КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

з участю прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження № 0000100 стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Калинівка Рокитнянського району Київської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, за апеляційною скаргою заступника керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_7 на вирок Рокитнянського районного суду Київської області від 20 січня 2023 року,

в с т а н о в и л а:

Вироком Рокитнянського районного суду Київської області від 20 січня 2023 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та йому призначено покарання у виді штрафу у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 гривень.

Як встановив суд у вироку, 24.07.2022 близько 10 години ОСОБА_6 перебував поряд з будинком, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 і.

Цього ж дня, близько 10 години 01 хвилини, ОСОБА_6 помітив автомобіль ВАЗ 2107, синього кольору, який рухався по вул. Молодіжна ____________________________________________________

Справа №11-кп/824/2639/2023 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_8

Категорія: ч. 1 ст. 125 КК України Доповідач ОСОБА_1

с. Калинівка під керуванням водія ОСОБА_9 та в якому знаходилась його колишня співмешканка ОСОБА_10 та її малолітня дочка ОСОБА_11 , 2018 року народження. В цей час у ОСОБА_6 на ґрунті ревнощів, виник протиправний умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10

24.07.2022 близько 10 години 02 хвилин ОСОБА_6 перегородив собою дорогу по вул. Молодіжна с. Калинівка, внаслідок чого автомобіль ВАЗ 2107, реєстраційний номер НОМЕР_1 , у якому перебувала ОСОБА_10 , зупинився. Після цього, водій ОСОБА_9 вийшов з автомобіля та спробував з`ясувати відносини з ОСОБА_6 , однак їх спілкування переросло у конфлікт, внаслідок чого ОСОБА_9 втік у невідомому напрямку.

Після цього, ОСОБА_6 , реалізуючи свій протиправний умисел, діючи умисно, на ґрунті ревнощів та раптово виниклих неприязних відносин, маючи умисел на заподіяння шкоди здоров`ю ОСОБА_10 , передбачаючи наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, в присутності малолітньої ОСОБА_11 , 2018 року народження, підійшов до автомобіля ВАЗ 2107, розбивши скло водійських дверцят, відімкнув автомобіль та за допомогою рук та фізичного зусилля, взявши за коси ОСОБА_10 , через водійські дверцята витягнув її з автомобіля і кинув на асфальтно-бетонне покриття дороги, після чого кулаком правої руки наніс чотири удари в область голови, а саме в область тім`яної частини голови справа, правої брови, нижньої губи ОСОБА_10 .

Не зупиняючись на вчиненому та продовжуючи свої протиправні дії, направлені на спричинення тілесних ушкоджень, ОСОБА_6 , в момент коли ОСОБА_10 почала тікати від нього, наздогнав її та схопив руками за шию і повалив на узбіччя дороги та наніс кілька ударів ногою по тулубу, руках та лівому стегну.

Своїми умисними, протиправними діями ОСОБА_6 завдав ОСОБА_10 фізичного болю та заподіяв легкі тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин голови в тім`яній області справа, синців на обличчі, шиї, лівому стегні, садна на лівій руці.

На вказаний вирок суду заступник керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_12 подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи доведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, вважаючи вирок суду незаконним через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що призвело до невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість, просить його скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 125 КК України призначити покарання у виді громадських робіт на строк 200 годин. Визнати обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_6 - вчинення кримінального правопорушення у присутності дитини.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що суд першої інстанції, викладаючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, неодноразово посилається на факт вчинення ОСОБА_6 проступку у присутності малолітньої дитини - ОСОБА_11 , 2018 р.н. При цьому зі змісту вироку вбачається, що обвинувачений ОСОБА_6 також вказував на повне визнання вини та надав показання ідентичні змісту обвинувального акту, а отже, також погодився з фактом вчинення проступку у присутності дитини.

Тому, при зазначенні прокурором в обвинувальному акті обтяжуючої обставини, передбаченої п. 6 ч. 1 ст. 67 КК України, та при згоді ОСОБА_6 з усіма встановленими фактичними обставинами справи, враховуючи, що кримінальне провадження слухалось в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, суд першої інстанції мав би зробити висновок про наявність в діях обвинуваченого обтяжуючої обставини - вчинення кримінального правопорушення у присутності дитини.

