Постанова

Іменем України

14 вересня 2023 року

м. Київ

справа № 148/1376/22

провадження № 51-1651 км 23

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу потерпілої ОСОБА_6 на вирок Тульчинського районного суду Вінницької області від 30 листопада 2022 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 07 лютого 2023 року у кримінальному провадженні № 0000104 за обвинуваченням

ОСОБА_7 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

За вироком Тульчинського районного суду Вінницької області від 30 листопада 2022 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 задоволено частково, стягнуто на її користь 2500 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди та 5200 грн витрат на правничу допомогу.

В частині стягнення матеріальної шкоди позов залишено без розгляду.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 07 лютого 2023 року апеляційну скаргу потерпілої та її представника задоволено частково.

Вирок районного суду змінено в частині цивільного позову, збільшено розмір стягнутої моральної шкоди до 4 000 грн.

В решті вирок залишено без зміни.

Вироком суду встановлено, що ОСОБА_7 25 липня 2022 року, приблизно о 09:06 год., у приміщенні ТРЦ «Європейський» у м. Тульчині, перебуваючи у неприязних відносинах із ОСОБА_6 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, підбігла до потерпілої та нанесла їй удар кулаком в обличчя й подряпала кисть лівої руки, чим заподіяла потерпілій ОСОБА_6 легкі тілесні ушкодження.

Вимоги касаційної скарги та доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі потерпіла просить скасувати судові рішення та призначити новий судовий розгляд. Зазначає, що суди безпідставно залишили без розгляду її цивільний позов у частині стягнення матеріальних збитків за розбитий під час інциденту мобільний телефон, чим порушили вимоги кримінального процесуального закону.

Позиції інших учасників судового провадження

На касаційну скаргу надійшло заперечення від засудженої, яка просила залишити судові рішення без зміни.

Прокурор у суді касаційної інстанції заперечував проти задоволення скарги та просив залишити її без задоволення, а судові рішення - без зміни.

Межі розгляду матеріалів кримінального провадження у касаційному суді

Відповідно до вимог ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення й особі засудженого.

Згідно зі ст. 433 цього Кодексу суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати й визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

При вирішенні питання про наявність зазначених у ч. 1 ст. 438 КПК України підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 цього Кодексу. Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 , кваліфікація її дій, вид та розмір призначеного покарання у касаційному порядку не оскаржуються. При розгляді доводів скарги колегія суддів виходить із фактичних обставин, встановлених судами.

Мотиви суду

Доводи касаційної скарги потерпілої зводяться до незгоди із вирішенням судом її цивільного позову, а саме, не стягнення з винної матеріальної шкоди за пошкодження мобільного телефону.

Проте, ці доводи не заслуговують на увагу.

Згідно ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 128 цього Кодексу, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову, задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди(ст. 55 КПК України).

При цьому майнова шкода - це наслідки кримінального правопорушення, що мають вартісну форму та полягають у безпосередньому зменшенні матеріального блага особи, у позбавленні її можливості одержати заплановані доходи, а також у понесенні особою будь-яких додаткових майнових витрат (на відновлення знищеного чи пошкодженого майна, тощо).

Шкода, яка підлягає стягненню в кримінальному провадженні, нерозривно пов`язана із правопорушенням і має випливати з пред`явленого обвинувачення.

ОСОБА_7 засуджено за спричинення ОСОБА_6 легких тілесних ушкоджень(ч. 1 ст.125 КК України).

З об`єктивної сторони дане правопорушення характеризується: діянням, спрямованим на заподіяння легкого тілесного ушкодження; наслідком у вигляді спричинення легкого тілесного ушкодження; причинним зв`язком між зазначеним діянням та наслідком.

Статтею 91 КПК України передбачені обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Таким чином, будь-які обставини, які не пов`язані із кримінальним правопорушенням і не мають значення для нього, не встановлюються та не доказуються.

Як убачається з обвинувального акту, ОСОБА_7 було висунуто обвинувачення у нанесенні потерпілій ОСОБА_6 легкого тілесного ушкодження. При цьому в обвинувальному акті не зазначено про те, що в результаті спричинення цього тілесного ушкодження потерпілій було завдано матеріальної шкоди внаслідок пошкодження її мобільного телефона. Натомість вказано, що матеріальна шкода відсутня.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта. Отже суд, розглянувши кримінальне провадження у межах пред`явленого обвинувачення, встановив вину ОСОБА_7 у спричиненні потерпілій тілесних ушкоджень, а також визнав доведеним, що внаслідок скоєного потерпіла зазнала моральних страждань. При цьому, оскільки обвинувачення стосовно пошкодження майна до ОСОБА_7 не висувалося, суд був позбавлений можливості досліджувати питання пошкодження телефона потерпілої ОСОБА_6 у судовому засіданні. Враховуючи встановлені в суді фактичні обставини справи, суд прийняв рішення про кваліфікацію дій винної за ч. 1 ст. 125 КК України, призначив їй покарання у межах санкції цієї норми закону, а також задовольнив частково цивільний позов потерпілої у частині стягнення на її користь відшкодування за спричинену моральну шкоду та понесені витрати на правничу допомогу.

У той же час, судом було вірно зазначено, що цивільний позов потерпілої в частині стягнення із ОСОБА_7 матеріальної шкоди за пошкоджений телефон потерпілої не випливає з пред`явленого обвинувачення. При цьому суд роз`яснив потерпілій ОСОБА_6 , що для вирішення питання відшкодування вартості телефона, вона може звернутися до суду в порядку цивільного судочинства.

Суд апеляційної інстанції, дотримуючись вимог ст. 404 КПК України, переглянув кримінальне провадження за апеляційною скаргою потерпілої та її представника, належним чином перевірив викладені в них доводи, в тому числі стосовно безпідставності часткового задоволення цивільного позову, навів в ухвалі переконливі мотиви свого рішення, з якими погоджується і суд касаційної інстанції. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Урахувавши наведене, Суд дійшов висновку, що касаційна скарга потерпілої не підлягає задоволенню. У зв`язку із цим та керуючись статтями 434, 436 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне залишити судові рішення без зміни.

З цих підстав суд ухвалив:

Вирок Тульчинського районного суду Вінницької області від 30 листопада 2022 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 07 лютого 2023 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а касаційну скаргу потерпілої ОСОБА_6 - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3