Справа № 369/8371/23
Провадження № 1-кп/369/1954/23
В И Р О К

іменем України

08.06.23 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0003523 від 21 листопада 2022 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сердегівка Звенигородського району Черкаської області, українця, громадянина України, який має середню освіту, розлучений, має на утриманні двох малолітніх дітей, працює не офіційно будівельником, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий вироком Шполянського районного суду Черкаської області від 09 квітня 2014 року за ч. 1 ст. 263 КК України до покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 (два) роки, а також вироком Шполянського районного суду Черкаської області від 16 березня 2015 за ч. 2 ст. 297, ч. 1 ст. 71 КК України до остаточного покарання у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі, звільнений по відбуттю строку покарання 12 вересня 2018 року,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України (далі КК України),

встановив:

Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Законом України № 2102-IX від 24 лютого 2022 року, в Україні введено воєнний стан із 05:30 год. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Крім того, Указом Президента України № 573/2022 від 12 серпня 2022 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», який затверджено Законом України № 2500- IX від 15 серпня 2022 року, частково змінено статтю 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» (зі змінами) та продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

Незважаючи на дію в Україні воєнного стану, усвідомлюючи вищевказані обставини, 20 жовтня 2022 року, в денний час доби, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна в умовах воєнного стану з приміщення недобудованого будинку АДРЕСА_3 , де він за усною домовленістю із потерпілим ОСОБА_5 працював різноробочим по будівництву.

Реалізуючи вказаний злочинний умисел, ОСОБА_4 , 20 жовтня 2022 року, в денний час доби, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, зайшов до приміщення вищевказаного недобудованого будинку під АДРЕСА_3 , до якого мав вільний доступ, де діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, пересвідчившись, що за його діями ніхто не спостерігає та його дії нікому не відомі, таємно викрав наступний електроінструмент, який належить ОСОБА_5 : акумуляторну дриль-шуруповерт Dnipro-M CD-12QX, вартістю 2939 (дві тисячі дев?ятсот тридцять дев?ять) гривень 30 (тридцять) копійок; електропилу ланцюгову Dnipro-M DSE-24DS вартістю 3149 (три тисячі сто сорок дев?ять) 30 (тридцять) копійок та міксер будівельний Dnipro-M BM-142S вартістю 2448 (дві тисячі чотириста сорок вісім) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Після цього, ОСОБА_4 зник із місця скоєння злочину, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_5 майнову шкоду в загальному розмірі 8537 (вісім тисяч п?ятсот тридцять сім) гривень 20 (двадцять) копійок.

Крім того, незважаючи на дію в Україні воєнного стану, усвідомлюючи вищевказані обставини, 17 листопада 2022 року, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, у ОСОБА_4 повторно виник злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна в умовах воєнного стану з приміщення будівельного вагончика, який розташований на території АДРЕСА_3 та належить потерпілого ОСОБА_6 .

Реалізуючи вказаний злочинний умисел ОСОБА_4 , 17 листопада 2022 року, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, за допомогою викрутки, яку мав із собою, викрутив саморіз з навісного замку вищевказаного вагончика, розташованого на території ЖК «Зелений Бульвар» на вул. Приозерній в с. Білогородка Бучанського району Київської області, зняв таким чином відповідний навісний замок, відчинив вхідні двері та проник всередину даного вагончика, де діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, пересвідчившись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає та його дії нікому не відомі, повторно таємно викрав силовий кабель ВВГ 3?2,5 довжиною 100 метрів, вартістю 35 (тридцять п`ять) гривень 37 (тридцять сім) копійок з один погонний метр кабелю, загальною вартістю 3537 (три тисячі п?ятсот тридцять сім) гривень, який на праві власності належить потерпілому ОСОБА_6 .

Після цього, ОСОБА_4 з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_6 майнову шкоду в розмірі 3537 (три тисячі п?ятсот тридцять сім) гривень.

Крім того, незважаючи на дію в Україні воєнного стану, усвідомлюючи вказану обставину, 18 листопада 2022 року, близько 15:00 год., більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_4 , діючи умисно, таємно, в умовах воєнного стану, маючи умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло, переслідуючи корисливі мотиви та ціль наживи, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, зайшов через відчинені вхідні двері до житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_4 , та належить потерпілому ОСОБА_7 .

