У Х В А Л А

Справа № 338/255/13-к

31 липня 2023 року Богородчанський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого-судді ОСОБА_1

секретар ОСОБА_2 ,

за участю представника

цивільного позивача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Богородчани клопотання ОСОБА_4 у порядку ст. 537 КПК України пов`язаного із виконанням вироку Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 12 червня 2013 року у кримінальному провадженні № 0000152,

в с т а н о в и в:

30.06.2023 року ОСОБА_4 звернувся до Богородчанського районного суду з клопотанням у якому просив вирішити питання, пов`язане із виконанням вироку Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 12 червня 2013 року у кримінальному провадження №0000152 щодо повернення майна арештованого на стадії досудового розслідування відповідно до ухвали слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_5 від 18.01.2013 року.

Вимоги заяви обґрунтовує тим, що цим вироком його засуджено за ч.1 ст.229 КК України. Одночасно, цим судовим рішенням також вирішено цивільний позов, долю речових доказів та питання повернення частини арештованого під час досудового розслідування майна, яке не було конфісковано чи підлягало би знищенню.

Незважаючи на те, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим до виконання, вирок не виконаний в частині повернення йому майна, яке було вилучене Калуським МРВ УМВС України в Івано-Франківській області і арештоване за ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_5 від 18.01.2013 року. Зокрема майна, яке вилучено з гаражів № НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 на АДРЕСА_1 , з гаражного приміщення на території Богородчанського ринку у селищі Богородчани, з житлового будинку на АДРЕСА_2 , з приміщення на авторинку ТОВ «Карбон» в с. Угринів Тисменицького (тепер Івано-Франківського) району.

При цьому, зазначив, що 26.12.2020 року подав до Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області заяву про повернення вилученого майна, а 02.08.2021 року таку ж заяву подав до ГУНП в Івано-Франківській області.

В судові засідання, які призначались судом неодноразово ОСОБА_4 не з`явився, попри те, що про час та місце розгляду повідомлявся належно.

Представник цивільного позивача компанії «Andreas Stihl AG and Co KG» ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечив проти задоволення заяви ОСОБА_4 . Вказав, що заявник односторонньо тлумачить обов`язок виконання судового рішення. Зокрема, станом на 14.07.2023 року, через більше ніж 10 років після ухвалення вироку, саме заявник не виконав його в частині виплати присудженого цивільному позивачу відшкодування, натомість вживає дії для виведення майна зі свого володіння з метою уникнення відшкодування заподіяних кримінальним правопорушенням збитків. Зокрема, у справі 338/1532/14-ц за позовом дружини ОСОБА_4 ОСОБА_6 23.12.2014 року було вирішено питання про поділ нерухомого майна подружжя, зокрема визнано за ОСОБА_6 право власності на 1/2 частку приміщення гаражів № НОМЕР_4 , які знаходяться в АДРЕСА_1 . Виходячи з цього, немає підстав для повернення як нерухомого майна, так і іншого майна, яке арештоване за ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду до забезпечення права потерпілого на відшкодування збитків потерпілій стороні. Просив у задоволенні поданої заяви відмовити.

Прокурор в судове засідання на розгляд заяви не з`явився повторно.

Заслухавши позицію представника цивільного позивача, перевіривши матеріали справи та доводи сторін, суд прийшов до таких висновків.

За матеріалами кримінального провадження встановлено, що у ході досудового розслідування кримінального провадження №0000152 ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_5 від 18 січня 2013 року було накладено арешт на майно ОСОБА_4 , виявлене та вилучене 23 серпня 2012 року під час обшуків, проведених в гаражних приміщеннях, які знаходяться в АДРЕСА_3 належних ОСОБА_4 , та за адресою проживання ОСОБА_4 в с. Саджава Богородчанського району, на підставі постанов Калуського міськрайонного суду. Зокрема, було виявлено та вилучено матеріальні цінності, серед яких є продукція торгової марки «Stihl» та «Лукойл», яка незаконно розповсюджувалась, етикетки, бочки та ємності в яких зберігались оливи, а також грошові кошти.

12.06.2013 року вироком Богородчанського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.229 КК України і призначено покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу у розмірі 5100 грн з конфіскацією і знищенням продукці, яка маркована, як продукція торгівельної марки «STIHL» та «Лукуйл». Вирок набрав законної сили 07.05.2014 року.

Зазначеним вироком вирішено долю речових доказів та ухвалено: речові докази - моторну оливу в загальній кількості 959,5 літрів, яка зберігається в трьох металевих бочках ємкістю 200 л. маркованих торговою маркою «Лукойл» та у пластмасовій тарі: каністрах ємкістю 1,5 л., маркованих торговою маркою «Лукойл моторное масло М10Г2К» в кількості 83 шт.; каністрах ємкістю 5 літрів маркованих торговою маркою «Лукойл моторное масло М10Г2К» в кількості 3 шт.; каністрах ємкістю 10 л. маркованих торговою маркою «Лукойл моторное масло М10Г2К» в кількості 2 шт.; в каністрах ємкістю 1,5 л. маркованих торговою маркою «Лукойл моторное масло «М6з10Г1» в кількості 40 шт.; в каністрах ємкістю 10 л. «Лукойл моторное масло «М6з10Г1» в кількості 1 шт., а також вилучені етикетки з нанесеним торговим знаком «Лукойл» із маркуванням «М6з10Г1» в кількості 284 шт. та «М10Г2Л» в загальній кількості 220 шт. знищити.

