ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/274/23 Справа № 199/4913/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 вересня 2022 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Термітау Республіки Казахстан, громадянина України, із середньо спеціальною освітою, одруженого, маючого на утриманні неповнолітніх дітей: ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, у кримінальному провадженні № 0000792

Встановила:

Вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 вересня 2022 року ОСОБА_11 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України і призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 ухвалено обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

Позовну заяву ОСОБА_12 до ОСОБА_7 та ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» про відшкодування моральної та матеріальної шкоди - задоволено частково.

Ухвалено стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «Євроінс Україна» на користь ОСОБА_12 7 580,00 (сім тисяч п`ятсот вісімдесят) гривень в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 10 000,00 (десять тисяч) гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_12 2 600,00 (дві тисячі шістсот) гривень в рахунок відшкодування матеріальної шкоди

В інший частині позову ОСОБА_12 - відмовлено.

Скасовано накладений відповідно до ухвали Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03.11.2020 арешт на автомобіль «Ford Transit», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_7 .

Вирішено долю речових доказів та судових витрат.

Вказаним вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні наступного.

30.10.2020 року приблизно о 17.10 годин, ОСОБА_7 , керуючи належним йому на підставі свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 , технічно справним автомобілем «Ford Transit», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух у темний час доби, при увімкнених ліхтарях вуличного електроосвітлення, по сухому асфальтобетонному покриттю вул. Донецьке шосе у м. Дніпро, яка має по три смуги для руху в кожному напрямку, розділені розділовим газоном та трамвайним полотном, з боку вул. Передової у напрямку вул. Петрозаводської з приблизною швидкістю 49 км/год.

Рухаючись в районі електроопори №339 по вул. Донецьке шосе у м. Дніпро у крайній лівій смузі, ОСОБА_7 , проявляючи кримінальну протиправну недбалість, допустивши крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, та не виконавши покладені на нього обов`язки, як на водія, грубо порушуючи Правила дорожнього руху України, не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян, не маючи жодних перешкод технічного і фізичного характеру для безпечного забезпечення руху, при виявлені небезпеки для руху у вигляді пішохода ОСОБА_13 , який перетинав проїжджу частину у невстановленому для переходу місці з права наліво за напрямком руху його автомобіля, не вжив заходів для зменшення швидкості, аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, внаслідок чого приблизно о 17-10 годині 30.10.2020 року здійснив наїзд передньою правою частиною керованого ним автомобіля «Ford Transit», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на ліву задньо-бічну поверхню тіла потерпілого ОСОБА_13 , який в районі електроопори №339 по вул. Донецьке шосе в м. Дніпрі переходив проїзну частину у невстановленому для переходу місці справа наліво відносно напрямку руху автомобіля «Ford Transit», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_7 .

Після скоєння дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_7 самовільно перемістив автомобіль «Ford Transit», реєстраційний номер НОМЕР_1 з місця наїзду на пішохода, на край проїзної частини праворуч в районі електроопори №339 по вул. Донецьке шосе у м. Дніпрі.

Своїми діями водій автомобіля «Ford Transit», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_7 грубо порушив вимоги п.п. 1.3., 1.5., 2.3 (б), 2.10 (в) та 12.3 Правил дорожнього руху України.

Порушення вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України ОСОБА_7 знаходиться у причинно-наслідковому зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортною пригодою.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_13 отримав тілесні ушкодження, а саме: сполучену тупу травму тіла, закриту черепно-мозкову травму, садна в лобній області справа з розповсюдженням на зовнішній кут правої брови та правого ока, а також на праву шоку з численними поверхневими ранами на тлі з осадженням навколо; садно на підборідді справа; великий крововилив в товщу м`яких тканин голови з внутрішньої сторони в лобно-тьмяній області справа, лінійний перелом лобної кістки справа; крововиливи під м`якою мозковою оболонкою в області обох лобних часток та правої скроневої частки головного мозку; закриту тупу травму тулубу; садно в області грудної клітини справа; переломо-вивихи обох ключиць в області ключично-акроміальних суглобів з крововиливами навколо; переломи ребер справа - 1,2,3,4,5, лінії яких проходять по середнє-ключичній і переднє-пахвинній лініям з ушкодженням пристінкової плеври на рівні 5-го ребра; переломи 1-9-го ребер зліва по середнє-ключичній лінії з розповсюдженням на переднє та середнє-пахвинні лінії з ушкодженнями пристінкової плеври, а також 2-8 ребер по навколо-хребтовій лінії, які переходять до лопаткової лінії; крововиливи в області вищезазначених переломів та в оточуючі м`які тканини грудної клітини; великий крововилив в м`яких тканинах спини зліва; кров в плевральних порожнинах; тупу травму кінцівок: синці на переднє-внутрішній поверхні лівої гомілки в верхній третині, по внутрішній поверхні лівої гомілки, по нижньому краю якого забита рана; синець на переднє-внутрішній поверхні лівого стегна; садна на передній поверхні колінних суглобів; відкритий багато уламковий перелом лівої малогомілкової кістки та уламковий перелом великогомілкової кістки лівої гомілки; гемартроз лівого колінного суглобу (скупчення крові в порожнині лівого колінного суглобу); крововиливи в товщі м`яких тканин правої гомілки по внутрішній поверхні середньої та нижньої третинах та у своїй сукупності, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя у момент спричинення.

