ЗОЛОТОНІСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 695/1089/23

09 червня 2023 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золотоноша кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000323 від 06.03.2023 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Чигирин Черкаської області, непрацюючого, неодруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , раніше судимого:

1)вироком Чигиринського районного суду Черкаської області від 10.01.2017 за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 395 КК України до 03 років позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 02 роки;

2)вироком Чигиринського районного суду Черкаської області від 21.03.2017 за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 162, 71 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі;

3)вироком Чигиринського районного суду Черкаської області від 14.06.2017 за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 162 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України остаточно призначено до відбуття 3 роки 6 місяців позбавлення волі; 01.08.2019 ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22.07.2019 умовно-достроково на 1 рік 7 місяців;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 , будучи раніше засудженим вироком Чигиринського районного суду Черкаської області від 14.06.2017 за ч.ч. 2, 3 ст. 185, ч. 1 ст. 162, ст. 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, судимість за яким не знята та не погашена, на шлях виправлення не став та повторно вчинив новий умисний злочин проти власності.

Так, ОСОБА_4 , діючи в умовах воєнного стану, введеного указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні", який затверджений Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ХІ із 05 години 30 хвилин, 24 лютого 2022 року строком на 30 діб та продовженого Указами Президента України від 14.03.2022 №133/2022, від 18.04.2022 №259/2022, від 17.05.2022 №341/2022, від 12.08.2022 №573/2022, від 07.11.2022 №757/2022, від 06.02.2023 №58/2023 з 19 лютого 2023 року строком на 90 діб, 06.03.2023 близько 21.40 год., знаходячись по АДРЕСА_3 , вирішив вчинити крадіжку майна. Після чого, реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на викрадення чужого майна, ОСОБА_4 переліз через паркан на територію домоволодіння по АДРЕСА_3 , що на праві приватної власності належить ОСОБА_6 , де діючи умисно, таємно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, через незачинені двері проник до приміщення сараю, звідки намагався викрасти алюмінієву каструлю об`ємом 12 літрів вартістю 710 грн., три скляні банки об`ємом по три літри кожна загальною вартістю 33 грн., металеву залізну бочку об`ємом 200 літрів вартістю 250 грн., що підтверджується висновком експерта № СЕ-19/124-23/3259-ТВ від 21.03.2023, а також металевий круг з чорного металу вагою 17,4 кг., вартість якого за ціною металобрухту становить 88,04 грн., що підтверджується висновком експерта № СЕ-19/124-23/2929-ТВ від 15.03.2023. Проте свій злочинний умисел не довів до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий на місці вчинення злочину ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав в повному обсязі при обставинах, визначених в обвинувальному акті, вказавши, що події, а також час та спосіб скоєння ним кримінального правопорушення, зазначені в обвинувальному акті, викладені вірно та відповідають дійсності, він їх в повному обсязі підтверджує, щиро розкаюється у вчиненому, просить суворо не карати, він зрозумів всю протиправність своєї поведінки. Повідомив, що раніше у домоволодінні потерпілої працював за домовленістю з нею. Викрадені речі хотів продати, оскільки йому були необхідні кошти на подарунок дівчині. Просив не позбавляти його волі, надати йому останній шанс. Обіцяв працевлаштуватися.

Потерпіла ОСОБА_6 у судове засідання не з`явилася, але в матеріалах справи є заява про розгляд справи без її участі.

Суд приймає до уваги показання обвинуваченого про обставини вчинення ним кримінального правопорушення і приходить до висновку, що дії обвинуваченого правильно кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинений повторно, поєднаний з проникненням у інше приміщення, вчинений в умовах воєнного стану.

У судовому засіданні учасники судового розгляду не оспорювали обставини, при яких скоєно кримінальне правопорушення, тому суд вважає не доцільним досліджувати докази.

У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст наведених вище обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.

Крім того, учасникам судового провадження судом роз`яснені вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.

Суд вважає встановленою вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України: незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинений повторно, поєднаний з проникненням у інше приміщення, вчинений в умовах воєнного стану.

При вирішенні питання щодо виду та міри покарання, необхідного і достатнього для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, суд приймає до уваги роз`яснення, надані в пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», згідно з якими відповідно до пункту першого частини першої статті 65 КК України суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на ґрунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм співучасті (якщо ці обставини не є кваліфікуючими ознаками), і менш суворого - особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

Суд також враховує, що у постанові від 10.07.2018 (справа № 148/1211/15-к) Верховний Суд звернув увагу на те, що відповідно до статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, воно повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

Визначені у статті 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (зокрема й у справі «Довженко проти України») зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення означає з`ясування судом, насамперед, питання про те, до злочинів якої категорії тяжкості відносить закон вчинене у конкретному випадку злочинне діяння. Беручи до уваги те, що у статті 12 КК України дається лише видова характеристика ступеня тяжкості злочину, що знаходить своє відображення у санкції статті, встановленій за злочин цього виду, суд при призначенні покарання на основі всебічного, повного та неупередженого врахування обставин кримінального провадження в їх сукупності визначає тяжкість конкретного кримінального правопорушення, враховуючи його характер, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, тяжкість наслідків, спосіб посягання, форму і ступінь вини, мотивацію кримінального правопорушення, наявність або відсутність кваліфікуючих ознак тощо.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України бере до уваги ступінь суспільної небезпеки та тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, дані, які характеризують його особу, стан здоров`я, вік обвинуваченого, сімейний стан, пом`якшуючі та обтяжуючі обставини.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином; дані, які характеризують обвинуваченого: раніше неодноразово судимий, вчинив новий аналогічний корисливий злочин через кілька років після відбуття покарання за попереднім вироком, під наглядом лікаря-психіатра, лікаря-нарколога на цей час не перебуває, не працевлаштований, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, за місцем проживання характеризується посередньо.

Обставинами, які пом`якшують покарання суд, відповідно до положень ст. 66 КК України, визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують призначення покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

У досудовій доповіді орган пробації зробив висновок про те, що беручи до уваги інформацію що характеризує особистість обвинуваченого та його спосіб життя, історію правопорушень, а також високу ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_4 без позбавлення волі може становити небезпеку для суспільства (у т.ч. окремих осіб). Виконання покарання у громаді можливо лише у винятковому випадку.

З урахуванням усіх обставин справи та особи обвинуваченого ОСОБА_4 суд погоджується із думкою прокурора та вважає, що єдиним вірним для обвинуваченого покаранням, яке сприятиме його виправленню і запобігатиме вчиненню ним нових злочинів, може бути тільки мінімальний строк покарання за санкцією інкримінованої статті у вигляді позбавлення волі.

Підстав для застосування положень ст.ст. 69, 69-1, 75 КК України суд не вбачає.

Обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою слід залишити без змін до вступу вироку в законну силу.

Питання речових доказів та процесуальних витрат у кримінальному проваджені слід вирішити відповідно до ст.ст. 100, 124 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.368,370,373,374,376 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді п`яти років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 відраховувати з моменту його фактичного затримання у порядку, передбаченому ст. 208 КПК України, тобто з 06.03.2023.

Обраний відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою залишити без змін до вступу вироку в законну силу.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за залучення експертів для проведення експертиз на загальну суму 1132,68 грн.

Речові докази: алюмінієву каструлю, три скляні банки, металеву залізну бочку, металевий круг, які передано потерпілій ОСОБА_6 залишити останній за належністю; диск DVD+R, який приєднано до матеріалів кримінального провадження залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржено до Черкаського апеляційного суду через Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду у відповідності з вимогами ч. 2 ст. 394 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1