Справа №487/3982/23
Провадження №1-кс/487/2075/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.07.2023 Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Первомайського відділу Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000018 від 13.06.2023, року за ознаками складу кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 190 КК України, ч.4 ст. 358 КК України про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:

03.07.2023 прокурор Первомайського відділу Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 в рамках здійснення досудового розслідування кримінального провадження № 0000018 від 13.06.2023, року за ознаками складу кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 190 КК України, ч.4 ст. 358 КК України звернувся до Заводського районного суду м. Миколаєва з клопотанням, в якому просив накласти арешт на вилучене в рамках розслідування кримінального провадження в ході проведення огляду предмета 01.07.2023, а саме диплом спеціаліста серії НОМЕР_1 та додаток до диплому спеціаліста № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_4 , який поміщено до сейф-пакету №ВУМ 005113;

Підставою для внесення клопотання стало те, що вилучені речі є речовим доказом, оскільки відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України - є матеріальним об`єктом, зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, містять відомості, які використовуються як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, набуті кримінально протиправним шляхом, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення, та незастосування заборони на користування, розпорядження цими речами призведе до їх приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування або передачі.

Прокурор у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, клопотання підтримує.

Розгляд клопотання було проведено за відсутності прокурора, що не суперечить приписам ч.1 ст.172 КПК України.

З урахуванням приписів ч.2 ст.172 КПК України, розгляд клопотання було проведено за відсутності власника майна.

Дослідивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що в провадженні сектору дізнання Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області перебувають матеріали досудового розслідування за №0000018 від 13.06.2023, за ознаками складу кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 190 КК України, ч.4 ст. 358 КК України .

Досудовим розслідуванням встановлено, що прапорщик ОСОБА_4 використовуючи підроблений повністю офіційний документ - диплом спеціаліста державного зразку серії ЛЗ НОМЕР_3 та додаток до нього було призначена на вищу посаду - інженера групи зв`язку та телемеханіки групи радіонавігації та посадки літаків вузла радіотехнічного забезпечення військової частини НОМЕР_4 з шпк "молодший сержант" на шпк "старший лейтенант" та в період з 28.12.2017 року по 30.04.2023 року шляхом шахрайства, заволоділа коштами державного бюджету виплаченими в рахунок грошового забезпечення на загальну суму 57.509,50 гривень, чим завдала державі збитків

Так, відповідно до рапорту начальника Первомайського відділу Миколаївської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону було встановлено, під час проведення вивчення діяльності службових осіб Факультету перепідготовки та підвищення кваліфікації авіаційного персоналу Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба встановлено, що на посаді чергового зі зв`язку вузла зв`язку спеціалізованого центру бойової підготовки авіаційних фахівців Збройних Сил України Харківського національного університету Повітряних Сил імені Івана Кожедуба (шпк "молодший сержант") з 25.03.2016 року проходила військову службу за контрактом прапорщик ОСОБА_4 .

На думку органу досудового слідства, у вересні 2017 року прапорщик ОСОБА_4 з метою просування по службі та заволодіння чужим майном - грошовими коштами державного бюджету шляхом шахрайства, вирішила надати до відділення персоналу спеціалізованого центру бойової підготовки авіаційних фахівців ЗС України ХНУПС документ - диплом спеціаліста, що дає право у присвоєні первинного військового звання офіцерського складу та бути призначеним на вищу посаду з шпк "молодший сержант" на шпк "старший лейтенант", що в свою чергу відповідає збільшенню розміру щомісячного грошового забезпечення. Реалізовуючи задумане (точного часу не встановлено) прапорщик ОСОБА_4 , з метою подальшого його використання пришукала диплом спеціаліста державного зразку серії НОМЕР_1 від 24.02.1998 року та додаток до нього, зі змісту якого вбачалося, що вона проходила навчання за рівнем підготовки спеціаліста на заочній формі навчання у вищому навчальному закладі державної форми власності - Київському міжнародному університеті цивільної авіації, що розташований за адресою: м. Київ, проспект Любомира Гузара, 1 і отримала вищу освіту за спеціальністю "Маркетинг у виробничій сфері", що в свою чергу не відповідало дійсності. Не припиняючи злочинного наміру спрямованого на заволодіння грошовими коштами державного бюджету прапорщик ОСОБА_4 достовірно знаючи про фіктивність документу у вересні 2017 року використала підроблений повністю (сфальсифікований) офіційний документ - диплом спеціаліста державного зразку серії НОМЕР_1 та додаток до нього, виданого уповноваженою юридичною особою, яка має право видавати чи посвідчувати документи, що надають права або звільняють від обов`язків, надавши встановленим порядком документи для призначення на посаду інженера групи зв`язку та телемеханіки групи радіонавігації та посадки літаків вузла радіотехнічного забезпечення військової частини НОМЕР_4 (шпк "старший лейтенант"), які були розглянуті на засіданні атестаційної комісії військової частини НОМЕР_5 (протокол засідання №15 від 19.09.2017 року).

Як наслідок, на підставі наданих прапорщиком ОСОБА_4 документів наказом Міністра оборони України №956 від 28.12.2017 року в порядку передбаченому ст.ст. 20,23 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", останній було присвоєно первинне військове звання офіцерського складу "молодший лейтенант" та призначено на вищу посаду інженера групи зв`язку та телемеханіки групи радіонавігації та посадки літаків вузла радіотехнічного забезпечення військової частини НОМЕР_4 з шпк "молодший сержант" на шпк "старший лейтенант".

Таким чином, на думку органу досудового слідства, прапорщик ОСОБА_4 використовуючи підроблений повністю документ - диплом спеціаліста державного зразку серії НОМЕР_1 та додаток до нього була призначення на посаду - інженера групи зв`язку та телемеханіки групи радіонавігації та посадки літаків вузла радіотехнічного забезпечення військової частини НОМЕР_4 з шпк "молдший сержант" на шпк "старший лейтенант", та в період з 28.12.2017 року по 30.04.2023 року шляхом шахрайства, заволоділа коштами державного бюджету виплаченими в рахунок грошового забезпечення на загальну суму 57 509.50 гривень, чим державі завдано збитків.

На теперішній час капітан ОСОБА_4 проходить військову службу за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_6 на посаді начальника інформаційно - телекомунікаційного вузла зв`язку вказаної вище військової частини.

01.07.2023 в ході проведення огляду добровільно наданого ОСОБА_4 диплому спеціаліста серії ЛЗ НОМЕР_3 та додатку до диплому спеціаліста № НОМЕР_2 вилучено диплом спеціаліста серії ЛЗ НОМЕР_3 та додаток до диплому спеціаліста № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_4 , який поміщено до сейф-пакету №ВУМ 005113;

01.07.2023 дізнавачем сектору дізнання Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області ОСОБА_5 , винесено постанову про визнання вилученого диплому спеціаліста серії НОМЕР_1 та додатку до диплому спеціаліста № НОМЕР_2 речовим доказом.

Вищевказаний диплом спеціаліста серії НОМЕР_1 та додатку до диплому спеціаліста № НОМЕР_2 , добровільно наданий ОСОБА_4 в ході проведення огляду предмета, має доказове значення у кримінальному провадженні, згідно ч. 7 ст. 237 КПК України, вважається тимчасово вилученим майном.

Приймаючи до уваги той факт, що згідно п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України, диплом спеціаліста серії НОМЕР_1 та додатку до диплому спеціаліста № НОМЕР_2 є об`єктом вчинення кримінального правопорушення та зберегли на собі його сліди, прокурор просить накласти арешт на вказані речі.

У відповідності до п. п. 1, 2, 3 ч. 2, ч. 3-5 статті 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Згідно положень ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Вилучені речі містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюється під час кримінального провадження та є речовими доказами.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

За змістом ч. 1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органівта органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно частин 1 та 2 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен, у тому числі, враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою ( якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно ст. 1 Протоколу до Конвенції про захист прав та основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Таким чином, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Прокурором доведено, що вилучені речі відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, а саме містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Також доведена наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу та існує необхідність накладення арешту на ці речі для забезпечення збереження їх як речового доказу та виконання завдань кримінального провадження.

Незастосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту може мати наслідком перешкоджання кримінальному провадженню та встановленню істини у ньому, шляхом знищення чи зміни вказаного майна. Таке обмеження права власності є розумним та співрозмірним із завданням кримінального провадження.

За такого, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання належить задовольнити

Керуючись ст. ст. 98, 131-132, 167, 168, 170-173 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене в рамках розслідування кримінального провадження №0000018, в ході проведення огляду предмета 01.07.2023, а саме диплом спеціаліста серії НОМЕР_1 та додаток до диплому спеціаліста № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_4 , який поміщено до сейф-пакету №ВУМ 005113.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1