Провадження № 1-кс/750/4823/23
У Х В А Л А

26 вересня 2023 року м. Чернігів

Слідчий суддя Деснянського районного суду м. Чернігова ОСОБА_1 , із секретарем судового засідання ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши в судовому засіданні матеріали клопотання слідчого про проведення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000029 від 14.06.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 428 КК України, -

в с т а н о в и в:

До Деснянського районного суду м. Чернігова надійшло клопотання слідчого СВ Управління СБ України в Чернігівській області ОСОБА_3 , в якому вона просить надати дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000029 від 14.06.2022, стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України.

Своє клопотання слідчий обґрунтовує тим, що 19 лютого 2014 року представниками Російської Федерації (далі - РФ) розпочато збройне вторгнення збройних сил РФ (далі - ЗС РФ), приховане твердженням керівників РФ про переміщення військових підрозділів в рамках звичайної ротації сил Чорноморського флоту, які у взаємодії з військовослужбовцями Чорноморського флоту РФ та іншими підрозділами ЗС РФ здійснили блокування й захоплення адміністративних будівель і ключових об`єктів військової та цивільної інфраструктури України, забезпечивши військову окупацію території Автономної Республіки Крим і м. Севастополя. 18 березня 2014 року РФ оголосила про офіційне включення Криму до її території.

Одночасно із цим, протягом березня та на початку квітня 2014 року, під безпосереднім керівництвом та контролем представників влади та ЗС РФ представники іррегулярних незаконних збройних формувань, озброєних банд і груп найманців, створених, підпорядкованих, керованих та фінансованих Російською Федерацією, взяли під контроль будівлі, в яких знаходилися органи місцевої влади та місцеві органи виконавчої влади України, військові об`єкти України в окремих районах Донецької та Луганської областей України. 07 квітня 2014 року в м. Донецьку створено терористичну організацію «Донецька народна республіка» (далі за текстом - «ДНР»), а 27 квітня 2014 року в м. Луганську - терористичну організацію «Луганська народна республіка» (далі за текстом - «ЛНР»), у складі яких утворені незаконні збройні формування, які функціонують і по теперішній час.

Внаслідок військових дій у період з травня по серпень 2015 року сили оборони України звільнили частину раніше окупованих територій Донецької та Луганської областей.

Датою початку тимчасової окупації Російською Федерацією окремих територій України є 19 лютого 2014 року. Автономна Республіка Крим та місто Севастополь є тимчасово окупованими Російською Федерацією з 20 лютого 2014 року. Окремі території України, що входять до складу Донецької та Луганської областей, є окупованими Російською Федерацією (у тому числі окупаційною адміністрацією Російської Федерації) починаючи з 7 квітня 2014 року, відповідно до ч. 2 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 № 1207-VII.

Надалі, 24 лютого 2022 року президент РФ оголосив початок так званої «спеціальної військової операції». Після цього, близько четвертої години ранку того ж дня, ЗС РФ, інші збройні формування РФ та підконтрольні їм угруповання іррегулярних незаконних збройних формувань розпочали широкомасштабне військове вторгнення на територію України, увійшовши з боку РФ, Білорусі та тимчасово окупованої території України, що супроводжувалось завданням ракетно-артилерійських ударів та бомбардувань авіацією об`єктів по всій території України.

24.02.2022 Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено введення в Україні воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який у подальшому неодноразово продовжувався та діє на теперішній час.

З того моменту сили оборони України здійснюють збройну відсіч вздовж всієї лінії фронту.

Факт широкомасштабного збройного вторгнення на територію України 24.02.2022 не приховувався владою РФ, а також встановлений рішеннями міжнародних організацій, зокрема резолюцією Генеральної асамблеї ООН ES-11/1 від 02.03.2022 «Про агресію проти України», п.п. 1, 3 Висновку 300(2022) Парламентської Асамблеї Ради Європи «Наслідки агресії Російської Федерації проти України», п.п. 17, 18 Наказу від 16.03.2022 за клопотанням про вжиття тимчасових заходів у справі «Звинувачення в геноциді відповідно до Конвенції про запобігання злочину геноциду та покарання за нього (Україна проти РФ) та ін.)».

Згідно з ч. 1 ст. 4 Женевської Конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949, ратифікованої Указом Президії Верховної Ради Української РСР «Про ратифікацію Женевських конвенцій від 12 серпня 1949 року про захист жертв війни» від 03.07.1954 (далі -Конвенція), особами, що перебувають під захистом цієї Конвенції, є ті, хто в будь-який момент та за будь-яких обставин опиняються, у разі конфлікту чи окупації, під владою сторони конфлікту або окупаційної держави, громадянами яких вони не є.

Згідно зі ст. 27 Конвенції, особи, що перебувають під захистом, мають право за будь-яких обставин, на особисту повагу, повагу до своєї честі, права на сім`ю, їхніх релігійних переконань та обрядів, звичок та звичаїв.

