Провадження №11-кп/824/2897/2023 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі: ОСОБА_5 ,

за участю

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого (в режимі відеоконференції) - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_8 на вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 06 лютого 2023 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Фастів Київської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , офіційно не працюючого, неодруженого, який утриманців не має, раніше судимого:

- вироком Фастівського міського суду Київської області від 13 листопада 2001 року за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік;

- вироком Фастівського міського суду Київської області від 09 жовтня 2002 року за ч.2 ст.185, ст.71 КК України до 4-х років 6 місяців позбавлення волі;

- вироком Новоград - Волинським міського суду Житомирської області від 15 квітня 2003 року за ч.3 ст.185, ч. 3 ст.15 ч.3 ст.185, ст.42, ст.70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі;

- вироком Печерського районного суду м. Києва від 03 липня 2007 року за ч.2 ст.186, ст.ст.304, 70 КК України до 4 років позбавлення волі;

- вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 10 січня 2011 року за ч.2 ст.186, ст.71 КК України до 4 років 3 місяців позбавлення волі;

- вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 жовтня 2018 року за ч.3 ст.15 ч.2 ст.185 КК України до 6 місяців арешту;

- вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 31 березня 2020 року за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.2 ст.185, ст.70 КК України до 2 років позбавлення волі;

- вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 04 листопада 2021 року за ч.2 ст.185, ст.70 КК України до 1 року позбавлення волі;

- вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 15 листопада 2022 року за ч.2 ст.190 КК України до 1 року позбавлення волі, -

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, і призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ч.ч.1, 4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань, визначено остаточне покарання ОСОБА_7 у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 4 (чотири) місяці.

Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.

ВСТАНОВИЛА:

Згідно вироку, 10.10.2022 року, близько 16:00 год., ОСОБА_7 , знаходячись поруч із входом до Центрального залізничного вокзалу, що розташований за адресою: м. Київ, пл. Вокзальна, 1, побачив раніше незнайомого йому чоловіка, яким виявився потерпілий ОСОБА_9 , підійшов до нього та зав`язав з ним розмову, під час якої ОСОБА_9 та ОСОБА_7 домовились разом вжити алкогольні напої.

Після цього ОСОБА_9 вирішив поїхати за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , забрати деякі особисті речі, та ОСОБА_7 запропонував поїхати разом з ним та скласти йому компанію, на що потерпілий ОСОБА_9 погодився.

Знаходячись за місцем свого проживання, ОСОБА_9 забрав свої особисті речі, серед яких ланцюжок, виготовлений зі сплаву на основі золота (60,3%-61,7%), який також містить мідь та срібло, масою 22,08 г, вартістю 47426 гривень 96 копійок (сорок сім тисяч чотириста двадцять шість гривень дев`яносто шість копійок) (згідно висновку експерта від 25.11.2022 №СЕ-19/111-22/51125-ТВ), золотий браслет, вагою 8 гр., 585 проби, вартістю 13000 гривень, кільце золоте, вагою 3,75 гр. (з біркою), 583 проби, вартістю 5000 гривень, підвіска золота у вигляді іконки Божої матері, вагою 1,2 гр., 585 проби, вартістю 1500 гривень, підвіска золота у вигляді букви «Т», вагою 1 гр., 583 проби, вартістю 1500 гривень, які поклав до шкіряного чохла для ключів чорного кольору та помістив до внутрішньої кишені своєї куртки «Columbia» вартістю 2390 гривень 43 копійки (згідно висновку експерта від 25.11.2022 №СЕ-19/111-22/51173-ТВ), яка в цей момент була на ньому, після чого ОСОБА_9 вийшов на вулицю, де на нього чекав ОСОБА_7 , і в цей час у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на повторне заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, ОСОБА_7 , після повернення на територію Центрального залізничного вокзалу, що за адресою: м.Київ, пл. Вокзальна, 1, підійшов до ОСОБА_9 та сказав, що він змерз та попросив вищевказану куртку потерпілого під приводом «погрітися», та в силу сформованих довірливих відносин, будучи, в свою чергу, впевненим у добропорядності намірів ОСОБА_7 , потерпілий ОСОБА_9 на це погодився та добровільно передав ОСОБА_7 свою куртку чорного кольору «Columbia» вартістю 2390 гривень 43 копійки (згідно висновку експерта від 25.11.2022 №СЕ-19/111-22/51173-ТВ), у внутрішній кишені якої знаходився шкіряний чохол для ключів чорного кольору, всередині якого дорогоцінні прикраси, а саме: ланцюжок, виготовлений зі сплаву на основі золота (60,3%- 61,7%), який також містить мідь та срібло, масою 22,08 г, вартістю 47426 гривень 96 копійок (сорок сім тисяч чотириста двадцять шість гривень дев`яносто шість копійок) (згідно висновку експерта від 25.11.2022 №СЕ-19/111-22/51125-ТВ), золотий браслет, вагою 8 гр., 585 проби, вартістю 13000 гривень, кільце золоте, вагою 3,75 гр. (з біркою), 583 проби, вартістю 5000 гривень, підвіска золота у вигляді іконки Божої матері, вагою 1,2 гр., 585 проби, вартістю 1500 гривень, підвіска золота у вигляді букви «Т», вагою 1 гр., 583 проби, вартістю 1500 гривень.