Одразу після цього, ОСОБА_4 , пересвідчившись, що за його діями ніхто не спостерігає та його дії нікому не відомі, перебуваючи в приміщенні вищевказаного житлового будинку, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, повторно таємно викрав із сумки потерпілого ОСОБА_8 чорний шкіряний гаманець марки «DR.BOND», вартістю 385 (триста вісімдесят п?ять) гривень та мобільний телефон марки Nokia 125 TA-1253 DS Black» вартістю 1116 (одна тисяча сто шістнадцять) гривень 50 (п`ятдесят) копійок, які належать на праві власності потерпілого ОСОБА_7 .

Після цього, ОСОБА_4 з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_9 майнову шкоду в загальному розмірі 1501 (одна тисяча п?ятсот одна) гривня 50 (п`ятдесят) копійок.

Указом Президента України № 757/2022 від 07 листопада 2022 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», який затверджено Законом України № 2738-IX від 16 листопада 2022 року, частково змінено статтю 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» (зі змінами) та продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05:30 год. 21 листопада 2022 року строком на 90 діб.

Незважаючи на дію в Україні воєнного стану, усвідомлюючи вищевказані обставини, 21 листопада 2022 року, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_4 , діючи умисно, повторно, таємно, в умовах воєнного стану, маючи умисел, спрямований на повторне таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливі мотиви та ціль наживи, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переліз через паркан на територію недобудованого домоволодіння АДРЕСА_4 та належного потерпілому ОСОБА_10 .

Одразу після цього, 21 листопада 2022 року, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_4 , пересвідчившись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає та його дії нікому не відомі, перебуваючи на території вищевказаного домоволодіння, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, підійшов до веранди будинку та повторно таємно викрав силовий кабель ВВГ 3?2,5 довжиною 100 метрів, вартістю 35 (тридцять п`ять) гривень 37 (тридцять сім) копійок з один погонний метр кабелю, загальною вартістю 3537 (три тисячі п?ятсот тридцять сім) гривень, який знаходився на вказаному подвір?ї та на праві власності належить ОСОБА_10 .

Після цього, ОСОБА_4 з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_10 майнову шкоду в розмірі 3537 (три тисячі п?ятсот тридцять сім) гривень.

Таким чином, ОСОБА_4 вказаними вище діями вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, поєднане із проникненням в житло та інше приміщення.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненому визнав повністю та від надання показань про обставини, вчинених кримінальних правопорушень в порядку ст. 63 Конституції України відмовився. Зазначив, що про вчинене жалкує та щиро розкаюється, завіряє суд, що подібного більше не вчинятиме. Обвинувачений ОСОБА_4 в судових дебатах та під час проголошення останнього слова щиро розкаявся, просив суд суворо не карати та запевнював, що в подальшому подібного не вчинятиме.

Прокурор в судових дебатах просив визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень та призначити покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 роки, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. Вирішити питання про речові докази відповідно до ст. 100 КПК України.

Потерпілі ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_5 у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином. При цьому, надіслали до суду заяви, в яких просили проводити судовий розгляд за їх відсутності, стосовно міри покарання поклалися на розсуд суду.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють фактичних обставин справи, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, роз`яснивши учасникам судового провадження положення ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин, які ніким не оспорюються, та судовий розгляд було проведено із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись дослідженням матеріалів, які характеризують його особу.

Суд зауважує, що обвинувачений ОСОБА_4 від давання показань відмовився на підставі ст. 63 Конституції України, у зв`язку з чим на підставі ч. 4 ст. 349 КПК України допит обвинуваченого ОСОБА_4 не проводився.

Беручи до уваги що обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим, дослідивши матеріали кримінального провадження, вислухавши думку прокурора, враховуючи заяви потерпілих про розгляд справи за їх відсутності, вислухавши останнє слово обвинуваченого, суд дійшов такого висновку.

