглянуто без повідомлення та у відсутності власника майна ОСОБА_6 або її захисника.

Дані про направлення учасникам судового провадження копії оскаржуваної ухвали, у справі відсутні.

Як зазначено апелянтом, та підтверджується даними наявної у матеріалах судового провадження розписки (а.с. 153), з матеріалами судового провадження захисник ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 ознайомився 20.06.2023, тоді як подав апеляційну скаргу 23.06.2023, тобто в строк, передбачений абзацом 2 ч. 3 ст. 395 КПК України.

З урахуванням наведеного, колегія суддів не убачає підстав для розгляду клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як убачається із наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Національної поліції України за процесуального керівництва прокурорів відділу Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000035 від 11.01.2022 за підозрою ОСОБА_8 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 255 КК України, ОСОБА_48 , ОСОБА_49 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

27.02.2023 у даному кримінальному провадженні ОСОБА_8 повідомлено про підозру в створенні злочинної організації, керівництві такою організацією, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 1 ст. 255 КК України; у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту психотропних речовин, вчиненому у складі злочинної організації, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307 КК України; у незаконному виготовленні, придбанні, зберіганні, перевезенні з метою збуту, а також незаконному збуті психотропних речовин, вчиненому повторно, у складі злочинної організації, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307 КК України.

Як зазначено у клопотанні, в ході проведення досудового розслідування зокрема що під час огляду відеозаписів з реєстратору, який було вилучено за адресою: Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, проспект Гагаріна, будинок 30, приміщення Г, кальянний бар «Room», встановлено, що 25.02.2023 ОСОБА_8 , перебуваючи у вищевказаному приміщенні, отримав під довіреної особи злочинного угрупування, яка відповідальна за передачу коштів, паперовий конверт із грошовими коштами у іноземній валюті. В подальшому, в ході проведення огляду в автомобілі марки «BMW X 6 XDR1VE 30 D», н.з. « НОМЕР_1 » було виявлено та вилучено ідентичний паперовий конверт з грошовими коштами в іноземній валюті.

Також, 27.02.2023 у період часу з 12 год. 37 хв. до 14 год. 28 хв. слідчим відділу СУ ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_50 , проведено огляд стоянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено автомобіль марки «BMW Х6 XDRIVE 30D» сірого кольору, з номерним знаком НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 .

Постановою старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_51 від 28.02.2023 автомобіль марки «BMW Х6 XDRIVE 30D» сірого кольору, з номерним знаком НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000035.

Згідно даних облікової картки, автомобіль марки «BMW Х6 XDRIVE 30D» сірого кольору, з номерним знаком НОМЕР_3 , VIN: НОМЕР_4 , належить на праві власності ОСОБА_6 .

16.05.2023 прокурор Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду міста Києва із клопотанням, в якому просив накласти арешт на вилучений в ході проведення огляду стоянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , автомобіль марки «BMW X6 XDRIVE 30D», д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , яким користувався ОСОБА_8 та який належить ОСОБА_6 , із забороною відчуження, розпорядження та користування зазначеним автомобілем.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 17.05.2023 задоволено клопотання прокурора, та накладено арешт, із забороною відчуження, розпорядження та користування, на автомобіль марки «BMW X6 XDRIVE 30D», д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , яким користувався ОСОБА_8 та який належить ОСОБА_6 .

З такими висновками слідчого судді суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 131-132, 170-173 КПК України, задовольнив клопотання прокурора про накладення арешту на вилучений транспортний засіб, з тих підстав, що він у встановленому законом порядку визнаний речовим доказом у межах кримінального провадження, та відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

З огляду на наведене та враховуючи, що слідчим суддею першої інстанції ретельно перевірено майно, на яке прокурор просив накласти арешт і його відношення до матеріалів кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на транспортний засіб марки «BMW X6 XDRIVE 30D», д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , який зареєстрований за ОСОБА_6 , оскільки у даному кримінальному провадженні органом досудового розслідування встановлено, що вказаний автомобіль перебував у користуванні підозрюваного ОСОБА_8 , може зберегти на собі сліди вчинення злочинів або містити інші відомості, які мають значення для кримінального провадження.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано наклав арешт на вилучене майно, врахувавши і наслідки вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою збереження речових доказів.

Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, колегією суддів не встановлено.

Викладені в апеляційній скарзі доводи про те, що вилучений автомобіль не відповідає критеріям речових доказів, є безпідставними, оскільки встановлені прокурором фактичні обставини кримінальних правопорушень у даному кримінальному провадженні, містять сукупність підстав та розумних підозр вважати, що на даному етапі досудового розслідування є підстави для обґрунтованого припущення, що вилучений транспортний засіб може зберегти на собі сліди вчинення злочинів або містити інші відомості, які мають значення для кримінального провадження, а отже відповідає ознакам речових доказів, зазначеним в ст. 98 КПК України, що згідно ч. 3 ст. 173 КПК України дає підстави для його арешту як речового доказу з метою збереження.

Доводи апеляційної скарги про те, що власник арештованого транспортного засобу ОСОБА_6 не причетна до кримінального провадження № № 0000035, та їй не повідомлено про підозру у даному кримінальному провадженні, на даному етапі досудового розслідування не впливають на правильність висновків слідчого судді, оскільки з огляду на положення КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Арешт майна з підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна, не вимагає обов`язкового оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Посилання захисника в апеляційній скарзі на відсутність доказів користування ОСОБА_8 транспортним засобом марки «BMW X6 XDRIVE 30D», д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , спростовується долученими до клопотання матеріалами, зокрема даними протоколу огляду від 27.03.2023.

Сукупність долучених до клопотання слідчого матеріалів та викладені у клопотанні обставини на даному етапі досудового розслідування є достатніми для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Доводи апелянта про те, що ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 21.04.2023 та зобов`язано слідчого, який здійснює досудове розслідування у даному кримінальному провадженні, повернути ОСОБА_6 тимчасово вилучений під час огляду 27.02.2023 транспортний засіб марки «BMW X6 XDRIVE 30D», д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , не може бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Колегія суддів звертає увагу, що слідчим суддею розглядається клопотання прокурора виходячи з тих обставин, які існували станом на день такого розгляду. Станом на день розгляду клопотання прокурора про арешт автомобіля марки «BMW X6 XDRIVE 30D», д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , слідчим суддею встановлено наявність достатніх підстав для арешту вказаного транспортного засобу, з чи погоджується і колегія суддів.

Інші зазначені в апеляційній скарзі доводи не можуть бути безумовними підставами для скасування правильної по суті ухвали слідчого судді.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, колегією не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що слідчим суддею рішення прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 17 травня 2023 року, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3