В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Єдиний унікальний номер № 285/1941/23

Провадження № 1-кп/0285/402/23

14 вересня 2023 року м. Звягель

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючої судді………….......... ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання…. ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора……………………..... ОСОБА_3 ,

обвинуваченого........................... ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду

кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.03.2023 за № 0000330,

по обвинуваченню: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

особи без громадянства, з повною середньою освітою,

уродженця м. Павлодар, Казахстан,

без місця реєстрації, проживає по АДРЕСА_1

перебуває у цивільному шлюбі, офіційно не працює,

раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Коробейников, в період часу із 03.04.2021 по 13.03.2023, перебуваючи за місцем проживання своєї співмешканки ОСОБА_5 по АДРЕСА_1 , маючи на меті завдати їй страждань шляхом приниження її честі та гідності, діючи з мотивів явної неповаги до існуючих норм співжиття у сім`ї, грубо ігноруючи загальноприйняті сімейні цінності та норми моралі, систематично вчиняє щодо неї психологічне насильство шляхом висловлення на її адресу словесних образ, погроз, приниження та залякування.

Так, за вчинення насильства в сім`ї протягом вказаного періоду часу на громадянина ОСОБА_4 неодноразово було складено протоколи про вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч.1,2 ст.173-2 КУпАП, та за вказані адміністративні правопорушення постановами Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області його було притягнуто до адміністративної відповідальності. Однак ОСОБА_6 на шлях виправлення не стає та безпричинно, умисно, не маючи підґрунтя, продовжує вчиняти домашнє насильство відносно своєї співмешканки ОСОБА_7 .

Так, 12.03.2023 близько 19 год. ОСОБА_6 , перебуваючи в будинку, де проживає ОСОБА_7 разом із дітьми, знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, безпідставно створив конфлікт, який супроводжувався словесними образами, штовханнями, висловлюванням нецензурної лексики на адресу ОСОБА_7 , застосуванням фізичної сили, шляхом нанесення удару совком по голові останньої, та під час якого тягав її за волосся, погрожуючи при цьому фізичною розправою.

Не зупиняючись на вчиненому, продовжуючи свої умисні систематичні протиправні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства, 13.03.2023 близько 19 год. ОСОБА_6 , перебуваючи в будинку за вищевказаною адресою, знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, повторно створив конфлікт, який супроводжувався словесними образами, висловлюванням нецензурної лексики на адресу ОСОБА_7 та штовханнями, погрожуючи при цьому фізичною розправою, чим вчинив відносно неї психологічне та фізичне насильство.

Внаслідок таких дій з боку ОСОБА_4 потерпіла ОСОБА_7 зазнала погіршення якості життя, а також психологічних та фізичних страждань у вигляді словесних образ, погроз, приниження та залякування, що викликало у неї побоювання за свою безпеку, емоційну невпевненість та нездатність захистити себе.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю та пояснив, що дійсно протягом тривалого часу вчиняв домашнє насильство відносно співмешканки, при цьому часто перебуває в стані алкогольного сп`яніння. У вчиненому щиро кається, згоден з кваліфікацією своїх дій, не заперечує з приводу скороченого судового розгляду справи без дослідження доказів, які ним не оспорюються.

Покази обвинуваченого послідовні і логічні, відповідають змісту обвинувального акту, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Потерпіла ОСОБА_7 в судове засідання не прибула, подала заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с.18).

Приймаючи до уваги той факт, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, на підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження письмових доказів. При цьому судом роз`яснено учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини справи в апеляційному порядку.

Суд враховує, що відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини у справі Девеер проти Бельгії, держава та її судові органи зобов`язані забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних справ шляхом спрощеного та скороченого розгляду, і суд має перевірити, чи не був такий вибір зумовлений виключно бажанням завершити справу швидко, без участі повної судової процедури та не привертаючи уваги громадськості та засобів масової інформації, чи бажанням бути обвинуваченим у вчиненні менш тяжких злочинів, заручившись підтримкою прокурора щодо отримання менш суворого покарання або взагалі звільнення від покарання за окремими епізодами справи.

