Справа № 346/3558/23
Провадження № 1-кс/346/459/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2023 р.м. Коломия

Слідчий суддя Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 , розглянувши у приміщенні зали судових засідань Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області клопотання дізнавача СД Коломийського районного відділу поліції Головного управління національної поліції в Івано-Франківській області: ОСОБА_3 , погоджене прокурором Коломийської окружної прокуратури: ОСОБА_4 , про арешт майна фізичної особи, по кримінальному провадженню №0000183, з правовою кваліфікацією: частина 1 статті 309 КК України,

в с т а н о в и в :

До Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області 03 липня 2023 року, із клопотанням про арешт майна фізичної особи, звернулася вказана дізнавачка, додавши до нього матеріали, якими обґрунтовується клопотання та витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Аргументи дізнавача, з урахуванням його пояснень.

01.07.2023 року о 11:23 надійшло повідомлення зі служби 102 від о/у СКП Коломийського РВП ст. лейтенанта поліції ОСОБА_5 , про те, що в ході проведення заходів, щодо недопущення незаконного обігу наркотичних засобів та психотропних речовин на території м. Коломия та району, 01.07.2023 року близько 11:40 год. в м. Коломия по вул. Січових Стрільців було зупинено гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жит. АДРЕСА_1 , який поводив себе підозріло. В ході перевірки документів останній помітно нервував та на питання чи має будь-які заборонені речі повідомив, що має. Під час проведення поверхневої перевірки згідно ст. 34 ЗУ «Про Національну поліцію», ОСОБА_6 добровільно видав посилку, яку попередньо отримав з відділення Нової пошти, всередині якої було виявлено зіп - пакет із вмістом речовини у формі таблеток шестикутної форми синього кольору, ззовні схожою на психотропну речовину в кількості 15 шт.

Потім, 01 липня 2023 року дізнавачем СД Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_3 було проведено огляд місця події, в ході якого було виявлено та вилучено: зіп-пакет із вмістом речовини у формі таблеток шестикутної форми, синього кольору в кількості 15 шт. ззовні схожі на психотропні речовини, бирка ТТН «Нової пошти» № НОМЕР_1 та мобільний телефон марки «РОСО С40» чорного кольору. Також, будучи опитаним ОСОБА_6 вказав, що 30.06.2023 року через телеграм канал він замовив психотропну речовину «Екстезі», та 01.07.2023 року на його мобільний телефон марки «РОСО С40»надійшло смс - повідомлення із Нової Пошти, про те, що його посилка уже прибула на відділення.

У зв`язку із чим 02 липня 2023 року дізнавачем СД Коломийського РВП ГУНП в Івано Франківській області було розпочате досудове розслідування по кримінальному провадженні № 0000183 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Наведені обставини підтверджуються: витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань по кримінальному провадженню № 0000183 (а.с.4); рапортом помічника чергового ОСОБА_7 від 01 липня 2023 року (а.с.5); протоколом огляду місця події від 01 липня 2023 року (а.с. 7-8); письмовими поясненнями ОСОБА_6 від 01 липня 2023 року (а.с.9); постановою про визнання речовими доказами від 03 липня 2023 року (а.с.10-11).

І оскільки на думку слідчого, наведені обставини вказують на те, що могло бути вчинено кримінальне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 309 КК України, а вилучені речовини відповідають ознакам речового доказу, з метою їх збереження, на ці речі слід накласти арешт із повною забороною ОСОБА_6 розпоряджатися, відчуджувати і користуватись ними. Позаяк, якщо цього не зробити, з огляду на властивості вказаної речі та її правову цінність, як майбутнього доказу вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 309 КК України, ОСОБА_6 може з легкістю їх приховати чи знищити.

Оцінка суду.

Слідчий суддя - це суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому КПК України, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні (пункт 18 частини 1 статті 3 КПК України).

І розглядаючи клопотання про арешт майна фізичної особи, зокрема: речовини у формі таблеток шестикутної форми, синього кольору, у кількості 15 шт., зовні схожих на психотропні речовини, бирку ТТН «Нової пошти» №8808 та мобільний телефон, марки «РОСО С40» чорного кольору, які було вилучено під час огляду місця події в гр. ОСОБА_6 , суд виходить із того, що тут має місце вирішення питання про втручання держави у право власності імовірно саме цієї особи на вказані речі. Що потім, звичайно, може бути спростовано під час досудового розслідування.

В силу положень статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Також суд застосовує і враховує положення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод за якими, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Тож, з огляду на викладене, право власності не є абсолютним і може зазнавати втручання держави, в тому числі шляхом позбавлення особи такого права, але тільки в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

А тут суд враховує, що положеннями частини 1 статті 16 КПК України передбачено, що на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку передбаченому цим кодексом, під час кримінального провадження допускається позбавлення або обмеження права власності. І згідно з положеннями частини 1 статті 317 Цивільного кодексу України у зміст права власності, яке може бути обмежено або якого може бути позбавлено під час кримінального провадження, входять всі три правомочності: володіння, користування і розпорядження майном.

