Справа № 541/633/22
Провадження № 1-кп/541/27/2023
У Х В А Л А

24 травня 2023 року місто Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілого - ОСОБА_4 ,

представника потерпілого - адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Миргороді кримінальне провадження №0000119 від 27.02.2022 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області перебувають матеріали вищезазначеного кримінального провадження .До обвинуваченого ОСОБА_6 ухвалою суду від 03.04.2023 року застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою. Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 08.05.2023 року ухвалу Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 03 квітня 2023 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 залишено без змін.

Прокурором в підготовчому судовому засіданні заявлено клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк 60 днів. В обґрунтування клопотання прокурор посилається на те, що ризики передбачені п.п. 1, 3 , 4 , 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які стали підставою для його обрання, не зменшились та продовжують існувати. Застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, дасть йому усі можливості для продовження здійснення своєї злочинної діяльності та створить належні умови для настання вищевказаних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, що в свою чергу негативно вплине на повне та всебічне встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні.

Також прокурор вважав за можливе закрити підготовче судове засідання та призначити справу до судового розгляду.

Потерпілий ОСОБА_4 та його представник-адвокат ОСОБА_5 клопотання прокурора підтримали, просили його задовольнити. Не заперечували проти закриття підготовчого судового засідання та призначення справи до судового розгляду.

Обвинувачений ОСОБА_6 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, вказав, що протягом всього розгляду справи завжди був присутній на судових засіданнях, не порушував покладені на нього зобов`язання. Факт того, що ним ,нібито, було надано суду підроблену довідку, перевірявся і було встановлено, що довідка була справжня. Просив застосувати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою. Не заперечував проти призначення справи до судового розгляду.

Захисник ОСОБА_7 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора, оскільки ризики, зазначені прокурором є абстрактними, недоведеними. Просив змінити обвинуваченій запобіжний захід на не пов`язаний з триманням під вартою, а у випадку обрання тримання під вартою визначити розмір застави. Не заперечував проти призначення справи до судового розгляду.

Вирішуючи заявлене клопотання, з`ясувавши позиції учасників судового провадження, суд враховує наступне.

Відповідно до ч.3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд, за клопотанням учасників судового провадження, має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, серед іншого, переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення тощо.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.02.2010 у справі "Гарькавий проти України" зазначив, що особа не може бути позбавлена або не може позбавлятися свободи, крім випадків, встановлених у п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року. Згідно положень п."С" ст.5 вказаної Конвенції, нікого не може бути позбавлено свободи інакше, ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і в таких випадках, як: законний арешт або затримання особи, здійснені з метою припровадження її до встановленого законом компетентного органу на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо є розумні підстави вважати за необхідне запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення. Таким чином, право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст.177, 178, 183 КПК України.

Як встановлено в ч. 1, 3 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. При цьому, виходячи зі змісту статей 177, 178, 194, 196, 199 КПК України терміни «обрання запобіжного заходу» та «продовження запобіжного заходу» використовуються як синонімічні, за своїм правовим значенням. Крім того, обрання є первинним при застосуванні запобіжного заходу, який обирається на певний строк, а продовження вторинна стадія, яка наступає за певних умов, коли строк тримання під вартою закінчується. Вказана позиція висловлена в постанові Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду у справі № 505/2898/19 від 23.01.2020.

З врахування вищевикладеного суд продовжує застосування запобіжного заходу тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , а не обирає його, як про це вказує прокурор у клопотанні.

Вирішуючи питання щодо доцільності продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 суд вважає обґрунтованими доводи прокурора про наявність підстав стверджувати, що ризики, передбачені п.п. 1, 3 , 4 , 5 ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшились та продовжують існувати. Судом встановлено існування ризику тиску на свідків, які не допитані, з огляду на те, що злочин, у якому обвинувачується ОСОБА_6 вчинений із застосуванням насильства по відношенню до потерпілої, а також можливості вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки обвинувачений ОСОБА_6 є військовослужбовцем, знаряддям вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, в якому він обвинувачується, є автомат АК - 74, який був закріплений за ОСОБА_6 , під час судового розгляду з`ясовано, що на даний час за військовослужбовцем ОСОБА_6 закріплено іншу зброю - також автомат АК - 74.

За таких обставин, застосування більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, з огляду на серйозність висунутого обвинувачення та суспільний інтерес, який превалює над принципом поваги до свободи особистості, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та не буде сприяти повному та об`єктивному встановленню істини у справі протягом розумного строку, а захисником не наведено доводів які б переконали суд у зворотньому. Також, суд зазначає, що зважаючи на введення воєнного стану в Україні, зайнятість правоохоронних органів у діяльності з відсічі збройної агресії російської федерації, фактор настання існуючих ризиків в даних умовах, як то ухилення від суду та вчинення іншого кримінального правопорушення обвинуваченим ОСОБА_6 значно збільшується, а застосування більш м`якого запобіжного заходу, на переконання суду, не зможе перешкодити обвинуваченому вчинити спроби ухилитися від суду або вчинити інше кримінальне правопорушення.

На даний час будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків для застосування обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

Наведені прокурором ризики є дійсними та триваючими, і вони виключають на даний час, можливість зміни запобіжного заходу щодо обвинуваченого на більш м`який, а тому клопотання прокурора з цього приводу підлягає задоволенню.

Суд також зазначає, що згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження ОСОБА_6 строку тримання під вартою суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, а саме: запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

З вказаних підстав, суд відхиляє посилання сторони захисту щодо доцільності зміни застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу на інший запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою та зазначає, що тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи, а тому дієво забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого може лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Оскільки термін дії запобіжного заходу спливає 02.06.2023 року, закінчити розгляд справи до вказаного строку не є можливим, підстави для обрання запобіжного заходу обвинуваченому, зазначені судом, продовжують існувати на даний час, суд вважає за необхідне застосувати обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України.

З приводу закриття підготовчого судового засідання та призначення справи до судового розгляду, суд зазначає наступне.

У відповідності до положень ст. 314 КПК України, вислухавши думку учасників процесу, які не заперечували проти призначення справи до розгляду, з урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження, вважаю, що підготовче судове засідання підлягає закриттю, а справа призначенню до судового розгляду з викликом всіх учасників процесу.

Керуючись ст.ст. 314-316,331,336 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу задовольнити частково.

Дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити строком на 60 днів до 22.07.2023 включно.

Закрити підготовче судове засідання.

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту та доданих до нього документів за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 121 КК України у відкритому судовому засіданні на 10 год. 30 хв. 25 травня 2023 року в залі Миргородського міськрайонного суду Полтавської області, за участю прокурора, потерпілого, представника потерпілого, обвинуваченого, захисника,.

Ухвала може бути оскаржена в частині продовження дії запобіжного заходу протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Повний текст ухвали виготовлений 24.05.2023

СуддяОСОБА_1