Відповідно до ст. 31 Конвенції Жодний примус фізичного чи морального порядку не може застосовуватися до осіб, які перебувають під захистом, зокрема з метою отримання від них або від третіх осіб якихось відомостей.

Згідно ст. 34 Конвенції захоплення заручників забороняється.

Стаття 147 Конвенції визначає перелік серйозних порушень норм міжнародного гуманітарного права, а відповідно законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, якими є:такі порушення, що охоплюють такі дії, якщо їх здійснено проти осіб або власності, які перебувають під захистом цієї Конвенції: умисне вбивство, тортури або нелюдяне поводження, зокрема біологічні експерименти, які умисно спричинять великі страждання чи серйозні травми тілу чи здоров`ю, нелегальна депортація чи переведення або нелегальне ув`язнення особи, що перебуває під захистом, примушення особи, що перебуває під захистом, служити в збройних силах ворожої держави, або умисне відбирання в особи, що перебуває під захистом, прав на справедливий і офіційний судовий процес, рекомендований цією Конвенцією, захоплення полонених і широкомасштабне руйнування і привласнення власності, не виправдане воєнною необхідністю, і здійснюване незаконним чином і безцільно.

Частиною 2 ст. 75 Додаткового протоколу до Женевської конвенції від 12 серпня 1949 року, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів (Протокол I) від 08.06.1977, ратифікованого із заявою Указом Президії Верховної Ради УРСР №7960-XI (7960-11) від 18.08.1989 (далі - Протокол І) визначено, що заборонені й будуть залишатися забороненими в будь-який час і в будь-якому місці такі дії, незалежно від того, чиняться вони представниками цивільних чи воєнних органів: a) насильство над життям, здоров`ям і фізичним та психічним станом осіб, зокрема: a.1) вбивство; a.2) катування всіх видів - фізичні чи психічні; a.3) тілесні покарання; a.4) каліцтво; b) знущання над людською гідністю, зокрема, принижуюче й образливе поводження, примус до проституції чи непристойне посягання в будь-якій його формі; c) взяття заручників; d) колективне покарання; і e) погрози вчинити будь-яку з вищезазначених дій.

Частиною 1 статті 77 Протоколу І визначено, що діти користуються особливою повагою, і їм забезпечується захист від будь-якого роду непристойних посягань. Сторони, що перебувають у конфлікті, забезпечують захист і допомогу, які їм потрібні з огляду на їх вік або з будь-якої іншої причини.

У результаті вищезазначених подій, значна частина території Чернігівської області, починаючи з 24.02.2022, знаходиться під постійним обстрілом з різного виду озброєння з боку підрозділів Збройних Сил та інших військових формувань Російської Федерації.

Так, військовослужбовці Збройних Сил Російської Федерації, в тому числі 55-ї окремої мотострілецької бригади 2-ї армії Центрального військового округу , в якому проходив військову службу за контрактом ОСОБА_6 , з 05.03.2022 тимчасово зайняли с. Вікторівка Чернігівського району Чернігівської області (далі - с. Вікторівка).

05.03.2022, близько «15» год. «00» хв., ОСОБА_6 незаконно проник на територію приватного домогосподарства за адресою: АДРЕСА_1 , де підійшов до приміщення погребу, в якому перебували цивільні особи ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , та малолітні ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

ОСОБА_6 , будучи одягнутий у формений одяг військовослужбовця збройних сил російської федерації та озброєний автоматичною зброєю, усвідомлюючи перебування у погребі осіб, з метою імітації вибуху гранати кинув на сходи погребу попередньо знайдену на території домогосподарства металеву каструлю, яка під час падіння спричинила значний гуркіт, після чого висловив погрозу вбивством гранатою особам, які перебували у погребі.

Надалі, ОСОБА_6 , змусивши таким чином ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 вийти з погребу, здійснив їх особистий обшук, після чого, розуміючи, що останні є цивільними особами, діючи всупереч вимог ст. ст. 27, 31, 32, 147 Женевської конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949 та ч. 2 ст. 75, ч. 1 ст. 77 Додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12.08.1949, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів (Протокол I), від 08.06.1977, користуючись своєю фізичною перевагою та наявністю автоматичної зброї, що у своїй сукупності унеможливлювало вчинення цивільним населенням, у т.ч. потерпілими, активного опору його протиправним діям, реалізуючи умисел на незаконне ув`язнення та жорстоке поводження з цивільним населенням, усвідомлюючи низьку температуру повітря навколишнього середовища (від - 0,4 о С до 1,7о С), малолітній вік ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , а також те, що приміщення погребу не обладнане вентиляційними засобами доступу свіжого повітря, не має штучного та природнього освітлення, систем обігріву, водопостачання та водовідведення, без облаштованих спальних місць, вбиральні, засобів приготування їжі, перебуває в антисанітарних умовах та непридатне до нормального тривалого перебування в ньому людей, у тому числі дітей, залякуючи ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 наведеним у їх бік автоматом, примусово відвів до погребу площею 9,2 кв. м, після чого зачинив за допомогою навісного замка двері вказаного приміщення ззовні та залишив територію домогосподарства.