В силу положень частини 1 статті 16, з урахуванням норм статті 131 та частини 1 статті 170 КПК України, під час кримінального провадження, з метою досягнення його дієвості, позбавлення або обмеження права власності будь-якої особи може мати місце при застосуванні арешту, як одного із заходів забезпечення кримінального провадження.

При цьому стаття 170 КПК України уточнює, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна (частина 1); завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження (частина 1); арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього кодексу (частина 2 і 3) .

Клопотання обґрунтовано тим, що вилучені у ОСОБА_6 речі, а саме: зіп-пакет із вмістом речовини у формі таблеток шестикутної форми, синього кольору в кількості 15 шт., зовні схожих на психотропні речовини, бирка ТТН «Нової пошти» №8808 та мобільний телефон марки «РОСО С40» чорного кольору, можуть бути речовими доказами кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 309 КК України, оскільки відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, і тому може бути предметом арешту.

Положення частини 1 статті 309 КК України передбачають, що незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту є кримінальним правопорушенням.

При цьому суд враховує, як це вказано у частині 1 статті 98 КПК України, що речові докази це матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій.

А тому, з огляду на викладене, суд погоджується із аргументами дізнавача про те, що вилучені у ОСОБА_8 речі, можуть бути предметом арешту, оскільки є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям речового доказу, зазначеним у статті 98 КПК України та можуть бути використані, як речові докази по кримінальному провадженню щодо кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 309 КК України.

Також, з огляду на властивості цих речей та їх правову цінність, як доказу кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 309 КК України, суд погоджується із тим, що ці речі, якщо вони будуть знаходитись у вільному обігу чи повернуті ОСОБА_6 , можуть бути з легкістю приховані або знищені будь-якою людиною, в тому числі й самим ОСОБА_6 , і тому з метою запобіганню цьому, на вказані речі слід накласти арешт. Внаслідок чого та з огляду на додані до клопотання матеріали, у їх сукупності, суд вважає доведеним необхідність застосування арешту, із вказаних вище правових і фактичних підстав, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (запобігання можливості приховання чи знищення речей).

В силу положень частини 3 статті 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження (а значить і арешту майна) не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Суд вважає, що доданими до клопотання матеріалами, у їх сукупності, жізнавач дійсно доводить наявність підстав вважати, що: існує обґрунтована підозра вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 309 КК України, і ступінь його тяжкості є підставою для застосування арешту речей, які можуть бути доказом і предметом цього правопорушення; потреби досудового розслідування, зокрема збір доказів та недопущення їх приховування чи знищення, виправдовують повний арешт речей, які за своїми властивостями можуть бути легко приховані або знищені, якщо не заборонити користування, відчудження і розпорядження цими речами; і саме завдяки арешту може бути виконано таке завдання, як запобігання приховуванню чи знищенню доказів.

Також, з метою повного виконання положень частини 2 та частини 4 статті 173 КПК України суд враховує і відзначає, що необхідність виконання доведеного дізнавачем завдання кримінального провадження, зокрема забезпечення інтересів досудового розслідування в аспекті збирання і збереження речового доказу, виправдовує той ступінь втручання у право власності ОСОБА_6 про який просить дізнавач (повна заборона користування, відчуження і розпорядження); такий спосіб втручання є розумним, співрозмірним із вказаним завданням, а його наслідки є допустими і не суттєвими, а сам спосіб арешту є необхідним.

Таким чином, на підставі усього вище викладеного, вважаю, що дізнавач довів перед судом наявність усіх підстав, з наявністю яких закон дозволяє втручання у право власності людини тією мірою, тим способом і для тієї мети, для яких це просить дізнавач. А тому, клопотання слідчого підлягає задоволенню.

Отже, на підставі наведеного та керуючись статтями 2,3,7-33,36-40-1,84-99,103-117,131-132,167-175, 214-219,298-301,309-310,369-372,376,532 КПК України слідчий суддя,

п о с т а н о в и в:

Клопотання дізнавача СД Коломийського районного відділу поліції Головного управління національної поліції в Івано-Франківській області: ОСОБА_3 , погоджене прокурором Коломийської окружної прокуратури: ОСОБА_4 , про арешт майна - задовольнити.

Накласти арешт на майно шляхом заборони ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) розпоряджатися, користуватись і відчужувати: речовини, у формі таблеток шестикутної форми, синього кольору, у кількості 15 шт., зовні схожі на психотропні речовини, що знаходяться у зіп-пакеті; бирку ТТН «Нової пошти» №8808; мобільний телефон, марки «РОСО С40» чорного кольору, вилучення яких оформлено протоколом огляду місця події від 01 липня 2023 року, з метою їх збереження, як речових доказів.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду, протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала підлягає безумовному негайному виконанню дізнавачем, слідчим, прокурором до скасування арешту, у встановленому кримінальним процесуальним кодексом України порядку.

Про інформувати заінтересованих осіб про ухвалу шляхом вручення або надсилання її копії.

Слідчий суддя: ОСОБА_1