Справа № 461/6098/23
Провадження № 1-кс/461/4135/23
УХВАЛА

Іменем України

01.08.2023 м. Львів

Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , з участю заявника ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції), представника заявника - адвоката ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, -

в с т а н о в и в :

28.07.2023 ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із клопотанням, в якому просить скасувати арешт на вилучені в нього у кримінальному провадженні №000117 від 14.04.2023 кошти у сумі 300 доларів США та повернути їх йому як власнику.

В обґрунтування внесеного клопотання покликається на те, що 15.06.2023 у приміщенні УСБУ працівниками УСБУ у Львівській області було проведено його особистий обшук, під час якого вилучено 300 доларів США (три купюри номіналом по 100 доларів США). Зазначає, що вказані кошти належать виключно йому, і, як він заявляв слідчому, такі були підготовані для оплати замовлення святкування дня народження дітей. З урахуванням того, що дані кошти належать йому на законних підставах, за більш ніж 1,5 місяці вже достовірно встановлено, що такі не мають жодного відношення до справи, кошти потрібні для його сім`ї, відтак, вважає, що є законні підстави для їх повернення.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_3 клопотання підтримав в повному обсязі, надав пояснення аналогічні викладеним у клопотанні.

Представник заявника - адвокат ОСОБА_4 просив задоволити клопотання про скасування арешту майна.

Слідчий в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечив, зазначив, що необхідність арешту таких коштів полягає у необхідності конфіскації майна як виду покарання та збереження речових доказів.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом УСБУ у Львівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості щодо якого 14.04.2023 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000117, за підозрою ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 16.06.2023 накладено арешт на майно, з позбавленням права відчужувати, користуватись та розпоряджатись, вилучене в ході особистого обшуку ОСОБА_3 від 15.06.2023 а саме: купюри, візуально схожі на грошові кошти номіналом 100 доларів США у кількості 3 шт.: серії PE 29091943E, серії PE 29091944E, серії PE 29091948E, а також купюру, візуально схожу на грошові кошти номіналом 500 грн - серії ГВ 3951690, яка належать ОСОБА_3 .

Як вбачається із вказаної ухвали, метою накладення арешту на вищевказане майно є забезпечення конфіскації майна як виду покарання та збереження речових доказів.

Згідно ч.1 ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Відповідно до ч.2 ст.174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до ч. 3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому п.1 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної особи або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним в ст. 98 цього Кодексу.

Слідчим суддею встановлено, що вказане майно відповідає вимогам ч. 1 ст. 98 КПК України, визнане речовими доказами, та може бути використане як докази факту і обставин вчинення кримінального правопорушення.

До того ж, санкція ч. 4 ст. 189 КК України, за якою підозрюється ОСОБА_3 передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна.

В матеріалах клопотання відсутні докази, що арешт на вказане майно було накладено необґрунтовано чи з порушенням вимог КПК України, ухвалу слідчого судді про накладення вказаного арешту заявник не оскаржував в апеляційному порядку. Також заявником не доведено, що відпала потреба у вказаному арешті грошових коштів.

Відповідно до ч.11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Отже, власник майна повинен навести докази того, що на цій стадії розслідування втратив свою актуальність вищезазначений захід забезпечення або ж під час його застосування таке рішення прийняте безпідставно, тобто без урахування певних суттєвих обставин.

Незважаючи на вказане, заявником не наведено достатніх доводів на підтвердження поданого клопотання.

Відповідно до положень ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Як наведено вище, згідно ч. 1 ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Враховуючи вищенаведене, та те, що санкція кримінального правопорушення передбачає покарання, зокрема, конфіскацію майна, грошові кошти, арешт на які просить скасувати заявник, відповідають критеріям, зазначеним в ст. 98 КПК України, приходжу до висновку про відсутність правових підстав для скасування арешту грошових коштів та задоволення клопотання, оскільки доводи заявника не спростовують подальшу доцільність у застосуванні арешту майна та не підтверджені належними та допустимими доказами.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність законних підстав для задоволення клопотання.

Керуючись ст. 2, 7, 63-2, 98, 100, 131, 132, 170-174, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,-

п о с т а н о в и в:

у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна- відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 03.08.2023.

Слідчий суддя ОСОБА_1