Разом з тим, суд першої інстанції з незрозумілих причин вказує на відсутність обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_6 , що свідчить про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, а саме вирок суду містить істотні суперечності.

Також вказує, що, незважаючи на те, що кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 слухалось у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд повинен встановити обставини, визначені ст. 91 КПК України, в тому числі і обставини, що обтяжують покарання. Проте місцевий суд вищевказаних вимог не дотримався, адже, всупереч п. 4 ч. 1 ст. 91, ст. 374 КПК України, не встановив у вироку всіх обставин, які підлягали доказуванню, що призвело до ухвалення незаконного та необґрунтованого рішення, та свідчить про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Крім того, ч. 2 ст. 67 КК України передбачає, що суд має право, залежно від характеру вчиненого кримінального правопорушення, не визнати будь-яку із зазначених у частині першій цієї статті обставин, за винятком обставин, зазначених у пунктах 2, 6, 6-1, 7, 9, 10, 12, такою, що обтяжує покарання, навівши мотиви свого рішення у вироку.

З аналізу змісту вироку суду слідує, що ОСОБА_6 вчинив інкримінований йому кримінальний проступок у присутності малолітньої доньки потерпілої - ОСОБА_11 , 2018 р.н., що свідчить про наявність в діях обвинуваченого такої обтяжуючої обставини, як вчинення кримінального правопорушення у присутності дитини, яка, з огляду на положення ч. 2 ст. 67 КК України, належить до імперативно визначених.

До того ж прокурор у кримінальному провадженні інкримінував ОСОБА_6 вказану обтяжуючу обставину при затвердженні обвинувального акту, але суд проігнорував вимоги ч.ч. 1, 2 ст. 67 КК України, вказавши у вироку про відсутність обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_6 та не навівши мотивів прийнятого рішення, чим допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме не застосував закон, який підлягав застосуванню.

Крім того, суд не в повній мірі врахував суспільну небезпечність особи обвинуваченого, який, з метою доведення протиправного умислу до кінця, перегородив собою дорогу, внаслідок чого водій автомобіля ОСОБА_9 був вимушений припинити рух, вчинив конфлікт з водієм, розбив скло водійських дверцят, проігнорувавши при цьому присутність в автомобілі чотирирічної дитини - ОСОБА_11 , за допомогою сили рук, тримаючи за коси, витягнув через водійські дверцята потерпілу, кинув її на асфальт та лише потім почав наносити тілесні ушкодження, що свідчить про підвищену суспільну небезпечність ОСОБА_6 , а тому призначення йому покарання у виді штрафу, яке є найменш суворим в системі покарань, визначеній ст. 51 КК України, не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість.

Крім того, внаслідок порушення судом першої інстанції вимог ч.ч. 1, 2 ст. 67 КК України ОСОБА_6 не інкриміновано обтяжуючу обставину, передбачену п. 6 ч. 1 ст. 67 КК України, що також призвело до невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість,

За таких обставин, враховуючи, що ОСОБА_6 згідно вироку офіційно непрацевлаштований, а покарання у виді штрафу не відповідає суспільній небезпечності особи обвинуваченого, вважає за можливе призначити ОСОБА_6 покарання у виді громадських робіт, яке передбачене санкцію ч. 1 ст. 125 КК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку доводів апеляційної скарги, а також обвинуваченого, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вказавши, що з ОСОБА_10 вони мають двох малолітніх дітей, і якщо йому призначать громадські роботи, то дітей не буде з ким залишити, бо ОСОБА_10 зловживає спиртним і залишає дітей самих, як було і цього разу, що викликало з його сторони такі дії, які відбувались в присутності дітей, дослідивши за клопотанням прокурора дані, які характеризують особу обвинуваченого, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

За приписами ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 394 КПК України, висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 в умисному заподіянні легких тілесних ушкоджень, тобто у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, за обставин, викладених у вироку, перевірці колегією суддів не підлягають, оскільки фактичні обставини кримінального провадження та правильність кваліфікації дій ОСОБА_6 учасниками судового провадження в суді першої інстанції не оспорювалися і докази щодо них, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, не досліджувались, як не заперечуються вони прокурором і в апеляційній скарзі.

Також, всупереч доводам прокурора, міра покарання, призначена ОСОБА_6 з дотриманням до вимог ст. 65 КК України.

Так, при призначенні ОСОБА_6 покарання суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ним діяння, яке відноситься до категорії кримінальних проступків, дані про його особу, який повністю визнав свою вину та розкаявся у вчиненому, не перебуває на спеціальних обліках у лікарів нарколога та психіатра, позитивно характеризується за місцем проживання, має постійне місце реєстрації і проживання, раніше не судимий. Належним чином враховано судом і пом`якшуючі ОСОБА_6 покарання обставини, такі як: щире каяття та активне сприяння в розкритті кримінального правопорушення.

З урахуванням всіх цих даних, колегія суддів вважає, що суд прийшов до правильного висновку про необхідність призначити ОСОБА_6 покарання саме у виді штрафу у розмірі сорока неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 680 грн., про що просив і прокурор під час розгляду справи в суді першої інстанції.

На переконання колегії суддів, призначене ОСОБА_6 покарання за своїм видом та розміром є справедливим, відповідає тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та його особі, і є необхідним для його виправлення, перевиховання та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, і в повній мірі відповідає вимогам ст. 65 КК України, а тому з доводами заступника керівника Київської обласної прокуратури про надмірну м`якість призначеного ОСОБА_6 вироком суду першої інстанції покарання колегія суддів погодитись не може.

Разом з тим, доводи прокурора про безпідставне невизнання судом першої інстанції обставини, що обтяжує покарання ОСОБА_6 - вчинення кримінального правопорушення у присутності дитини, є слушними.

Перелік обставин, які обтяжують покарання, визначений ст. 67 КК України, і є вичерпним. Зокрема п. 6 ч. 1 ст. 67 КК України визначено одну з обставин, яка обтяжує покарання - вчинення кримінального правопорушення у присутності дитини.

Також, відповідно до частини 2 вказаної норми закону, суд має право, залежно від характеру вчиненого кримінального правопорушення, не визнати будь-яку із зазначених у частині першій цієї статті обставин, за винятком обставин, зазначених у пунктах 2, 6, 6 - 1, 7, 9, 10, 12, такою, що обтяжує покарання, навівши мотиви свого рішення у вироку.

Згідно приписів ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Як вбачається з обвинувального акта, органом досудового розслідування при формулюванні пред`явленого обвинувачення, яке в подальшому було визнане судом першої інстанції доведеним та викладено в обвинувальному вироку, встановлено обставину, яка обтяжує покарання - вчинення кримінального правопорушення у присутності дитини.

ОСОБА_6 свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю та надав показання в суді, ідентичні змісту обвинувального акта, у зв`язку з чим провадження слухалося в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.

Виходячи з викладеного, колегія суддів визнає обґрунтованими доводи апеляційної скарги прокурора про те, що суд першої інстанції безпідставно не визнав ОСОБА_6 обставиною, яка обтяжує покарання - вчинення кримінального правопорушення у присутності дитини, при цьому жодним чином таке рішення не обґрунтував.

Вказані обставини свідчать про неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність.

Разом з тим, наявність такої обтяжуючої обставини, на думку колегії суддів, жодним чином не вказує на невідповідність призначеного ОСОБА_6 покарання, у зв`язку з м`якістю, з урахуванням наведених вище обставин - всіх даних про особу винного, в тому числі того, що він раніше не судимий, позитивно характеризується, не перебуває на спеціальних обліках у лікарів нарколога та психіатра, а також тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, та його щирого каяття і активного сприяння розкриттю вчиненого кримінального проступку, як обставин, що пом`якшують його покарання, і за наявності обставини, що його обтяжує, відповідно до вимог ст. 65 КК України, на переконання колегії суддів, покарання саме у виді штрафу у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 гривень, є справедливим і достатнім для досягнення мети покарання, що визначена у ст. 50 КК України.

Тому вирок Рокитнянського районного суду Київської області від 20 січня 2023 року стосовно ОСОБА_6 підлягає зміні, визнавши обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_6 - вчинення кримінального правопорушення в присутності дитини, а відтак, апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу заступника керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Рокитнянського районного суду Київської області від 20 січня 2023 року стосовно ОСОБА_6 , змінити.

Визнати обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_6 - вчинення кримінального правопорушення в присутності дитини.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

___________________ ___________________ ___________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3