Справа № 466/112/18
Провадження № 1-о/466/1/23
У Х В А Л А

03 липня 2023 року Шевченківський районний суд м.Львова

в складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2

ОСОБА_3

секретар судового засідання ОСОБА_4

за участю: прокурора ОСОБА_5

засудженого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові заяву засудженого ОСОБА_6 із врахуванням доповнень та доповнень адвоката ОСОБА_7 про перегляд вироку Львівського обласного суду від 19.02.2001 року за нововиявленими обставинами,

у с т а н о в и л а :

в провадженні Шевченківського районного суду м.Львова перебуває заява засудженого ОСОБА_6 , в якій просить скасувати вирок Львівського обласного суду від 19.02.2001 року, а також ухвалу Верховного Суду України від 30.10.2001 року за нововиявленими обставинами.

В обґрунтування поданої заяви та доповнень зазначає, що вироком Львівського обласного суду від 19 лютого 2001 року його визнано винним та засуджено за пунктом «г» ст. 93 КК України (в редакції 1960 р.) до довічного позбавлення волі за умисне вбивство.

Ухвалою Верховного Суду України від 30.10.2001 року касаційну скаргу ОСОБА_8 на вирок Львівського обласного суду від 19 лютого 2001 року, яким засуджено ОСОБА_8 за пунктом «г» ст. 93 КК України (в редакції 1960 р.) до довічного позбавлення волі за умисне вбивство залишено без задоволення.

Засуджений ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_7 вимоги заяви про перегляд вироку за нововиявленими обставинами обґрунтовують фальсифікацією речових доказів, зловживанням слідчого владою та службовим становищем під час досудового розслідування, незабезпечення на досудовому слідстві обвинуваченого адвокатом, розгляд справи Верховним Судом України у відсутності адвоката, а також на ряд процесуальних документів, які містяться в матеріалах кримінального провадження.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_6 заяву з доповненнями підтримав, просив таку задовольнити.

Захисник ОСОБА_7 у судовому засіданні заяву про перегляд вироку за нововиявленими обставинами підтримав, просив задовольнити.

Прокурор ОСОБА_5 у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_6 .

Заслухавши думку засудженого, захисника та прокурора, дослідивши матеріали заяви та кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.

Право на справедливий суд, яке гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в практиці Європейського суду з прав людини розуміється у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу «res judicata» - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип, як наголошує ЄСПЛ, означає, що «жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. При цьому, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру»

Відповідно до ч.1 ст. 467 КПК України суд має право скасувати вирок чи ухвалу і ухвалити новий вирок чи постановити ухвалу або залишити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами без задоволення.

Як вбачається із матеріалів справи вироком Львівського обласного суду від 19 лютого 2001 року ОСОБА_8 визнано винним та засуджено за пунктом «г» ст. 93 КК України (в редакції 1960 р.) до довічного позбавлення волі за умисне вбивство.

Ухвалою Верховного Суду України від 30.10.2001 року касаційну скаргу ОСОБА_8 на вирок Львівського обласного суду від 19 лютого 2001 року, яким засуджено ОСОБА_8 за пунктом «г» ст. 93 КК України (в редакції 1960 р.) до довічного позбавлення волі за умисне вбивство залишено без задоволення.

Відповідно до ст. 459 КПК України судові рішення, що набрали законної сили можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами. Нововиявленими обставинами визнаються: 1) штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; 4) інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Обов`язковою умовою розгляду справи за нововиявленими обставинами є те, що обставини, які наводяться як підстава для поновлення справи, повинні бути абсолютно новими, раніше невідомими слідчим органам і суду, такими, що у матеріалах справи не висвітлені і потребують окремого розслідування.