Після чого, ОСОБА_7 , отримавши у своє розпорядження вищезазначене майно, належне потерпілому ОСОБА_9 , передбачаючи можливість настання наслідків у вигляді спричинення майнових збитків та бажаючи настання таких наслідків, діючи з корисливих мотивів та з метою особистого незаконного збагачення, заволодів чужим майном шляхом зловживання довірою та зник у невідомому напрямку, розпорядившись незаконно набутим майном на власний розсуд, чим завдав майнової шкоди потерпілому ОСОБА_9 на загальну суму 70817 гривень 39 копійок. В подальшому, потерпілому ОСОБА_9 було повернуто куртку чорного кольору «Columbia» вартістю 2390 гривень 43 копійки, ланцюжок, виготовлений зі сплаву на основі золота (60,3%- 61,7%), який також містить мідь та срібло, масою 22,08 г, вартістю 47426 гривень 96 копійок.

Не погоджуючись з вироком суду, прокурор в апеляційній скарзі просить скасувати його в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.190 КК України у виді 2 років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань за цим вироком та за вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 15 листопада 2022 року, визначити до відбуття остаточне покарання у виді 2 років 4 місяців позбавлення волі. У решті вирок залишити без змін.

В обґрунтуванні вказує, що призначаючи обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі у мінімальному розмірі визначеному санкцією статті, суд фактично жодним чином не обґрунтовував мотивів такого рішення.

Крім того, прокурор вказує, що в матеріалах даного кримінального провадження відсутні відомості про реальне щире каяття обвинуваченого.

Обвинувачений є особою працездатного віку, однак офіційно не працевлаштований, жодних дій для отримання легального доходу не здійснює, систематично вчиняє кримінальні правопорушення проти власності. Всі його судимості пов`язані саме із цією категорією кримінальних правопорушень та свідчать про те, що ОСОБА_7 поліпшує свій матеріальний стан саме шляхом вчинення злочинів.

Указане свідчить про те, що обвинувачений не вперше вчиняє подібні злочини, і розуміючи, що за вказані дії передбачена кримінальна відповідальність, вперто не бажає ставати на шлях виправлення.

Більш того, вирок не містить жодної інформації щодо відшкодування обвинуваченим заподіяної шкоди. Зважаючи на тривалість судового розгляду, останній мав достатньо часу для виправлення ситуації, однак такою можливістю скористатися не забажав. Посилання суду на те, що більша частина матеріальної шкоди потерпілому відшкодована шляхом повернення майна жодним чином не стосується дій обвинуваченого і є заслугою правоохоронних органів.

Зважаючи на вказані обставини, на думку прокурора, доцільним є застосування до обвинуваченого реального покарання у виді позбавлення волі наближеного до середньої межі санкції ч.2 ст.190 КК України.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора на підтримку поданої апеляційної скарги, думку обвинуваченого, який вважав вимоги апеляційної скарги необґрунтованими, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На думку колегії суддів, при ухваленні оскаржуваного вироку зазначених вимог закону судом першої інстанції було дотримано в повній мірі.

Суд першої інстанції розглянув це кримінальне провадження відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, оскільки проти цього не заперечували учасники судового провадження та визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд першої інстанції з`ясував, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч.2 ст.190 КК України підтверджується матеріалами кримінального провадження та учасниками процесу не оспорюються.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженими, так і іншими особами.

Згідно ст.65 КК України, суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України, є нетяжким злочином, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий за вчинення кримінального правопорушення проти власності, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується негативно, а також те, що більша частина матеріальної шкоди відшкодована потерпілому ОСОБА_9 шляхом повернення викраденого майна. Обставиною, що пом`якшує покарання суд визнав щире каяття та вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим в умовах скрутного матеріального становища. Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Посилання прокурора на те, що судом першої інстанції необґрунтовано враховано щире каяття, як обставину, що пом`якшує покарання, колегія суддів вважає безпідставним. Адже під час судового розгляду вказаного кримінального провадження обвинувачений повністю визнав свою вину, повідомив обставини вчинення ним кримінального правопорушення та висловив жаль з приводу скоєного. Обставини, які б вказували на його нещирість, на думку колегії суддів, відсутні. Крім того, сторона обвинувачення при розгляді даного кримінального провадження сама вказувала на наявність такої пом`якшуючої обставини, як щире каяття, а також вказала про це в обвинувальному акті.

Із огляду на зазначене, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 не можливе без ізоляції від суспільства та про необхідність призначення йому покарання у межах санкції ч.2 ст.190 КК України, із застосуванням положень ч.ч.1, 4 ст.70 КК України, у виді 1 року 4 місяців позбавлення волі.

Колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому ОСОБА_7 покарання в повній мірі відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України, є необхідним та достатнім для його виправлення, попередження нових кримінальних правопорушень і домірне скоєному, та призначене в межах санкції інкримінованої частини статті. Підстав для призначення більш суворого покарання обвинуваченому судом апеляційної інстанції не встановлено.

Будь-яких істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, а також неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які б могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, колегією суддів не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що підстави для скасування чи зміни вироку відсутні.

Керуючись ст.ст. 401, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Київської міської прокуратури ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 06 лютого 2023 року щодо ОСОБА_7 - без змін.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом 3-х місяців з дня її проголошення, а засудженим - у цей же строк з дня отримання копії ухвали.

Судді: