ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 601/526/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/233/23 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.1 ст.125 КК
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 серпня 2023 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

потерпілої ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі кримінальне провадження за апеляційною скаргою потерпілої ОСОБА_7 на вирок Кременецького районного суду Тернопільської області від 29 травня 2023 року.

Даним вироком,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, із середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України і призначено покарання у виді 150 (сто п`ятдесят) годин громадських робіт.

Строк відбуття покарання ОСОБА_8 постановлено рахувати з моменту звернення вироку до виконання.

Згідно з вироком суду, 22.02.2023 близько 15 години 50 хвилин у ОСОБА_8 , жителя АДРЕСА_1 , перебуваючи на подвір`ї, що за адресою АДРЕСА_1 , на ґрунті раніше сформованих неприязних відносин, виник конфлікт із ОСОБА_7 , жителькою АДРЕСА_1 .

Під час вказаного конфлікту у ОСОБА_8 , виник протиправний умисел спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 ..

Реалізовуючи свій умисел ОСОБА_8 , перебуваючи на території подвір`я, що за адресою АДРЕСА_1 , усвідомлюючи протиправний характер та значення своїх дій, бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, умисно, узяв до рук металевий лом, який знайшов на подвір`ї та в момент, коли ОСОБА_7 мала намір вийти із льоху, тримаючи лом у лівій руці наніс ОСОБА_7 один удар по голові в ділянку лівої брови.

Надалі, ОСОБА_8 , у цей же момент, переклав лом до правої руки і наніс ОСОБА_7 ще один удар по лівій частині голови.

Продовжуючи свої протиправні дії ОСОБА_8 повалив ОСОБА_7 на землю та сидячи на грудях жінки, наніс останній чотири удари кулаком правої руки по лівій частині обличчя.

Своїми умисними діями ОСОБА_8 спричинив ОСОБА_7 легкі тілесні тілесні ушкодження, у вигляді синця із садном на його тлі лівої надбрівної ділянки, синці повік лівого ока, лівої виличної ділянки, що поширюється на щічну ділянку.

В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_7 просить скасувати вирок Кременецького районного суду Тернопільської області від 29 травня 2023 року та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції.

Вважає, що з вироком Кременецького районного суду Тернопільської області не може погодитися, оскільки вирок винесено без урахування дійсних обставин справи та постановлено помилково.

Вказує, що суд поверхово розглянув справу, дав неправильну оцінку здобутим щодо до справи доказам, деяким доказам не дав оцінку, деякі докази проігнорував, в основу вироку поклав припущення, внаслідок чого ухвалив вирок.

Апелянт посилається на те, що суд першої інстанції не здійснив належної судової перевірки в частині наявності в діях фігуранта складу злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та не обґрунтував своїх висновків з дотриманням стандарту доведення поза розумним сумнівом.

Зазначає, що місцевий суд при кваліфікації дій ОСОБА_8 за ч.1 ст.125 КК України не врахував показання потерпілої, обвинуваченого та свідків.

Вказує, що диск із звукозаписом показів свідка ОСОБА_9 , яка перша прибула на місце злочину, під час розгляду справи не досліджувався.

Вважає, що умисні дії ОСОБА_8 , які виразились у незаконному проникненні до іншого володіння особи із застосуванням насильства, слід кваліфікувати за ознаками складу кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.162 КК України.

Зазначає, що умисні дії ОСОБА_8 , які були спрямовані на протиправне заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_7 із короткочасним розладом здоров`я, слід кваліфікувати за ознаками складу кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, яке передбачає більш суворе покарання.

Вказує, що органи досудового розслідування припустилися істотної неповноти дослідження обставин події та її кваліфікації, які не було усунуто під час судового розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, в судових дебатах потерпілу ОСОБА_7 , яка підтримала подану апеляційну скаргу, просить її задовольнити, в судових дебатах прокурора, який заперечив апеляційну скаргу, вважає вирок суду законним та обґрунтованим, просить його залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального проступку, за який його засуджено, відповідають фактичним обставинам справи, визнаних судом доведеними, ґрунтуються на сукупності зібраних і належно оцінених доказах.

Так, суд дійшов правильного висновку про те, що винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України підтверджується показами потерпілої ОСОБА_7 , яка вказала, що 22 лютого 2023 року близько 16 год. пішла у підвал (льох). Коли виходила з нього, побачила ОСОБА_8 , який ломом вдарив її по голові два рази, а потім наніс декілька ударів кулаком в обличчя.

Як ствердила в суді першої інстанції свідок ОСОБА_9 , яка є сусідкою потерпілої, почула крик, тому вийшла на подвір`я. Бачила, що ОСОБА_7 лежала на землі, а ОСОБА_8 сидів на ній і бив її руками та ломом, який тримав в руках.

Свідок ОСОБА_10 підтвердила, що почула крики і побігла через город та бачила, що ОСОБА_7 була побита, голова була в крові, а ОСОБА_8 з ОСОБА_11 стояли біля воріт.

З показів свідка ОСОБА_11 вбачається, що бачив як ОСОБА_8 йшов до ОСОБА_7 , потім почув крик ОСОБА_7 і коли прибіг, то бачив, що вона лежала, а ОСОБА_8 бив її руками, в його руках був лом, потерпіла була в крові.

Пояснення потерпілої і свідків є послідовними, логічними, належними та допустимими, вони підтверджуються іншими доказами, узгоджуються між собою, тому суд підставно послався на них у вироку.

Факт вчинення обвинуваченим ОСОБА_8 інкримінованого йому проступку підтверджується іншими доказами дослідженими в суді першої інстанції та яким суд надав належну правову оцінку.

Зокрема, відповідно до протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення ОСОБА_7 від 22.02.2023 року заявниця вказала, що близько 15 год 50 хв 22.02.2023 року за адресою АДРЕСА_1 , сусід ОСОБА_8 спричинив їй тілесні ушкодження.

Відповідно до даних протоколу проведення слідчого експерименту від 24.02.2023, потерпіла ОСОБА_7 відтворила обставини спричинення їй тілесних ушкоджень, які їй наніс ОСОБА_8 на території її господарства близько 15 год. 50 хв. 22.02.2023.

Згідно з даними, які містяться у протоколах проведення слідчих експериментів з відеозаписами від 25.02.2023 встановлено обставини, які відтворили свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_11 щодо спричинення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень ОСОБА_8 на подвір`ї домогосподарства потерпілої 22.02.2023 року.

При проведенні судово-медичної експерти №151 від 24.02.2023 у потерпілої ОСОБА_7 виявлено синець із садном на його тлі лівої надбрівної ділянки, синці повік лівого ока, лівої виличної ділянки, що поширюється на щічну ділянку, шкіри верхньої губи справа, передньої поверхні грудей зліва.

Характер і морфологічні властивості, виявлених у ОСОБА_7 ушкоджень, вказують на їх утворення від дії тупих предметів близько за 1-2 доби до її експертного огляду, не виключено у термін 22.02.2023.

У висновку зазначено, що виявлені у ОСОБА_7 тілесні ушкодження за ступенем тяжкості належать до легких.

За таких обставин, проаналізувавши зібрані по справі докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд дав належну оцінку діям ОСОБА_8 і вірно кваліфікував їх за ч.1 ст.125 КК України, тому посилання апелянта на неправильну оцінку доказів судом та неправильну кваліфікацію дій обвинуваченого, є необґрунтованими.

Щодо твердження апелянта про наявність в діях обвинуваченого складу кримінального правопорушення за ч.2 ст. 125 КК України, то вони є безпідставними, оскільки вказана норма закону передбачає відповідальність за спричинення умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності, відомості про яке в матеріалах кримінального провадження відсутні.

Не заслуговують на увагу посилання апелянта на те, що дії обвинуваченого слід кваліфікувати за ознаками складу кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.162 КК України, оскільки відповідно до ч.1,2 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. Під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення, розпочати провадження щодо юридичної особи.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_8 пред`явлено обвинувачення за ч.1 ст. 125 КК України та прокурор будь-яких змін чи доповнень до обвинувачення не подавав.

При визначенні покарання обвинуваченому суд врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Зокрема, при призначенні покарання ОСОБА_8 суд взяв до уваги, що обвинувачений вперше притягується до кримінальної відповідальності, його відношення до скоєного кримінального проступку, зокрема визнання вини, щире каяття, наслідки, що наступили, а саме, легкі тілесні ушкодження та за відсутності обставин, що обтяжують покарання обґрунтовано призначив ОСОБА_8 покарання у виді громадських робіт, що є в межах санкції статті обвинувачення та є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Не заслуговують на увагу посилання апелянта на не дослідження звукозапису показів свідка ОСОБА_9 , оскільки суд відповідно до вимог ст. 23 КПК України безпосередньо допитав свідка в судовому засіданні та вказаним показам дав відповідну правову оцінку.

Необґрунтованими є доводи апелянта щодо призначення нового розгляду провадження в суді першої інстанції, оскільки відсутні будь-які підстави, передбачені ст. 415 КПК України, для призначення нового розгляду.

Таким чином, доводи апеляційної скарги і матеріали кримінального провадження не містять вказівок на порушення вимог кримінального закону, які були би підставами для скасування вироку.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Кременецького районного суду Тернопільської області від 29 травня 2023 року щодо ОСОБА_8 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців.

Судді