Справа № 646/1696/23
№ провадження 1-кп/646/292/2023
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.05.23р. м.Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду в режимі відеоконференції між Червонозаводським районним судом м.Харкова та ДУ «Диканівська виправна колонія (№12)» кримінальне провадження № 0000263 від 01.03.2023р. відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, неодруженого, який до затримання проживав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-31.03.2020р. Київським районним судом м. Харкова за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ч.1 ст.70 КК України (з урахуванням ухвал Київського районного суду м. Харкова від 27.07.2020р. та 17.12.2020р.) до 1 року 6 місяців позбавлення волі;

-29.05.2020 р. Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч.1 ст.185 КК України (з урахуванням ухвали Київського районного суду м. Харкова від 10.08.2020р.) до обмеження волі строком на 1 рік, звільнений на підставі ст.75 КК України від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік;

- 11.05.2022р. Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст.186, ч.1 ст.71 КК Українидо 5 років 4 місяців позбавлення волі,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.391 КК України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_5 , будучи засудженим 11.05.2022р. вироком Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська за ч.2 ст.186, ч.1 ст.71 КК України до 5 років 4 місяців позбавлення волі, в місцях позбавлення волі знаходиться з 04.02.2021р., а з 29.12.2022р. відбуває покарання у Державній установі «Диканівська виправна колонія (№ 12)», яка розташована у м. Харкові, вул. Лелюківська, будинок № 1. По прибуттю до установи засудженому до 5 років 4 місяців позбавлення волі за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 71 КК України ОСОБА_5 були роз`яснені права та обов`язки засудженого та вимоги режиму відбуття покарання.

Під час відбуття покарання у місцях позбавлення волі засуджений ОСОБА_5 умисно порушував вимоги режиму відбування покарання 12 разів, за що був притягнутий у встановленому законом порядку до дисциплінарної відповідальності, у тому числі, двічі був поміщених до ДІЗО. На підставі ухвали Червонозаводського районного суду м. Харкова від 13.01.2023р. ОСОБА_5 був переведений до приміщення камерного типу строком на один місяць.

Проте, незважаючи на вжиті заходи дисциплінарного характеру, засуджений ОСОБА_5 в період часу 20.02.2023р. по 22.02.2023р. повторно проявив злісну непокору законним вимогам представників адміністрації державної установи «Диканівська виправна колонія (№ 12)», багаторазово відмовившись виконувати встановлені законодавством вимоги, з мотивів внутрішніх переконань, якими є прагнення засудженого підтримувати та поширювати традиції злочинного світу та відсутність намагань довести своє виправлення в період відбування покарання, а також з причин психологічної установки засудженого на протиправну поведінку.

Так, 20.02.2023р. о 09:00 год. в розташуванні житлового приміщення № 4 дільниці посиленого контролю державної установи «Диканівська виправна колонія (№ 12)» заступник начальника відділу соціально- виховної та психологічної роботи майор внутрішньої служби ОСОБА_6 у присутності завідувача медичної частини № 12 ОСОБА_7 , а також засуджених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 запропонував засудженому ОСОБА_5 приступити до виконання чергування згідно з затвердженим графіком: навести порядок в розташуванні житлового приміщення №4 дільниці посиленого контролю установи, де він відбуває покарання, а саме, підмести та помити підлогу, витерти пил з підвіконня. При цьому, засуджений ОСОБА_5 прибиральним інвентарем (відро з водою, ганчірка, швабра, віник, совок, гумові рукавички) був забезпечений, одягнений і взутий за сезоном. Однак засуджений ОСОБА_5 в категоричній формі відмовився приступити до виконання чергування, мотивуючи свою відмову власними переконаннями. На неодноразові вимоги заступника начальника відділу із соціально виховної та психологічної роботі майора внутрішньої служби ОСОБА_6 приступити до виконання чергування засуджений ОСОБА_5 відповідав відмовою.

Після чого засудженого ОСОБА_5 було попереджено про кримінальну відповідальність за ст.391 КК України та додатково роз`яснено вимоги ст.ст. 103, 107, 118, 132 КВК України, та заступник начальника відділу соціально-виховної та психологічної роботи майор внутрішньої служби ОСОБА_6 знову запропонував засудженому ОСОБА_5 приступити до виконання чергування згідно з затвердженим графіком, на що останній відповів категоричною відмовою.

Наслідком вищевказаних дій засудженого ОСОБА_5 стало невиконання обов`язків, передбачених ч.3 ст.107, ч.5 ст.118 КВК України, п. 3 Розділу ІІ «Основні права та обов`язки засуджених в установах виконання покарань» Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань.