Своїми протиправними діями ОСОБА_6 , умисно вчинив незаконне ув`язнення цивільних осіб ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,, малолітніх ОСОБА_9 , ОСОБА_10 05.03.2022, у період часу з «15» год. «00» хв. по «22» год. «00» хв, поєднане із жорстоким поводженням, яке виразилось у триманні потерпілих в умовах, які є несумісними з повагою до людської гідності, чим порушив закони та звичаї війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

На підставі зібраних доказів 13.09.2023 слідчим за погодженням з прокурором повідомлено про підозру громадянину російської федерації, військовослужбовцю ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина російської федерації, уродженця республіки Тива Російської Федерації (більш точне місце народження невстановлене, військовослужбовця 55-ї окремої мотострілецької бригади у складі збройних сил Російської Федерації (в/ч НОМЕР_2 ), проживаючого за адресою: військове містечко, м. Кизил, Республіка Тива Російської Федерації за ч. 1 ст. 438 КК України (порушення законів та звичаїв війні).

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення підтверджується зібраними в ході досудового слідства доказами, які були долучені слідчим до клопотання та досліджені в ході судового засідання.

У зв`язку з достатніми підставами вважати, що ОСОБА_6 перебуває на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором та відсутністю обґрунтованої неможливості вручення їм повідомлення про підозру безпосередньо слідчим, вказана процесуальна дія здійснена з дотриманням вимог ч. 8 ст. 135, ч. 1 ст. 278 КПК України - шляхом публікування 13.09.2023 тексту повідомлення про підозру та повісток про виклик на «09» год. «00» хв. 18.09.2023, 19.09.2023, 20.09.2023 на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора у рубриці «Повістки про виклик та відомості про здійснення спеціального досудового розслідування» за посиланнями: https://www.gp.gov.ua/ua/posts/povidomlennya-pro-pidozru-ta-povistki-pro-viklik-dorza-om-original-ta-pereklad, а також в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження - в газеті «Урядовий кур`єр» від 13.09.2023 за № 184 в рубриці «Оголошення» та за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_5

Ураховуючи вимоги кримінального процесуального законодавства України з моменту опублікування повідомлення у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 вважається належним чином повідомленим про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.

Постановою прокурора від 22.09.2023 у зв`язку із переховуванням підозрюваного ОСОБА_6 від слідства, останнього оголошено в розшук.

Слідчий та прокурор в судовому засіданні підтримали клопотання та просили його задовольнити.

Захисник в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення клопотання.

Дослідивши матеріали клопотання та заслухавши учасників процесу, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно із ст. 297-1 КПК України спеціальне досудове розслідування здійснюється на підставі ухвали слідчого судді у кримінальному провадженні щодо злочинів, зокрема передбаченого і статтею 438 Кримінального кодексу України, стосовно підозрюваного, крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошений у міжнародний розшук.

Отже, під час розгляду клопотання про спеціальне досудове розслідування, а також з урахуванням висловлених учасниками аргументів слідчий суддя має встановити:

-чи передбачає КПК України спеціальне досудове розслідування щодо злочину, який розслідується у межах того чи іншого кримінального провадження;

-чи набула особа, щодо якої подано клопотання про спеціальне досудове розслідування, статусу підозрюваного у кримінальному провадженні;

-чи наявні достатні докази для підозри особи, щодо якої подано клопотання про спеціальне досудове розслідування, у вчиненні нею кримінального правопорушення, та обґрунтованість підозри;

-чи переховується особа від органів слідства з метою ухилення від кримінальної відповідальності;

-чи оголошена особа у міждержавний та/або міжнародний розшук.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом УСБУ в Чернігівській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0000029 від 14.06.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України.

За версією органу досудового слідства, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у у незаконному ув`язнення цивільних осіб поєднаному із жорстоким поводженням, яке виразилось у триманні потерпілих в умовах, які є несумісними з повагою до людської гідності, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України.

КПК України передбачає здійснення спеціального досудового розслідування щодо злочину, передбаченого ст. 438 КК України (ч. 2 ст. 297-1 КПК України).

Отже, в цьому кримінальному провадженні застосування спеціального досудового розслідування є законодавчо обумовленим.

У відповідності до ч. 1 ст. 42 КПК України підозрюваним є:

-особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276 - 279 цього Кодексу, повідомлено про підозру,

-особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або

-особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Згідно з ч. 1 ст. 278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень. Порядок здійснення повідомлень передбачений ст. 135 КПК України.