Позиція обвинуваченого ОСОБА_4 щодо розгляду справи у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, є добровільною і не пов`язана з вищевказаними чинниками, сумнівів у добровільності такої позиції в суду немає.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, суд знаходить доведеною винність обвинуваченого ОСОБА_4 та його умисні дії, які виразились у домашньому насильстві, тобто умисному систематичному вчиненні психологічного та фізичного насильства відносно ОСОБА_5 , з якою ОСОБА_6 перебуває у сімейних відносинах, що призвело до психологічних, фізичних страждань та погіршення якості життя потерпілої, кваліфікує за ст.126-1 КК України.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , є щире каяття.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , є вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

При обранні виду і міри покарання обвинуваченому, суд враховує:

ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відноситься до категорії не тяжкого; його характер;

важливість проблеми домашнього насильства і дискримінаційного ефекту, який насильство справляє на жінок;

дані про особу винного, який раніше не судимий, вину у скоєному визнав, розкаявся у вчиненому, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання скарги на нього відсутні;

досудову доповідь органу пробації з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.

Також варта уваги позиція потерпілої, яка не наполягає на суворій мірі покарання обвинуваченому, та положення ст.ст.50, 65 КК України, відповідно до яких особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях у справах Володіна проти рф, Левчук проти України зазначив, що домашнє насильство є порушенням ст.ст.3, 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Там, де особа достовірно стверджує про те, що вона зазнавала актів домашнього насильства, якими б незначними поодинокі випадки не були, національні органи влади повинні оцінити ситуацію у всіх аспектах, включно з ризиком повторення подібних інцидентів. Ця оцінка повинна належним чином брати до уваги особливу вразливість жертв, які часто емоційно, фінансово чи іншим чином залежать від своїх кривдників, а також психологічний вплив можливого повторного знущання, залякування та насильства на їхнє повсякденне життя.

Однією з основних засад запобіганню та протидії домашньому насильству є гарантування постраждалим особам безпеки та основоположних прав і свобод людини і громадянина, зокрема права на життя, свободу та особисту недоторканість, на повагу до приватного та сімейного життя, на справедливий суд, на правову допомогу. Постраждала особа має право, в тому числі, на дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства.

Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, а тому суд приходить до переконання, що виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень буде досягнуто при призначенні покарання у виді громадських робіт в межах санкції ст.126-1 КК України. На думку суду, саме таке покарання є необхідним і достатнім, сприятиме зміні насильницької поведінки обвинуваченого, формування в нього нової неагресивної психологічної моделі поведінки у приватних стосунках зі своєю цивільною дружиною, відповідального ставлення до своїх вчинків та їх наслідків.

Обставина, що пом`якшує покарання обвинуваченого, не знижує істотним чином міру тяжкості скоєного кримінального правопорушення, не зменшує його суспільну небезпеку до рівня, що виходить за межі покарання, що виключає застосування до обвинуваченого ст.69 КК України.

Підстав для звільнення від відбування покарання судом не вбачається.

Потерпілою цивільного позову не заявлено, однак за нею зберігається право на звернення до суду за відшкодуванням матеріальної та моральної шкоди в порядку цивільного судочинства.

Запобіжний захід не обирався і суд не вбачає підстав для його обрання.

Арешт на майно не накладався.

Судові витрати та речові докази по справі відсутні.

Керуючись ст.ст.337, 370, 371, 374 КПК України,

УХВАЛИВ:

Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, та призначити йому покарання у виді 150 годин громадських робіт.

Запобіжний захід засудженому не обирався і суд не вбачає підстав для його обрання.

Вирок суду, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст.ст.381, 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Апеляційна скарга може бути подана на вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Житомирського апеляційного суду через Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі її подання вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Головуюча суддя ОСОБА_1