УХВАЛА

05 травня 2023 року

м. Київ

справа № 756/15077/21

провадження № 51-2680ск23

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційні скарги засудженого ОСОБА_4 та захисника ОСОБА_5 , яка діє в інтересах засудженого, на вирок Оболонського районного суду м. Києва від 23 травня 2022 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 01 лютого 2023 року,

встановив:

У касаційних скаргах засуджений та захисник порушують питання про перегляд вищевказаних судових рішень в касаційному порядку.

Перевіривши касаційні скарги на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі-КПК), суд касаційної інстанції дійшов висновку, що їх подано без додержання вимог пунктів 4 ч. 2 цієї статті.

Зі змісту касаційних скарг вбачається, що не погоджуючись з судовими рішеннями стосовно ОСОБА_4 , скаржники просять їх скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

На обґрунтування своїх вимог стверджують про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, аналізують докази, вважають, що суди їх неправильно оцінили, оспорюють їх достовірність та допустимість, стверджують про неповноту судових розглядів. На їх переконання суди безпідставно не взяли до уваги докази, які доводять невинуватість засудженого у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.

Засудженому та захиснику слід взяти до уваги, що перевірка достовірності того чи іншого доказу та неповнота судового розгляду не є предметом касаційного розгляду.

Відповідно до ст. 433 КПКсуд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Перегляд рішень судів першої та апеляційної інстанцій здійснюється у межах касаційної скарги.

Усупереч наведеним положенням кримінального процесуального закону з касаційних скарг неможливо зрозуміти, які порушення допустили суди першої та апеляційної інстанцій, як ці порушення вплинули на законність і обґрунтованість ухвалених судових рішень та чому їх слід відносити з огляду на положення статей 370, 412-414 КПК до безумовних підстав для скасування або зміни оскаржуваних судових рішень касаційним судом відповідно до ст. 438 цього Кодексу.

Крім цього, не погоджуючись з ухвалою суду апеляційної інстанції, скаржники не вказують конкретних порушень закону, допущених апеляційним судом при постановленні ухвали за результатами розгляду апеляційної скарги, зважаючи на приписи статей 404, 409, 419 КПК, відповідно до яких суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги та у своїй ухвалі надає вичерпну відповідь на ті доводи, що наведені в ній. При цьому засуджений та захисник не конкретизують, суть цих порушень, які конкретно доводи апеляційної скарги суд не перевірив, неналежно та неповно перевірив, не врахував або залишив поза увагою.

Необхідно врахувати, що згідно з ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).

Таким чином, засудженому та захиснику необхідно належним чином обґрунтувати свою позицію щодо істотності порушень кримінального процесуального закону в чому вони конкретно полягають, а також, яку норму або норми закону України про кримінальну відповідальність судами першої та апеляційної інстанцій неправильно застосовано, що є підставою для зміни або скасування судового рішення згідно з

ч. 1 ст. 438 КПК та належно систематизувати викладені у касаційних скаргах доводи.

Оскільки касаційна скарга засудженого та захисника не відповідають вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1

ст. 429 цього Кодексу залишити її без руху та встановити строк, необхідний для усунення зазначених в ухвалі недоліків (засудженим та захисником має бути підтверджено, що ними не пропущено встановленого ухвалою суду строку при повторному зверненні до суду).

Керуючись ч. 1 ст. 429, ст. 441 КПК, Верховний Суд

постановив:

Касаційні скарги засудженого ОСОБА_4 та захисника ОСОБА_5 , яка діє в інтересах засудженого, на вирок Оболонського районного суду м. Києва від 23 травня 2022 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 01 лютого 2023 року залишити без руху та надати скаржникам для усунення виявлених недоліків п`ятнадцять днів з дня отримання ухвали.

У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3