21.02.2023 р. о 09:00 год. в розташуванні житлового приміщення № 4 дільниці посиленого контролю державної установи «Диканівська виправна колонія (№ 12)» заступник начальника відділу соціально- виховної та психологічної роботи майор внутрішньої служби ОСОБА_6 у присутності завідувача медичної частини № 12 ОСОБА_7 , а також засуджених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 запропонував засудженому ОСОБА_5 приступити до виконання чергування згідно з затвердженим графіком: навести порядок в розташуванні житлового приміщення № 4 дільниці посиленого контролю установи, де він відбуває покарання, а саме, підмести та помити підлогу, витерти пил з підвіконня. При цьому, засуджений ОСОБА_5 прибиральним інвентарем (відро з водою, ганчірка, швабра, віник, совок, гумові рукавички) був забезпечений, одягнений і взутий за сезоном. Однак засуджений ОСОБА_5 в категоричній формі відмовився приступити до виконання чергування, мотивуючи свою відмову власними переконаннями. На неодноразові вимоги заступника начальника відділу соціально-виховної та психологічної роботи майора внутрішньої служби ОСОБА_6 приступити до виконання чергування засуджений ОСОБА_5 відповідав відмовою.

Після чого засудженого ОСОБА_5 було попереджено про кримінальну відповідальність за ст.391 КК України та додатково роз`яснено вимоги ст.ст. 103, 107, 118, 132 КВК України, та заступник начальника відділу соціально-виховної та психологічної роботи майор внутрішньої служби ОСОБА_6 знову запропонував засудженому ОСОБА_5 приступити до виконання чергування згідно з затвердженим графіком, на що останній відповів категоричною відмовою.

Наслідком вищевказаних дій засудженого ОСОБА_5 стало невиконання обов`язків, передбачених ч.3 ст.107,ч.5 ст.118 КВК України, п. 3 Розділу ІІ «Основні права та обов`язки засуджених в установах виконання покарань» Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань.

Крім того, 22.02.2023р. о 10:00 год., в розташуванні житлового приміщення № 4 дільниці посиленого контролю державної установи «Диканівська виправна колонія (№ 12)» заступник начальника відділу соціально- виховної та психологічної роботи майор внутрішньої служби ОСОБА_6 у присутності завідувача медичної частини № 12 ОСОБА_7 , а також засуджених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 запропонував засудженому ОСОБА_5 приступити до виконання чергування згідно з затвердженим графіком: навести порядок в розташуванні житлового приміщення № 4 дільниці посиленого контролю установи, де він відбуває покарання, а саме, підмести та помити підлогу, витерти пил з підвіконня. При цьому, засуджений ОСОБА_5 прибиральним інвентарем (відро з водою, ганчірка, швабра, віник, совок, гумові рукавички) був забезпечений, одягнений і взутий за сезоном. Однак, засуджений ОСОБА_5 в категоричній формі відмовився приступити до виконання чергування, мотивуючи свою відмову власними переконаннями. На неодноразові вимоги заступника начальника відділу соціально-виховної та психологічної роботи майора внутрішньої служби ОСОБА_6 приступити до виконання чергування засуджений ОСОБА_5 відповідав відмовою.

Після чого засудженого ОСОБА_5 було попереджено про кримінальну відповідальність за ст.391 КК України та додатково роз`яснено вимоги ст.ст. 103, 107, 118, 132 КВК України, та заступник начальника відділу соціально-виховної та психологічної роботи майор внутрішньої служби ОСОБА_6 знову запропонував засудженому ОСОБА_5 приступити до виконання чергування згідно з затвердженим графіком, на що останній відповів категоричною відмовою.

Наслідком вищевказаних дій засудженого ОСОБА_5 стало невиконання обов`язків, передбачених ч.3 ст.107, ч.5 ст.118 КВК України, п. 3 Розділу ІІ «Основні права та обов`язки засуджених в установах виконання покарань» Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань.

Отже, засуджений ОСОБА_5 , відбуваючи покарання в державній установі «Диканівська виправна колонія (№ 12)», виконав усі дії, які вважав за необхідне, з метою порушення режиму відбуття покарання та злісної непокори законним вимогам співробітників адміністрації установи.

Таким чином своїми умисними діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.391 КК України, а саме злісна непокора законним вимогам адміністрації установи виконання покарань особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, якщо ця особа за порушення вимог режиму відбування покарання була піддана протягом року стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу (одиночної камери).

24.04.2023р. між прокурором Слобідської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_5 з участю захисника ОСОБА_4 було укладено угоду про визнання винуватості, за умовами якої ОСОБА_5 повністю визнав свою вину у вчиненому ним кримінальному правопорушенні та взяв на себе зобов`язання беззастережно визнати обвинувачення у обсязі підозри у кримінальному провадженні, сприяти досудовому слідству у визначеному органом обвинувачення обсязі.

