справа № 336/4205/23
провадження № 1-кп/336/776/2023
ВИРОК

іменем України

01 серпня 2023 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000520 від 20 березня 2023 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Пологи Пологівського району Запорізької області, громадянина України, маючого середню спеціальну освіту, працевлаштованого в ОСББ на посаді прибиральника, одруженого, на утриманні має трьох дітей, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

за участі:

прокурора - ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5

встановив:

20 березня 2023 року, приблизно о 08 годин 00 хвилин, ОСОБА_3 , у період дії воєнного стану відповідно Указу Президента №64/2022 від 24.02.2022, маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшовши до ОСОБА_6 , яка в той час перебувала на території ринку, який розташований по вул. Спартака Маковського, в Шевченківському районні в м. Запоріжжі, де шляхом вільного доступу скоїв крадіжку гаманця, світло бежевого кольору, з написом « Luxon Australia », вартість якого згідно висновку товарознавчої експертизи складає 320 грн., 00 коп., в якому знаходились грошові кошти в сумі 1020 грн. 00 коп., та банківська картка емітована «Приватбанк» № НОМЕР_1 , яка для потерпілої матеріальної цінності не має.

Продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , разом з викраденим майном одразу попрямував до свого місця мешкання, а саме: АДРЕСА_3 , де сховав їх, тобто розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Тим самим ОСОБА_3 , розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 1340 гривен 00 копійок.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише щодо особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

В судовому засіданні обвинувачений свою вину в інкримінованому злочині при обставинах викладених в обвинувальному акті визнав повністю, пояснив, що 20 березня 2023 року, приблизно о 08 годин 00 хвилин, він повертався з роботи додому, перебуваючи на території ринку, який розташований по вул. Спартака Маковського, в м. Запоріжжі, помітив жінку, яка проходила поруч, підійшов ближче та шляхом вільного доступу скоїв крадіжку гаманця, світло бежевого кольору, в якому були грошові кошти та банківська картка. Зайшов за гаражі витягнув з гаманця грошові кошти, а сам гаманець та картку викинув. Гроші витратив на власний розсуд. Ввечері до нього приїхала поліції він показав де викинув гаманець, надав пояснення з приводу вчиненого, добровільного погодився на слідчий експеримент. Наразі шкоду потерпілій відшкодував добровільно в розмірі 1500,00 грн. Висловлює жаль з проводу вчиненого, запевняє що такого не повториться.

Показання обвинуваченого є логічними та послідовними узгоджуються з обставинами викладеними в обвинувальному акті.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 , в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, за згодою учасників судового провадження, суд, в силу ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням документів щодо судових витрат та речових доказів, матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого.

При цьому суд роз`яснив наслідки, передбачені ч. 3 ст. 349 КПК України, переконався у добровільності позицій та правильному розумінні учасниками судового провадження наслідків відмови від дослідження інших доказів, що позбавляє їх права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Обвинувачений ОСОБА_3 , вірно розуміє зміст обставин провадження і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позиції.

Приймаючи до уваги пояснення обвинуваченого, суд дійшов висновку, що вина у вчинені інкримінованого кримінального правопорушення знайшла своє підтвердження.

Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_3 , суд кваліфікує за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Відповідно до статті 1 КК України кримінальний кодекс України має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від кримінально-протиправних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання кримінальним правопорушенням.

Для здійснення цього завдання Кримінальний кодекс України визначає, які суспільно небезпечні діяння є кримінальними правопорушеннями та які покарання застосовуються до осіб, що їх вчинили.

Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Згідно зі ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 КК України визначено, що кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини.

Відповідно до ч. 3, 5 ст. 12 КК України злочини поділяються на нетяжкі, тяжкі та особливо тяжкі.

Тяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше двадцяти п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше десяти років.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , відноситься до тяжкого злочину.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, передбачені ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно зі ст. 67 КК України, не встановлено.

Відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Виходячи із вказаних вимог закону особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

ОСОБА_3 , вину визнав повністю, розкаявся у вчиненому, раніше не судимий, має постійне місце проживання, має на утриманні трьох дітей, під наглядом лікарів психіатра та нарколога не перебуває, відшкодував потерпілій шкоду в розмірі 1500,00 грн.

У рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03 жовтня 2002 року Європейський суд з прав людини зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою.

Враховуючи те, що обвинувачений вину у вчиненому визнав повністю, пояснив про обставини вчинення кримінального правопорушення, щиро розкаявся, сприяв розкриттю кримінального правопорушення, раніше не судимий, дані про його особу, спосіб життя, під наглядом лікарів психіатра та нарколога не перебуває, відшкодував потерпілій шкоду, прокурор просив призначити покарання у виді позбавлення волі на п`ять років з застосуванням іспитового строку три роки, сторона захисту просила призначити мінімальне покарання передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, з застосуванням іспитового строку один рік. Враховуючи всі обставини справи та позицію учасників вказаного кримінального провадження, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді позбавлення волі та звільнити від відбування покарання з випробуванням, що буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого.

Запобіжні заходи, які застосовувались до обвинуваченого сплили. Будь-які клопотання з цього приводу прокурором не заявлялись.

Цивільний позов по кримінальному провадженню потерпілою не заявлявся.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до положень ст.100 КПК України.

В даному кримінальному провадженні залучались експерти, внаслідок чого наявні процесуальні витрати на проведення експертизи, а саме проведено: судову товарознавчу експертизу №СЕ 19/108-23/4664-ТВ від 13.04.2023 НДЕКЦ в Запорізькій області МВС України вартість якої становить 717,00 грн.

Суд, відповідно до ст. 124 ч.2 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку, стягує з обвинуваченого на користь держави, документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Відповідно до ст. 374 ч.4 п.2 КПК України у разі визнання особи винуватою, у резолютивній частині вироку зазначається рішення про відшкодування процесуальних витрат.

В матеріалах кримінального провадження є документальне підтвердження, що процесуальні витрати на проведення експертизи становлять 717,00 грн.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373-376, 392, 395, 532 КПК України, суд -

ухвалив:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 , від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 , обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; роботи.

Стягнути з ОСОБА_3 (паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 виданий Пологівським РВ УМВС України в Запорізькій області 20 серпня 1997 року), на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта, а саме: судову товарознавчу експертизу №СЕ 19/108-23/4664-ТВ від 13.04.2023 НДЕКЦ в Запорізькій області МВС України, вартість якої становить 717,00 грн.

Після набрання вироком законної сили речові докази:

Речові докази: диск DVD-R марки «Esperanza», 16-Х, 4,7 GB/120min-16X на якому записано слідчий експеримент, який знаходиться в матеріалах кримінального провадження, - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Гаманець, світло бежевого кольору, з написом «Luxon Australia», та банківська картка емітована «Приватбанк» № НОМЕР_1 , які передано до камери схову ВП № 3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області - передати потерпілій за належністю.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя протягом 30 днів з дня його проголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1