Речові докази - продукцію, марковану під торгову марку «STIHL» в загальній кількості 258 літрів, а саме: пластмасові ємкості об`ємом 1 л. в кількості 20 шт., які марковані наклейкою «STIHL»; пластмасові ємкості об`ємом 0,5 л. в кількості 76 шт. без наклейок, з оливою червоного кольору; металеву бочку ємкістю 200 літрів з оливою червоного кольору, а також вилучені наклейки в кількості 40 шт. марковані торговою маркою «STIHL» - знищити.

Грошові кошти в сумі 6852 грн та 100 Євро, вилучені в ОСОБА_4 і передані на зберігання ВФЗБО УМВС України в Івано-Франківські області з метою забезпечення цивільних позовів залишити арештованими до набрання вироку законної сили.

Усе інше майно, арештоване відповідно до ухвали слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_5 від 18.01.2013 року (справа №344/597/13-к) за вироком суду підлягало поверненню ОСОБА_4 .

Вирок набрав законної сили 06.08.2013 року і був звернутий Богородчанським районним судом до виконання. Зокрема, 13 вересня 2013 року ОСОБА_4 направлено копію вироку від 12 червня 2013 року для отримання ним майна арештованого відповідно до ухвали Івано-Франківського міського суду від 18 січня 2013 року.

Згодом, за наслідком касаційного перегляду та повторного розгляду апеляційних скарг прокурора та обвинуваченого 07.05.2014 року вирок суду був змінений в частині цивільного позову про стягнення з ОСОБА_4 на користь ТзОВ "ЛЛК Україна" процесуальних витрат пов`язаних із залученням спеціалістів. В решті вирок залишено без змін.

24.01.2014 року постановою головного державного виконавця відділу ДВС Богородчанського управління юстиції закінчено виконавче провадження стосовно виконання вироку в частині конфіскації та знищення продукції торгівельної марки «STIHL» та «Лукойл».

06.06.2014 року ОСОБА_4 подано суду заяву про повторну видачу двох копій вироку суду від 12.06.2013 року та ухвали Апеляційного суду від 07.05.2014 року з метою подання до відділу фінансового забезпечення УМВС в Івано-Франківській області для повернення арештованого майна згідно ухвали Івано-Франківського міського суду від 18.01.2013 року.

13.06.2014 року ОСОБА_4 власноручно отримав у суді вказані процесуальні документи.

З того часу до серпня 2021 року жодних заяв чи звернень ОСОБА_4 з приводу невиконання вироку суду в частині повернення арештованого майна не надходило.

09.08.2021 року ОСОБА_4 через систему Електронного суду подав суду заяву про ознайомлення з матеріалами справи у якій одночасно просив зобов"язати ГУНП в Івано-Франківській області негайно повернути йому майно: гаражі № НОМЕР_4 за адресою АДРЕСА_1 , гаражні приміщення на території Богородчанського ринку у смт. Богородчани, житловий будинок по АДРЕСА_2 , приміщення на авторинку ТОВ «Карбон» с. Угринів Тисменицького району. При цьому вказував, що у грудні 2020 року звертався до Калуського ВП ГУНП в Івано-Франківській області із заявою про повернення цього майна.

У зв`язку з надходженням такої скарги, Богородчанський районний суд 28.08.2021 року надіслав безпосередньо на адресу ГУНП в Івано-Франківській області копію ухвали Івано-Франківського міського суду від 18.01.2013 року та копію вироку суду з метою вжиття заходів по поверненню ОСОБА_4 арештованого майна, яке не було предметом конфіскації за вироком.

Згодом, питання пов`язане з виконанням вироку в цій частині за клопотаннями ОСОБА_4 вирішувалось Богородчанським районним судом (ухвала від 06.09.2022 року) та Івано-Франківським апеляційним судом (ухвала від 15.03.2023 року).

Відповідно до п.14 ч.1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Зі змісту поданої заяви слідує, що Калуським ВП ГУНП в Івано-Франківській області за заявою ОСОБА_4 від 26.12.2020 року та ГУНП В Івано-Франківській області від 02.08.2021 року не було повернуто належне йому майно, на яке ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 18.01.2013 року накладено арешт та яке вироком від 12 червня 2013 року ухвалено повернути йому.

Будь-яких інших відомостей щодо цього заявник суду не подав, як і не надав підтвердження того, що такі заяви подавались ним до Калуського ВП ГУНП та ГУНП в Івано-Франківській області. На розгляд клопотання ОСОБА_4 не з`являвся, що позбавило суд можливості з`ясувати, які саме перешкоди і зі сторони яких конкретно органів чи посадових осіб виникли при виконанні вироку.

На думку суду, жодних суперечностей та протиріч, які би перешкоджали виконанню згаданого вироку в частині повернення тимчасово вилученого майна, немає. Ухвала слідчого судді від 18.01.2013 року (справа №344/597/13-к) містить вичерпний перелік речей, які були вилучені у ОСОБА_4 , а у резолютивній частині вироку Богородчанського районного суду від 12.06.2013 року наведений чіткий вичерпний перелік речей, що підлягали знищенню. Відтак, поверненню ОСОБА_4 підлягає усе тимчасово вилучене майно, перелік якого наведено у згаданій ухвалі і щодо якого не було прийнято рішення про знищення.

Водночас, з метою забезпечення виконання вироку суду в цій частині, слід зобов`язати ГУНП в Івано-Франківській області негайно вжити заходів до повернення ОСОБА_4 тимчасово вилученого майна, щодо якого не було застосовано конфіскацію.

Керуючись ст.537, 539 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Івано-Франківській області повернути майно, арештоване відповідно до ухвали слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_5 від 18.01.2013 року (справа №344/597/13-к), за винятком знищеного майна.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1