Сторони узгодили покарання ОСОБА_5 за ст.391 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік, а також на підставі ч. 1 ст.71 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11.05.2022р. та остаточно визначити покарання у виді 3 років 7 місяців позбавлення волі.

Прокурор у судовому засіданні підтвердив виконання обвинуваченим вищевказаних обов`язків за угодою та просив її затвердити.

Захисник також просив затвердити вищевказану угоду.

В судовому засіданні обвинувачений визнав себе винуватим у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення, не оспорював викладені у обвинувальному акті обставини, просив суд затвердити угоду про визнання винуватості та погодився на призначення вищевказаного узгодженого в угоді покарання.

Відповідно до вимог ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості. Згідно з п.1 ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та тяжких злочинів.

Судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст.473 КПК України, а також наслідки її невиконання, передбачені ст.476 КПК України.

Судом встановлено, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також судом з`ясовано наступні обставини: умови угоди не суперечать вимогам КПК України та закону, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; правова кваліфікація кримінального правопорушення є правильною. Будь-яких підстав вважати, що умови угоди не відповідають інтересам суспільства, а укладення угоди не було добровільним, або обвинувачений не визнав себе винним, у суду немає.

Суд роз`яснив сторонам положення закону щодо судового провадження на підставі угоди, у томі числі, вимоги ст.ст.473, 474, 394, 424 КПК України. Сторони у судовому засіданні підтвердили, що їм зрозумілі порядок судового провадження на підставі угоди та наслідки затвердження угоди.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він є громадянином України, неодружений, має середню освіту, на обліку у лікаря-психіатра та нарколога не перебуває, раніше неодноразово судимий:

-31.03.2020р. Київським районним судом м. Харкова за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ч.1 ст.70 КК України (з урахуванням ухвал Київського районного суду м. Харкова від 27.07.2020р. та 17.12.2020р.) до 1 року 6 місяців позбавлення волі;

-29.05.2020 р. Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч.1 ст.185 КК України (з урахуванням ухвали Київського районного суду м. Харкова від 10.08.2020р.) до обмеження волі строком на 1 рік, звільнений на підставі ст.75 КК України від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік;

- 11.05.2022р. Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст.186, ч.1 ст.71 КК Українидо 5 років 4 місяців позбавлення волі.

Згідно з ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 07.08.2020р. вирок Київського районного суду м.Харкова від 31.03.2020р. та вирок Комінтернівського районного суду м.Харкова від 29.05.2020р. повинні виконуватися самостійно.

Крім того, відповідно до вироку Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 11.05.2022р. вирок Комінтернівського районного суду м.Харкова від 29.05.2020р. повинен виконуватися самостійно.

Відповідно до довідки, яка видана начальником відділу контролю за виконанням судових рішень ДУ «Диканівська виправна колонія (№12)», ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , станом на 03.05.2023 р. відбув покарання строком 2 роки 2 місяці 29 днів, та залишається відбути покарання строком 3 роки 1 місяць та 1 день.

Обставин, які згідно зі ст.66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченому, не встановлено. Обставиною, яка згідно зі ст.67 КК України обтяжує покарання обвинуваченому, є рецидив злочинів.

Відповідно до вимог ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду та призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Отже, оскільки умови угоди від 24.04.2023 р. про визнання винуватості відповідають вимогам КПК України, міра покарання, узгоджена сторонами угоди, відповідає санкції ст. 391 КК України та приписам ст. 65 КК України, також, укладення угоди сторонами є добровільним, суд дійшов до висновку про можливість затвердження вищевказаної угоди.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Долю речових доказів необхідно вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Керуючись ст.ст.100, 373, 374, 474, 475 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду від 24.04.2023 р. між прокурором Слобідської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 та ОСОБА_5 про визнання винуватості у кримінальному провадженні № 0000263 від 01.03.2023р. за ст.391 КК України.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України, та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11.05.2022 р. у виді 2 (двох) років 7 (семи) місяців позбавлення волі та остаточно визначити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , покарання у виді 3 (трьох) років 7 (семи) місяців позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 відраховувати з моменту ухвалення вироку, тобто з 04.05.2023 року.

Вирок Комінтернівського районного суду м.Харкова від 29.05.2020р. виконувати самостійно.

Речовий доказ: «DVD-R диск» білого кольору - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

У разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення (ст.476 КПК України).

Вирок може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення під з підстав, передбачених ст.394 КПК України, а саме: - обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Згідно зі ст. 532 КПК України, вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Роз`яснити обвинуваченому право на ознайомлення з матеріалами справи, з технічним записом судового засідання, з журналом судового засідання та правом подати на нього письмові зауваження, а також право подати клопотання про помилування,

Суддя ОСОБА_1