Неправдиві показання свідка чи потерпілого внаслідок помилки, а не кримінально протиправних дій не можуть визнаватись нововиявленою обставиною, що не охоплює всі можливі випадки. За змістом п.1 ч.2 ст. 459 КПК нововиявленими обставинами, зокрема, визнається щтучне створення або підроблення доказів, на яких ґрунтується вирок. Належним засобом доказування цих обставин в якості нововиявлених, зважаючи на встановлення кримінальної відповідальності за зазначені діяння, слід вважати процесуальне рішення за наслідками здійснення кримінального провадження, яким би було встановлено відповідні факти (на цьому наголошував Верховний Суд колегією суддів Касаційного кримінального суду у справі № 315/793/16-к).

У заяві про перегляд вироку за нововиявленими обставинами ОСОБА_6 зазначає, що не згідний з оцінкою доказів, які були предметом дослідження протягом судового розгляду.

Як вбачається із матеріалів справи та судових рішень Апеляційного суду Львівської області та Верховного Суду України, такі надали оцінку щодо законності, належності та допустимості всіх безпосередньо досліджених доказів, в тому числі протоколу допиту свідка ОСОБА_9 від 31.10.2000 року, протоколу вилучення від 09.09.2000 року, протоколу огляду речових доказів від 11.09.2000 року, постанови про призначення судово-імунулогічної експертизи від 13.09.2000 року, висновку експерта №2692 судово-медичної експертизи про освідування від 11.09.2000 року, висновку експерта №138/2000ц судово-цитологічної експертизи від 23.10.2000 року, висновку експертизи №337/2000-ім судово-імунологічної експертизи від 19.10.2000 року, висновку експерта №782/2000 судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_10 від 11.09.2000 року, на які покликається у своїй заяві засуджений ОСОБА_6 та його адвокат. Відтак, заначені засудженим та його захисником обставини були відомі суду, їм надавалась оцінка, а тому такі не є нововиявленими.

Окрім того, 29.11.2018 року за результатами здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.166 КК України (в редакції 1960 року) за фактом перевищення у 2000 році службових повноважень працівниками Шевченківського РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області та прокуратури Шевченківського району м.Львова щодо підміни речового доказу у кримінальній справі про обвинувачення ОСОБА_6 слідчим СВ прокуратури Львівської області ОСОБА_11 винесено постанову про закриття кримінального провадження на підставі ч.1 ст.284 КПК України.

Важливим при перегляді судового рішення є дотримання принципу юридичної визначеності. Європейський суд з прав людини у рішеннях від З квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (п. 40) та від 29 жовтня 2015 року у справі «Устименко проти України» (п. 46) неодноразово акцентував увагу на тому, що одним із основних аспектів верховенства права є принцип юридичної вичначеності, який передбачає повагу до принципу «res judicata» - принципу остаточності рішення суду, згідно з яким жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного й обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими й непереборними обставинами.

Верховним Судом під час розгляду справи №51-517ск18 від 12.05.2020 р. було запропоноване визначення нововиявленим обставинам. А саме, нововиявлені обставини це є юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду при прийнятті судового рішення, а також спростовують обставини, встановлені судом на час розгляду справи, та мають важливе значення для її розгляду.

Перегляд за нововиявленими обставинами є надзвичайною (екстраординарною) процедурою перегляду судових рішень у виняткових випадках, коли після завершення розгляду кримінальної справи в звичайному порядку (в судах першої, апеляційної і касаційної інстанції) виявлені обставини, що могли суттєво вплинути на прийняті судові рішення, і внаслідок завершення кримінального провадження, розгляд цих обставин у звичайному порядку кримінального провадження став недоступним (Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду справа № 522/14170/17 від 03.02.2020 р.).