30.10.2020 року приблизно о 17-10 годині в районі електроопори №339 по вул. Донецьке шосе у м. Дніпро, тобто на місці дорожньо-транспортній події, від сумісної тупої травми тіла з численними двобічними переломами ребер з ушкодженнями пристінкової плеври, переломо-вивихами ключиць, переломом кісток черепу, крововиливів під м`які мозкові оболонки, відкритого уламкового перелому лівої гомілки, яка у своєму перебігу, ускладнилась шоком, настала смерть ОСОБА_13 .

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 не погодився з даним рішенням суду. В апеляційній скарзі просить вирок скасувати і закрити кримінальне провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КК України у зв`язку з недоведеністю винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що суд проводив судовий розгляд упереджено, необ`єктивно і не всебічно, тобто одностороннє; надавав перевагу стороні обвинувачення, зокрема, за власної ініціативи без винесення ухвали, після виступу у судових дебатах 19.10.2021 року та репліках, поновив судовий розгляд справи, тим самим надав можливість прокурору ОСОБА_6 долучити саме у судовому засіданні постанову про визначення групи прокурорів, якою визначено його повноваження у конкретному кримінальному провадженні, яка була відсутня в матеріалах справи з самого початку досудового розслідування до вказаної дати.

Вважає, що суд обмежив сторону захисту в можливості реалізувати свої процесуальні права, зокрема відмовив у розгляді клопотання про закриття вказаного кримінального провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України, в день його подання до суду, порушив право сторони захисту і тим самим не надавав можливості довести і обґрунтувати свою правову позицію.

На думку захисника, суд під час підготовчого засідання, за участі інших адвокатів, не впевнився в наданні законних повноважень прокурору ОСОБА_6 у даному кримінальному провадженні, не виявив відсутності постанови про визначення групи прокурорів (яка була відсутня, як в описі матеріалів справи так і в реєстрі), не встановив будь-яких порушень вимог кримінального процесуального законодавства та призначив обвинувальний акт стосовно ОСОБА_7 до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Вважає, що причиною вказаного ДТП стала аварійна ситуація, створена самим потерпілим внаслідок порушення ним Правил дорожнього руху. Тобто раптова поява пішохода на проїзній частині в стані алкогольного сп`яніння, у невстановленому для переходу місці та зміна його руху, виключає відповідальність обвинуваченого.

Суд використав висновки експертів та інші докази, що ґрунтуються на показах ОСОБА_7 , наданих ним як свідком під час досудового розслідування, порушуючи таким чином пункт 1 частини 3 статті 87 КПК України, оскільки такі докази є недопустимими.

Покладені в основу обвинувачення протокол слідчого експерименту від 08 червня 2021 року та висновок експерта №КСЕ-19/104-21/19187 від 16 червня 2021 року, - захисник вважає недопустимими доказами, яким суд не дав належної оцінки. При проведенні вказаної слідчої дії дані, які надалі були предметом експертного дослідження, отримано зі слів ОСОБА_7 як свідка, котрому не роз`яснили права відмовитися від дачі показань та можливість скористатися кваліфікованою правничою допомогою. Тобто, ОСОБА_7 фактично був позбавлений реальної можливості захистити свої законні права та інтереси.

На думку захисника, ні слідчий, ні прокурор не врахували жодного зауваження та заперечення самого ОСОБА_7 , як свідка, під час проведення слідчого експерименту та у подальшому надали для експертного дослідження однобічні та односторонні дані, які зовсім не відповідали фактичним обставинам даного ДТП, які відображали саме обвинувальну позицію слідства та були важливими тільки для сторони обвинувачення та органу досудового розслідування.

Вважає, що аварійна ситуація, 30.10.2020 року, була створена самим потерпілим у стані сильного алкогольного сп`яніння, внаслідок порушення ним Правил дорожнього руху і стала для нього летальною.

Вказує, що сторона обвинувачення не надала суду допустимих та достатніх доказів саме винуватості ОСОБА_7 , а орган досудового розслідування самоусунувся від проведення повного, всебічного та неупередженого розслідування вказаних подій.

Зазначає, що під час вивчення усіх наданих прокурором матеріалів досудового розслідування, у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000792 від 30 жовтня 2020 року, за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 286 КК України встановлено, що в порушення вимог ст. ст. 37, 110 КПК України в матеріалах відсутня постанова про призначення групи прокурорів у вказаному кримінальному провадженні, підписана керівником відповідного органу прокуратури (Прокурором чи заступником Дніпропетровської обласної прокуратури чинними на той час), а тому прокурори: ОСОБА_14 , ОСОБА_6 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 станом на 30 жовтня 2020 року не мали законних повноважень прокурора у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, передбачених ст. 36 КПК України.

Посилається, що у ході реплік, в судових дебатах 19.10.2021 року в судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 підтвердив факт відсутності належної та підписаної постанови про призначення групи прокурорів у даному кримінальному провадженні та заявив, що саме на такий випадок він нібито має копію такої постанови в наглядовому провадженні. Однак в тому ж судовому засіданні надати суду та стороні захисту відповідну постанову не зміг. Просив суд оголосити перерву та надати йому час та можливість пред`явити саме таку постанову в іншому судовому засідання.

Вказує, що надана копія «Постанови» (датована 02.11.2020 року іншою від підпису ручкою та іншою особою) не відповідає дійсності оскільки насамперед фактично не зрозуміло саме в рамках якого кримінального провадження вона була прийнята. Як вбачається вона складається із 2 аркушів, в резолютивній частині на другому аркуші визначено лише перелік посадових осіб органу Дніпропетровської обласної прокуратури та копія підпису 1 заступника керівника обласної прокуратури без зазначення самого номеру кримінального провадження внесеного до ЄРДР за відповідною статтею КК України та саме до матеріалів якого кримінального провадження повинен бути долучений даний «документ».

На думку захисника, з самого початку досудового розслідування, упродовж усього судового розгляду та до теперішнього часу участь прокурора ОСОБА_6 у вказаному кримінальному провадженні є нелегітимною, без наділення відповідними повноваженнями у встановленому законом порядку. Тобто, свою легітимність прокурором не доведено.

Таким чином вважає, що ОСОБА_7 висунуто обвинувачення без повідомлення про підозру, тобто без дотримання встановленої кримінальним процесуальним законом процедури та за відсутності належних даних про легітимні повноваження прокурора ОСОБА_6 , який затвердив обвинувальний акт, а тому докази у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000792 від 30 жовтня 2020 року, за обвинуваченням ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 286 КК України, є недопустимими та істотними порушеннями кримінального процесуального закону.

Захисник ОСОБА_18 та представник потерпілого - адвокат ОСОБА_19 в судове засідання апеляційної інстанції не з`явилися. Обвинувачений ОСОБА_7 подав до суду клопотання з проханням слухати справу за відсутності захисника ОСОБА_18 . Даних про поважність причин неявки представника потерпілого до суду апеляційної інстанції не надходило. Враховуючи думки учасників кримінального провадження, колегія суддів вважає за можливе слухати справи за відсутності захисника ОСОБА_18 та представника потерпілого - адвоката ОСОБА_19 .

Під час апеляційного розгляду обвинувачений та його захисник - адвокат ОСОБА_8 підтримали вимоги апеляційної скарги просили її задовольнити та закрити провадження щодо ОСОБА_7 у зв`язку з недоведеністю його винуватості. Обвинувачений ОСОБА_7 пояснив, що готовий був виплачувати потерпілому спричинену шкоду, однак не зробив цього через неадекватну поведінку потерпілого; вибачення у нього під час судового розгляду не просив.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційних вимог сторони обвинувачення.

В судових дебатах учасники кримінального провадження підтримали такі ж позиції.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Згідно зі ст. 2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Судове рішення, відповідно до ст. 370 КПК, повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час судового розгляду в повній мірі дотримався вищевказаних вимог кримінального процесуального Закону та Конвенції.

Висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження та доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні злочину при обставинах, викладених у вироку, правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 а також вид та мір призначеного покарання - вірні та ґрунтуються на всебічному, повному та неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, та оцінці сукупності доказів з точки зору належності, допустимості та достовірності.

Матеріалами справи встановлено, що судове слідство по ній проведено з дотриманням процесуальних норм, а висновки суду про винність ОСОБА_7 у вчиненні злочину, за який його засуджено, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджені розглянутими в судовому засіданні та викладеними у вироку доказами.

В обґрунтування свого висновку про винність ОСОБА_7 суд послався на покази свідка ОСОБА_20 , яка пояснила, що ввечері 30.10.2020 року їхала в мікроавтобусі "Ford Transit", сиділа позаду водія. Вони рухались по вул. Донецьке Шосе в м. Дніпрі. На вулиці було темно, на дорозі було багато машин. ОСОБА_7 їхав не швидко, приблизно 60 км/год. Під час руху вона дивилась на дорогу і побачила чоловіка, який швидко рухався, нахилившись вперед. Потім відбулось зіткнення і ОСОБА_7 , почав гальмувати. Потім він зупинився, вийшов з машини, підійшов до потерпілого, хотів відвезти його до лікарні, але вона сказала, що його не можна переміщувати. Після цього ОСОБА_7 перемістив свій автомобіль, щоб не створювати затор. Коли вони їхали по Донецькому Шосе, перед ними їхала чорна іномарка, тому ОСОБА_7 уважно стежив за дорогою. Перед зіткненням ОСОБА_7 не бачив потерпілого та був здивований, що відбулось зіткнення.

Аналогічні пояснення свідок ОСОБА_20 надавала і під час досудового розслідування при проведення такої слідчої дії як слідчий експеримент 08.06.2021 року та повідомила обставини та механізм наїзду автомобіля «Ford Transit», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_7 на пішохода ОСОБА_13 , що мало місце 30.10.2020 року на вул. Донецьке Шосе в м. Дніпрі.

Узгоджені дані на підтвердження вини ОСОБА_7 містяться:

- у протоколі огляду місця пригоди від 30.10.2020 року з фототаблицею та схемою до нього, згідно якого зафіксовано обстановку, де відбувся наїзд автомобіля "Ford Transit" на пішохода. Так, на час проведення огляду в темну пору доби з 19.10 годин до 21.15 годин, при наявному міському освітленні, на сухому чистому асфальтобенному покритті, призначеного для руху в трьох напрямах, в трьох смугах руху в одному напрямку, які розділені між собою тротуаром та трамвайними коліями, було зроблено необхідні виміри на вул. Донецьке Шосе в району електроопори № 339 в м. Дніпро. Видимість з загального місця водія не обмежена. Об`єктів, що обмежують оглядовість з робочого місця водія у напрямку руху - не виявлено. Обстановка ДТП змінна, автомобіль переміщено. У транспортному засобі наявні пошкодження передньої частини. Сліди шин відсутні. На проїзній частині розташований труп потерпілого, який було оглянуто;

- у висновку судової автотехнічної експертизи № 4682 від 27.11.2020 року, відповідно до якого робоча гальмівна система та рульове керування автомобіля «Ford Transit», реєстраційний номер НОМЕР_1 , перебувають у працездатному стані і можуть виконувати задані функції по зменшенню швидкості;

- у висновку судової транспортно-трасологічної експертизи №4678-20 від 30.11.2020 року, відповідно до якого орієнтовне місце наїзду на пішохода у поздовжньому напрямку було розташоване перед ближньою межею осипу скла на відстані, яка перевищує ту, яку вони могли подолати за час вільного падіння, а у поперечному напрямку на лінії розташування центру еліпсу уламків скла. З умов, якщо ближня та дальня межі осипу скла розташовувались на відстані 9,3м та 9,5м від правого краю проїзної частини, то місце наїзду орієнтовно було розташоване в межах наближених до зазначених розмірних позначок;

- у копії лікарського свідоцтва про смерть № 2190 від 31.10.2020 року щодо ОСОБА_13 , згідно з яким смерть останнього настала ІНФОРМАЦІЯ_4 в наслідок того, що він був збитий по вул. Передовій в м. Дніпро легковим автомобілем, вантажним автомобілем по типу пікап або автофургон;

- у протоколі огляду відеозапису від 19.01.2021 року з фототаблицею до нього, згідно з яким було переглянуто відеозапис з камери відеоспостереження, яка встановлена на території складських приміщень за адресою: АДРЕСА_3 , що належить ФОП ОСОБА_21 , на якому зафіксовано момент наїзду автомобіля «Ford Transit» на пішохода на вул. Донецьке Шосе в м. Дніпро 30.10.2020 року приблизно о 17.10 год.;

- у висновку комісійної судово-медичної експертизи № 29 від 24.02.2021 року, згідно з яким характер виявлених у потерпілого ОСОБА_13 тілесних ушкоджень та їх локалізація дозволяє експертній комісії визначити наступний пофазовий механізм їх спричинення:

1) удар частинами транспортного засобу, який рухався, в область нижніх кінцівок в момент, коли потерпілий знаходився в вертикальному, або в близькому до нього положенні та був повернутий, відносно транспортного засобу, лівою заднє-боковою поверхнею тіла, в результаті чого виникли ушкодження у вигляді синців, саден, крововиливів, рани та переломів кісток лівої гомілки, а також синець на внутрішній поверхні лівого стегна потерпілого;

2) закидання тіла потерпілого на капот з ударами областю грудної клітини о капот, в результаті чого виникли ушкодження у вигляді переломів ребер ліворуч з ушкодженням пристінкової плеври, а також, не виключно, переломо-вивихів ключиць з крововиливами навколо;

3) відкидання тіла від транспортного засобу вперед, ударами правою половиною голови о тверде покриття грунту з ковзанням по твердому покриттю грунту, в результаті виникли ушкодження у вигляді саден обличчя, крововиливу в м`які тканини голови з внутрішньої сторони, перелому лобної кістки справа, крововиливів під м`які мозкові оболонки в лобних та правій скроневій частках головного мозку; ударами правою половиною грудної клітини в результаті чого виникли ушкодження у вигляді численних переломів ребер справа, а також ударами областю колінних суглобів, в результаті чого виникли ушкодження у вигляді саден.

Приймаючи до уваги характер, локалізацію тілесних ушкоджень, а також механізм їх спричинення, розкритий судово-медичною експертною комісією, не виключається можливість їх виникнення в термін та при обставинах, встановлених шляхом слідства та вказаних в постанові про призначення комісійної судово-медичної експертизи, а також в матеріалах кримінального провадження.

Згідно з п.2.1.1. а), п.2.1.3 Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом МОЗ України від 17.01.1995р. № 6 виявлені у потерпілого тілесні ушкодження, у вигляді сполучної тупої травми тіла, відносно живих осіб, відносяться до тяжкого ступеню за ознаками небезпеки для життя.

При судово-токсикологічному дослідження крові та сечі виявлений етиловий спирт в концентрації 2,67%о в крові та 3,96%о в сечі, що, стосовно живих осіб, відповідає сильному ступеню алкогольного сп`яніння.

Смерть потерпілого настала від сумісної тупої травми тіла з численними двобічними переломами ребер з ушкодженнями пристінкової плеври, переломо-вивихами ключиць, переломом кісток черепу, крововиливами під м`які мозкові оболонки, відкритого уламкового перелому лівої гомілки, яка, в своєму перебігу, ускладнилася шоком.

Всі тілесні ушкодження, які мали місце у потерпілого, знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті;

- у висновку експертів № 2431/2432/11907 від 21.05.2021 року за результатами проведення комплексної судової автотехнічної, фототехнічної експертизи та експертизи відео-, звукозапису, відповідно до якого при перегляді наданого на дослідження відеозапису (відеофайл «30.10.2020.mp4») встановлено, що в момент відновлення руху пішохода ОСОБА_13 від краю проїзної частини, попереду автомобіля «Ford Transit», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в суміжній смузі руху праворуч рухався транспортний засіб в попутному напрямку, якого згодом випередив автомобіль «Ford Transit», реєстраційний номер НОМЕР_1 . Пішохід ОСОБА_13 рухався вздовж проїзної частини та в районі часової позначки «17:11:42» вийшов на проїзну частину та зупинився. Деякий час він стоїть біля краю проїзної частини та в районі часової позначки «17:11:54» відновлює свій рух (час розташування пішохода на проїзній частині в нерухомому стані - не враховувався). Виходячи з наданого на дослідження відеозапису (відеофайл «30.10.2020.mp4»), час руху пішохода ОСОБА_13 з моменту відновлення його руху від краю проїзної частини до моменту наїзду становить близько 8,65 с. Виходячи з наданого на дослідження відеозапису (відеофайл «30.10.2020.mp4»), швидкість руху автомобіля «Ford Transit», реєстраційний номер НОМЕР_1 , становила приблизно 49 км/год;

- у висновку комплексної судової фототехнічної та авто технічної експертизи № КСЕ-19/104-21/19187 від 16.06.2021 року, відповідно до якого, згідно наданого на дослідження відеозапису «30.10.2020.mp4» час, що минув з моменту коли автомобіль «Ford Transit» порівнюється своєю передньою частиною з автомобілем, який рухається в суміжній смузі руху праворуч у попутному напрямку, до моменту наїзду на пішохода, становить 3,64...3,8 с.

- у протоколі проведення слідчого експерименту від 08.06.2021 зі схемою до нього, відповідно до якого ОСОБА_7 вказав на обставини та механізм наїзду автомобіля «Ford Transit», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під його керуванням на пішохода ОСОБА_13 , що мало місце 30.10.2020 року на вул. Донецьке Шосе в м. Дніпрі. Після закінчення слідчого експерименту ОСОБА_7 , зауважив, що освітлення не відповідало тому, що було під час ДТП, та не були автомобілі, які закривали видимість;

В даній дорожній обстановці водій автомобіля «Ford Transit» ОСОБА_7 повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 12.2 та 12.3 Правил дорожнього руху.

В умовах місця події водій автомобіля «Ford Transit» ОСОБА_7 мав технічну можливість запобігти наїзду на пішохода своєчасним застосуванням екстреного гальмування із зупинкою автомобіля до місця наїзду.

При заданому механізмові події дії водія автомобіля «Ford Transit» ОСОБА_7 не відповідали вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху, що з технічної точки зору перебуває у причинному зв`язку з настанням даної ДТП.

- у протоколі перегляду відеозапису в судовому засіданні, на якому зафіксовано момент дорожньо-транспортної пригоди за участі ОСОБА_7 , який рухався на автомобілі «Ford Transit», та пішохода ОСОБА_13 , що відбулась 30.10.2020 на вул. Донецьке Шосе в м. Дніпрі;

- у інших доказах, зокрема речових, в їх сукупності.

З вироку видно, що судом дана оцінка і перевірена ствердження сторони захисту про відсутність у справі належних та допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України. Такі доводи не знайшли свого підтвердження ні в ході судового розгляду у суді першої інстанції, і під час апеляційного перегляду справи.

Аналізуючи апеляційні вимоги захисника про те, що участь прокурора ОСОБА_6 у даному кримінальному провадженні є нелегітимною, що у матеріалах справи відсутня постанова прокурора про визначення групи прокурорів у кримінальному провадженні, що суд, у порушення норм чинного законодавства в судових дебатах, поновив судовий розгляд справи, надавши прокурору ОСОБА_22 можливість долучити постанову про визначення групи прокурорів та про не дійсність згаданої постанови, колегія суддів зазначає наступне.

Застосування належної процедури «fair procedure» (у європейській системі), «dut procyes» (в американській системі) є одним зі складових елементів принципу верховенства права, передбачає, у тому числі, щоб повноваження органів публічної влади були визначені приписами права, і вимагає, щоб посадовці мали дозвіл на вчинення дії і надалі діяли в межах наданих їм повноважень.

Недотримання належної правової процедури тягне за собою порушення гарантованого кожному ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод права на справедливий суд.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 37 КПК України прокурор, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, визначається керівником відповідного органу прокуратури після початку досудового розслідування.

У разі необхідності керівник органу прокуратури може визначити групу прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, а також старшого прокурора такої групи, який керуватиме діями інших прокурорів.

Прокурор здійснює повноваження прокурора у кримінальному провадженні з його початку до завершення. Здійснення повноважень прокурора в цьому самому кримінальному провадженні іншим прокурором можливе лише у випадках, передбачених частинами четвертою та п`ятою статті 36, частиною третьою статті 313, частиною другою статті 341 цього Кодексу та частиною третьою цієї статті.

Отже, визначення керівником органу прокуратури прокурора (групи прокурорів), який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні є кримінально-процесуальним рішенням, яке утворює, змінює чи припиняє права і обов`язки, тобто має правові наслідки, в конкретному кримінальному провадженні з його початку до завершення та за процесуальною формою має бути передбачено (встановлено) кримінальним процесуальним законом.

У свою чергу постанова керівника відповідного органу прокуратури про призначення (визначення) прокурора або групи прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, має відповідати вимогам ст. 110 КПК України, у тому числі, постанова прокурора виготовляється на офіційному бланку та підписується службовою особою, яка прийняла відповідне процесуальне рішення.

Відповідно до статті 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому КПК України порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню, а процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів. Процесуальні ж документи, які стали підставою для здійснення досудового розслідування уповноваженими особами, не є документами у розумінні частини другої статті 99 КПК України, оскільки не містять зафіксованих та зібраних відповідними суб`єктами фактичних даних про протиправні діяння окремих осіб або групи осіб.

Згідно ст. 363 КПК України після з`ясування обставин, встановлених під час кримінального провадження, та перевірки їх доказами головуючий у судовому засіданні з`ясовує в учасників судового провадження, чи бажають вони доповнити судовий розгляд і чим саме. У разі заявлення клопотань про доповнення судового розгляду суд розглядає їх, у зв`язку з чим має право ставити запитання сторонам чи іншим учасникам кримінального провадження. За відсутності клопотань або після вирішення клопотань, якщо вони були подані, суд постановляє ухвалу про закінчення з`ясування обставин та перевірки їх доказами і переходить до судових дебатів.

Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків (ч. ч. 1, 2, 6 вказаної статті). Під час судового розгляду учасники судового провадження мають право заявляти клопотання у відповідності до вимог ст. 350 КПК України.

Таким чином, виходячи з системного аналізу норм КПК України, колегія суддів вважає, що у випадку, якщо під час дослідження доказів в учасників провадження виникне питання щодо перевірки доказів з огляду на їх належність та допустимість, суд має перевірити ці обставини, в тому числі шляхом витребування та приєднання до справи відповідних процесуальних документів з подальшим наданням їм оцінки.

Згідно вимог ч.5 ст. 364 КПК України, учасники судового провадження мають право в судових дебатах посилатися лише на ті докази, які були досліджені в судовому засіданні. Якщо під час судових дебатів виникне потреба подати нові докази, суд відновлює з`ясування обставин, встановлених під час кримінального провадження, та перевірки їх доказами, після закінчення якого знову відкриває судові дебати з приводу додатково досліджених обставин.

Як вбачається з журналу судового засідання від 19.10.2021 року (т.1 ар.пр.234-235) та технічного запису, під час судових дебатів виникла потреба у наданні стороні обвинувачення копії постанови про визначення (зміну) групи прокурорів у кримінальному провадженні. Судом, в порядку ч.5 ст. 364 КПК України, було відновлено стадію судового розгляду справи на надано прокурору час для наданні суду та стороні захисту відповідних процесуальних документів.

Відповідно до матеріалів провадження, 30.10.2020 року о 18.43 годин до Єдиного реєстру досудових розслідувань було внесено відомості щодо кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, за фактом отримання потерпілим ОСОБА_13 в результаті ДТП тілесних ушкоджень, від яких настала його смерть. Кримінальному провадженню присвоєно номер 0000792 (т. 2 ар.пр.1).

Згідно долученої до матеріалів провадження постанови про визначення (зміну) прокурорів (процесуальних керівників) у кримінальному провадженні від 02.11.2020 року, у кримінальному провадженні № 0000791 першим заступником керівника обласної прокуратури ОСОБА_23 визначено групу прокурорів (процесуальних керівників), які здійснюватимуть повноваження прокурорів, зокрема: ОСОБА_14 , ОСОБА_6 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 та ОСОБА_16 (т.1 ар.пр. 111-112).

Колегія суддів зазначає, що вказана постанова відповідає передбаченим КПК вимогам до процесуального рішення в формі постанови, у том числі, має всі необхідні реквізити документу, підписана службовою особою, яка її прийняла.

Тому, будь яких підстав вважати, що у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 відсутня постанова про визначення групи прокурорів, що надана стороною обвинувачення постанова від 02.11.2020 року є неналежною та долучена до справи з порушенням вимог КПК України, та те, що у прокурора ОСОБА_6 відсутні повноваження у даному кримінальному провадженні - є необґрунтованими та не заслуговують на увагу.

До такого ж висновку приходить колегія суддів і щодо доводів сторони захисту про необхідність визнання недопустимими доказами висновків експертів та інших доказів, що ґрунтуються на показах ОСОБА_7 , наданих ним як свідком під час досудового розслідування.

Частиною 1 ст. 87 КПК передбачено, що ключовою умовою для визнання доказів недопустимими є їх отримання внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Отримання доказів завжди обумовлено вчиненням стороною кримінального провадження цілеспрямованих дій з метою їх збирання.

В свою чергу, п. 1 ч. 3 ст. 87 КПК України передбачає, що суд має визнати недопустимими докази, що були отримані з показань свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні.

Зміст цієї норми права вказує на те, що вона має застосовуватися за умови, коли на час отримання показань від свідка уже існували дані, що його буде визнано підозрюваним чи обвинуваченим, але, всупереч наявності у такої особи права на мовчання та свободи від самовикриття, слідчий чи прокурор вчиняє дії, спрямовані на отримання показань від неї. Саме такі дії, а не власне факт отримання показань від свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим, мають визнаватися істотним порушенням прав людини і основоположних свобод.

Наведене узгоджується також із положеннями ч.3 ст.240 КПК, яка не містить заборони щодо залучення свідків для проведення слідчої дії з метою перевірки й уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального провадження.

Вирішуючи питання, чи були відомості про обставини дорожньо-транспортної пригоди, надані ОСОБА_7 як свідком під час проведення слідчого експерименту від 08.06.2021 року з його участю, такими, що отримані внаслідок вчинення слідчим діянь, які б мали ознаки істотного порушення права особи на мовчання та свободи від самовикриття, слід звернути увагу на наступне.

Із матеріалів кримінального провадження встановлено, що відомості про ДТП до ЄРДР були внесені за фактом кримінального правопорушення, а не щодо ОСОБА_7 . Останній, викладаючи власну версію щодо обставин ДТП під час допиту в якості свідка 02.11.2020 року (т.2 ар.пр.70-73), якому передувало роз`яснення ОСОБА_7 права не свідчити проти себе і відмовитися давати показання, що можуть стати підставою для підозри чи обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, вказував, що 30.10.2020 року близько 17.10 годин він керував автомобілем "Ford Transir" по Донецькому шосе в м. Дніпрі, рухався приблизно зі швидкістю 50-60 км/год., у лівій крайній смузі руху. В правій смузі руху рухались автомобілі типу "Фури", приблизно зі швидкістю 40 км/год, тобто повільніше, ніж він. Попереду нього приблизно до 30 м. рухався легковий автомобіль. Був інтенсивний потік автомобілів. Він не бачив, щоб автомобілі, які рухались праворуч від нього зупинялись та пропускали пішохода, не бачив, щоб на автомобілях вмикались стоп ліхтарі. В цей момент він побачив як темний силует людини з правої сторони, який дуже швидку вибігає попереду передньої частини автомобіля, який рухався в середній смузі руху та продовжив свій рух, внаслідок чого він здійснив на нього наїзд правою частиною свого автомобіля. Коли побачив пішохода, який вибіг з смугу ОСОБА_7 , він був зовсім близько до нього, приблизно на відстані 2 м, він застосував екстрене гальмування, але не різко, а плавно зупинивши автомобіль в лівій смузі. Пішохода відкинуло вперед та праворуч по ходу руху, де він впав у середній смузі руху.

Саме з метою перевірки й уточнення наданих ОСОБА_7 відомостей щодо обставини ДТП за його згодою було проведено слідчий експеримент. Жодних зауважень чи заперечень з приводу порушень прав ОСОБА_7 при проведенні вказаної слідчої дії чи після її проведення стороною захисту не висловлювалося. Під час цієї слідчої дії ОСОБА_7 була надана можливість висловити свою власну точку зору причин наїзду на пішохода і в такий спосіб вплинути на вирішення справи стосовно себе, що не суперечить засаді верховенства права.

У матеріалах кримінального провадження відсутні дані, які б давали підстави вважати, що при проведенні цього слідчого експерименту слідчим були вчинені діяння, якими були б порушені права чи свободи ОСОБА_7 або слідчий у будь-якій формі примушував його до визнання своєї винуватості у ДТП. Не було у слідчого на той час і достатніх підстав вважати, що надалі ОСОБА_7 буде визнано підозрюваним. Тільки після проведення відповідних експертиз, останньому було оголошено про підозру.

З урахуванням наведеного, немає жодного правового підґрунтя вважати протокол слідчого експерименту недопустимим доказом.

В зв`язку з викладеним, безпідставними є і твердження сторони захисту про недопустимість висновку експерта № КСЕ - 19/104-21/19187 за доктриною "плодів отруєного дерева".

Не є обґрунтованими і доводи захисника про те, що аварійна ситуація була створена самим потерпілим ОСОБА_13 у стані сильного алкогольного сп`яніння, внаслідок порушення ним Правил дорожнього руху.

Згідно вироку, судом першої інстанції діям потерпілого ОСОБА_13 , який дійсно перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння створив небезпеку дорожнього руху. Разом з цим, як вірно зазначено у судовому рішенні, вказане не виключає необхідності дотримання водієм ОСОБА_7 п.12.3 Правил дорожнього руху щодо негайного вжиття заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди. Колегія суддів зазначає, що саме невиконання ОСОБА_7 вимог п.12.3 Правил Дорожнього руху є причиною настання наслідків ДТП.

Отже, як вбачається з вироку, суд першої інстанції належним чином перевірив усі докази по справі, а також розглянув клопотання сторони захисту.

З огляду на вищезазначене, судом першої інстанції з достатньою повнотою перевірено всі доводи обвинуваченого та його захисника в судовому засіданні, зроблено аналіз доказів. У своїх висновках суд навів мотиви, з яких взяв до уваги одні докази та відхилив інші та обґрунтовано дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, з чим погоджується й колегія суддів і зазначені доводи, викладені захисником в апеляційній скарзі, були предметом дослідження та перевірки під час судового розгляду.

При цьому, суд дотримався вимог ст. 10 КПК України, створивши необхідні умови для виконання учасниками процесу своїх процесуальних обов`язків і здійснення наданих їм прав. Сторони користувалися рівними правами та свободою у наданні доказів, дослідженні та доведенні їх переконливості перед судом. Клопотання сторін кримінального провадження вирішені судом у відповідності до вимог КПК України.

Суд першої інстанції, з`ясувавши передбачені ст. 91 КПК України обставини, що належать до предмета доказування, встановив факт наявності суспільно небезпечного діяння й обґрунтовано визнав доведеною винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

Фактичні дані, які покладено в основу вироку і на яких ґрунтується обвинувачення ОСОБА_7 отримано в порядку, визначеному КПК України, вони узгоджуються між собою, були предметом безпосереднього дослідження суду, не викликають сумніву в законності їх збирання (формування) та процесуального закріплення. Тому ці дані в силу ст. 84 КПК України є доказами у кримінальному провадженні.

Вищенаведені докази перевірені судом першої інстанції з дотриманням вимог кримінального процесуального закону та їх обґрунтовано покладено в основу вироку, оскільки вони є належними, допустимими та достатніми.

В зв`язку з цим, апеляційні доводи сторони захисту про недоведеність вини ОСОБА_7 є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Будь-яких даних, які б свідчили про наявність при розслідуванні кримінального провадження та його розгляді істотних вимог норм кримінального процесуального закону, які б тягли за собою безумовне скасування всього вироку, по справі не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 вересня 2022 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, у кримінальному провадженні № 0000792 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст. 426 КПК України до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4