Показання обвинуваченого є послідовними, логічними, відповідають фактичним обставинам справи, а тому не викликають у суду сумнівів щодо правильності розуміння нею обставин вчиненого, добровільності та істинності її позиції.

Враховуючи викладене, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, а саме таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, в умовах воєнного стану, поєднаного із проникненням в житло та інше приміщення, доведена поза розумним сумнівом та кваліфікує дії останнього за ч. 4 ст. 185 КК України відповідно.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує, ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України відносяться до тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який має постійне місце реєстрації та проживання, де характеризується посередньо, у лікарів нарколога та психіатра на обліках не перебуває, раніше судимий, працює не офіційно, має на утриманні двох малолітніх дітей, розмір завданої майнової шкоди на загальну суму 17 112,70 грн, яку частково відшкодовано, відсутність претензій з боку потерпілих.

Обставинами, що пом`якшують покарання відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, яке полягає у відвертому осуді обвинуваченим своєї протиправної поведінки, готовності нести відповідальність за вчинене та відсутність претензій з боку потерпілих.

Обставиною, що обтяжує покарання відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає рецидив кримінальних правопорушень.

Враховуючи ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, з урахуванням даних про особу обвинуваченого та обставин вчинених ним кримінальних правопорушень, які пом`якшують покарання та обставини, яка обтяжує покарання обвинуваченого, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України, що дорівнює її мінімальному розміру.

Разом з тим, враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого, обставини справи, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим застосовує положення ст. 75 КК України та звільняє останнього від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком і покладає обов`язки передбачені ст. 76 КК України.

Суд зазначає, що згідно з положеннями статей 50, 65 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обираючи вказаний вид і розмір покарання та звільняючи обвинуваченого ОСОБА_4 від подальшого відбування покарання з іспитовим строком, суд виходить насамперед з того, що позбавлення чи обмеження прав і свобод обвинуваченого, у формі фізичної ізоляції від суспільства не є необхідним у цій конкретній справі для захисту суспільства та задоволення почуття обурення й справедливості потерпілого, і суспільства в цілому, виходячи зі ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень обвинуваченим ОСОБА_4 , їх характеру та обставин вчинення.

Звідси, виходячи, з пануючої нині ієрархії загальнолюдських цінностей цілком виправданим є застосування до покарання призначеного обвинуваченому ОСОБА_4 положень ст. 75 КК України, що повною мірою узгоджується з соціально-відновлювальною та запобіжною функціями покарання, які спрямовані на відновлення особистості з правослухняною поведінкою та запобігання вчиненню нових правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

Призначене обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі із подальшим звільненням від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком є необхідним й достатнім для його виправлення, запобігатиме вчиненню нових кримінальних правопорушень в майбутньому та є домірним скоєному.

Арешт накладений ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 листопада 2022 року на речові докази, скасувати.

Запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, який обрано відповідно до ухвали слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 травня 2023 року щодо ОСОБА_4 строком до 08 червня 2023 року (включно), скасувати.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує згідно з ч. 9 ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 100, 369, 373, 374, 376, 394, 395 КПК України,

ухвалив:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 (два) роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1 цієї статті, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.

Запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , скасувати.

Арешт накладений ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 листопада 2022 року на речові докази, скасувати.

Речові докази у кримінальному провадженні:

-силовий кабель ВВГ 3?2,5 довжиною 100 метрів, який передано на відповідальне зберігання власнику - потерпілому ОСОБА_10 , залишити в розпорядженні останнього;

-гаманець чоловічий чорного кольору, картка киянина «Ощадбанк» № НОМЕР_1 , видана на ім?я ОСОБА_11 , дисконтна картка «Варус», дисконтна картка «Вітамін», дисконтна картка «36,6», дисконтна картка «Фора», два паперові аркуші, пенсійне посвідчення серія НОМЕР_2 на ім?я ОСОБА_7 , які передано на відповідальне зберігання власнику - потерпілому ОСОБА_9 , залишити в розпорядженні останнього;

-один CD-R диск, об?ємом 4,7 GB, який зберігається в матеріалах кримінального провадження, залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення виключно з підстав, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України, та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому ОСОБА_4 та прокурору.

Суддя ОСОБА_1