В своїх рішеннях Верховний Суд неодноразово висловлював позицію, згідно з якою перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами є ревізійною стадією, в ході якої суд не розглядає обвинувачення по суті, а лише надає оцінку доводам учасників судового провадження щодо наявності у кримінальному провадженні обставин, що не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення, а також щодо можливості впливу Цих обставин на правильність судового рішення, яке належить переглянути. Під час розгляду провадження № 51-2290ск20 від 18.05.2020 р. Верховний Суд прийшов до висновку, що: «перегляд за нововиявленими обставинами є надзвичайним (екстраординарним) переглядом судових рішень у виняткових випадках, коли після завершення розгляду кримінальної справи в звичайному порядку (в судах першої, апеляційної і касаційної інстанції) виявлені обставини, що могли суттєво вплинути на прийняті судові рішення, і внаслідок завершення кримінального провадження, розгляд цих обставин у звичайному порядку кримінального провадження став недоступним. Тобто, обставини, що не були відомі суду на час судового розгляду, повинні бути настільки суттєвими та неспростовними, щоб мати можливість вплинути на законність прийнятого судом рішення по суті. Процедура скасування остаточного рішення передбачає виникнення суттєвих для справи обставин, які раніше не були відомі. Особа, яка порушує питання про скасування, має довести, що не було можливості надати зазначені докази на остаточному розгляді і що вони є суттєвими.

На відміну від перегляду судового вироку в порядку апеляційного та касаційного оскарження, підставою такого перегляду є не недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість вироку, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення вироку суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на прийняття обвинувального вироку, оскільки учасники розгляду справи не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про неї. Тобто перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами має на меті не усунення судових помилок, а лише перегляд вже розглянутої справи з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення судового рішення».

У справі № 1-9/2004 від 26.02.2020 р. Верховний Суд прийшов до наступних висновків: «тлумачення термінів «нововиявлені обставини», що вживаються у ст. 459 КПК, має здійснюватися в системному зв`язку з іншими положеннями КПК, у першу чергу, зі ст. 91 цього Кодексу, яка визначає обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Отже, системне тлумачення положень ст. 459, пунктів 4, 5 ст. 462, ст. 91 КПК указує на те, що перегляд судових рішень, які набрали законної сили, за нововиявленими обставинами є екстраординарною процедурою перегляду судових рішень, що має місце у виняткових випадках, коли після завершення розгляду кримінальної справи у звичайному порядку (в судах першої, апеляційної і касаційної інстанцій) виявлені обставини, які мають такі ознаки: вони об`єктивно існували на момент ухвалення відповідних судових рішень, але не були відомі та не могли бути відомі суду й особі, яка звертається із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами, під час судового провадження, і стали відомі вже після ухвалення відповідного судового рішення; вони перебувають в органічному зв`язку з елементами предмета доказування в кримінальному провадженні, тобто вони можуть мати значення для оцінки або безпосередньо обставин, які підлягають доказуванню, або Доказів, покладених в основу судового рішення; вони мають істотне значення, оскільки самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути. Нововиявлені обставини характеризуються такими ознаками, як: їх невідомість суду з причин, від нього незалежних; їх істотне значення для провадження; їх наявність в об`єктивній дійсності до ухвалення вироку; неможливість урахування під час провадження у справі та ухвалення вироку у зв`язку з їх невідомістю судові; їх відкриття тільки після вступу вироку в законну силу».

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що наведені засудженим ОСОБА_6 обставини, не підпадають під ознаки нововиявлених обставин, передбачених ч.2 ст. 459 КПК України, доводи наведені у заяві були предметом розгляду під час ухвалення вироку та його оскарження, а тому у задоволенні заяви ОСОБА_6 із врахуванням доповнень та доповнень адвоката ОСОБА_7 про перегляд вироку Львівського обласного суду від 19.02.2001 року за нововиявленими обставинами слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 459-467 КПК України, колегія суддів -

п о с т а н о в и л а:

у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_6 із врахуванням доповнень та доповнень адвоката ОСОБА_7 про перегляд вироку Львівського обласного суду від 19.02.2001 року за нововиявленими обставинами - відмовити.

На ухвалу протягом семи днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду.

Повний текст ухвали складено 06.07.2023 року.

Головуючий суддя Судді ОСОБА_1 ОСОБА_12 ОСОБА_3