За змістом ч. 1 ст. 135 КПК України особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою. У разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи (ч. 2 ст. 135 КПК України).

Із матеріалів клопотання вбачається, що 13.09.2023 слідчий склав повідомлення про підозру ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України.

Повідомлення про підозру вручено останньому у порядку та спосіб, передбачений ст. 111, ч. 7, 8 ст. 135, ст. 278 КПК України, шляхом опублікування на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурору та в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження - в газеті «Урядовий кур`єр», тому він вважається належним чином повідомленим про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України.

Слід зазначити, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 Рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін обґрунтована підозра означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, п.32, Series A, N 182).

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.

При цьому, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_6 , виходячи лише з фактичних обставин, які містяться в поданих слідчому судді зібраних під час досудового слідства матеріалах, приходжу до висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні останнім кримінальних правопорушень.

Відповідно до ч. 5 ст. 139 КПК України ухилення від явки на виклик слідчого, прокурора чи судовий виклик слідчого судді, суду (неприбуття на виклик без поважної причини більш як два рази) підозрюваним, обвинуваченим, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, є підставою для здійснення спеціального досудового розслідування чи спеціального судового провадження.

Відповідно до Постанови ВРУ «Про Звернення Верховної Ради України до Організації Об`єднаних Націй, Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, Парламентської Асамблеї НАТО, Парламентської Асамблеї ОБСЄ, Парламентської Асамблеї ГУАМ, парламентів держав світу про визнання Російської Федерації державою-агресором» № 129-VIII від 27.01.2015 року, беручи до уваги Статут ООН та Резолюцію Генеральної Асамблеї ООН 3314 "Визначення агресії" від 14 грудня 1974 року, Російська Федерація визнана державою-агресором.

Частина 8 ст. 135 КПК України вказує, що повістка про виклик особи, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, у випадку обґрунтованої неможливості вручення їй такої повістки згідно з частиною першою, другою, четвертою - сьомою цієї статті, публікується в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, вважається такою, яка належним чином повідомлена про виклик, з моменту опублікування повістки про її виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора. У випадку наявності в особи захисника (захисників) копія повістки про її виклик надсилається захиснику (захисникам).

З матеріалів клопотання вбачається, що ОСОБА_6 , неодноразово викликався слідчим для проведення за його участю процесуальних дій, однак до СВ Управління СБ України в Чернігівській області останній не з`явився та про причини своєї неявки не повідомив.

Відтак, слідчий суддя вважає, що підозрюваний ОСОБА_6 переховується від органу слідства з метою ухилення від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 438 КК України.

22.09.2023 постановою слідчого, на підставі ст. 281 КПК України, підозрюваного ОСОБА_6 оголошено у розшук.

Із змісту ч. 2 ст. 297-1 та ч. 1 ст. 297-4 КПК України вбачається, що для надання дозволу на здійснення спеціального досудового розслідування орган слідства має довести факт оголошення підозрюваного у міждержавний та/або міжнародний розшук. Відповідно до ч. 2 ст. 281 КПК України, про оголошення розшуку (державного, міждержавного, міжнародного) органом досудового розслідування має бути винесена відповідна постанова. Ця постанова у подальшому є підставою для здійснення розшуку оперативним підрозділом, якому доручено здійснювати розшук підозрюваного, усіх необхідних розшукових заходів в межах державного розшуку, або для звернення за міжнародною правовою допомогою - при міждержавному або міжнародному розшуку. Тобто оголошення розшуку підозрюваного на підставі ст. 281 КПК України не має будь-якого територіального обмеження.

Із матеріалів клопотання вбачається, що всі дії, спрямовані на оголошення ОСОБА_6 в розшук, органом досудового розслідування виконані.

Оскільки органом досудового розслідування доведено, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України, умисно ухиляється від органів слідства та суду за межами України, оголошений у розшук, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання про здійснення спеціального досудового розслідування щодо нього.

Керуючись ст.ст. 297-1, 297-4, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,-

п о с т а н о в и в:

Клопотання слідчого СВ Управління СБ України в Чернігівській області ОСОБА_3 про проведення спеціального досудового розслідування - задовольнити.

Надати дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000029 від 14.06.2022, стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України.

У випадку, якщо підозрюваний ОСОБА_6 , стосовно якого постановлено ухвалу про здійснення спеціального досудового розслідування, буде затриманий або добровільно з`явиться до органу досудового розслідування, подальше досудове розслідування щодо нього здійснювати згідно із загальними правилами передбаченими КПК України.

Відомості про здійснення спеціального досудового розслідування відносно підозрюваного ОСОБА_6 внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань невідкладно, але не пізніше 24 годин після постановлення ухвали.

Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту її оголошення та не може бути оскаржена, заперечення на неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1