Справа № 352/2671/21
Провадження № 1-кп/352/60/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2023 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську кримінальне провадження з обвинувальним актом внесеним в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000086 від 21.08.2021 р. по обвинуваченню :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дубівці, Галицького району, Івано-Франківської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , з середньою спеціальною освітою, працюючого неофіційно на приватних новобудовах, не одруженого, утриманці відсутні, українця, громадянина України, не військовозобов`язаного, депутатом будь-якої ради не обирався, раніше не судимого, якому пам`ятка про його права та обов`язки вручено, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 309 ч. 1 КК України, -

в с т а н о в и в :

підсудний ОСОБА_4 , вчинив незаконне придбання, перевезення та зберігання психотропних речовин, без мети збуту.

Вказане кримінальне правопорушення підсудний вчинив при наступних обставинах:

за невстановлених обставин, в середині серпня 2021 року, перебуваючи по вул. Парковій в м. Івано-Франківську, знайшов паперовий згорток із спресованою речовиною зеленого кольору, яка є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено - PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), яку він незаконно придбав шляхом привласнення знайденого та в подальшому незаконно зберігав при собі, з метою власного вживання, без мети збуту.

В подальшому, 21.08.2021 р. приблизно о 13 год. 53 хв. ОСОБА_4 , разом зі своїм товаришем ОСОБА_6 , рухаючись на автомобілі марки «Volkswagen Passat B5», реєстраційний номер НОМЕР_1 , Республіка Польща, зеленого кольору по вул. Центральній, 16, у с. Марківці, Тисменицької ТГ, були зупинені працівниками СРПП ГУНП в Івано-Франківській області, у зв`язку із порушенням ОСОБА_6 Правил дорожнього руху України.

Надалі, 21.08.2021 р. в період часу з 14 год. 39 хв. по 14 год. 57 хв., під час огляду місця події неподалік магазину «Продукти» по вул. Центральній, 16, у с. Марківці, Тисменицької ТГ, Івано-Франківського р-ну, Івано-Франківської області, ОСОБА_4 , усвідомлюючи неможливість продовження протиправної діяльності, пов`язаної з незаконним придбанням, зберіганням та перевезенням психотропних речовин, добровільно видав працівникам поліції із гаманця паперовий згорток із спресованою речовиною зеленого кольору.

Згідно висновку експерта, надана на дослідження речовина в згортку містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), кількість якого становить 0,1783 грама.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_4 , свою вину у вчиненні пред`явленого йому в обвинувальному акті кримінального правопорушення визнав повністю, в скоєному щиро розкаявся і дав суду показання, в яких повністю підтвердив обставини скоєних ним неправомірних діянь вищенаведених у вироку. Дуже шкодує за наслідками скоєного. Підсудний просить суд суворо його не карати.

Під час розгляду кримінального провадження суд забезпечив принцип змагальності сторін та свободи в поданні ними суду свої доказів, передбачений ч. 2 ст. 22 КПК України, згідно якої сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні вину визнав повністю, а також те, що він не оспорює фактичні обставини вказані в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні інших доказів, розуміє неможливість в подальшому оскаржувати дані фактичні обставини в апеляційному порядку, а тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, дослідження доказів відносно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, судом визнано недоцільним та обмежено обсяг доказів, що підлягають дослідженню, допитом підсудного та дослідженням доказів, які характеризують його особу. Обвинувачений та учасники процесу не заперечували проти обмеженого порядку дослідження доказів, при цьому суд переконався, що останні правильно розуміють зміст ст. 349 КПК України.

Таким чином, оцінивши та проаналізувавши здобуті в судовому засіданні всі докази по даному кримінальному провадженню в їх сукупності з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, суд приходить до переконання, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення доведено повністю, а його дії вірно кваліфіковано за ч.1 ст. 309 КК України, так як він вчинив незаконне придбання,перевезення та зберігання психотропних речовин, без мети збуту.

У ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 р. «Про виконання рішеньта застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі Суд) передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

При цьому суд обгрунтовано посилається на практику Європейського суду з прав людини, який у своєму рішенні у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав людини, суд при призначенні покарання обвинуваченому, відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує характер і ступінь суспільної небезпечності скоєного кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також те, що покарання має бути необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, як і те, що згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Обтяжуючі відповідальність підсудного обставини судом не встановлено.

До пом`якшуючих обставин суд відносить те, що підсудний в скоєному щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення.

Крім того, вирішуючи питання про призначення підсудному покарання, суд приймає до уваги і те, що підсудний має постійне місце проживання за яким характеризується позитивно; на обліку в ОНД та ОПНЛ не перебуває; має незадовільний стан здоров`я; раніше не судимий; працюючи хоч і неофіційно проте займається суспільно-корисною працею; його поведінку до і після вчинення кримінального правопорушення, відношення до вчиненого кримінального правопорушення, тобто є особою із належним рівнем соціальної зрілості, яка має регулярний легальний дохід та міцні соціальні зв`язки, що применшує передумови для подальшої його протиправної поведінки.

Таким чином, враховуючи всі вищеперелічені обставини, дані про особу підсудного ОСОБА_4 , суд вважає можливим застосувати до обвинуваченого основне покарання у виді штрафу, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення, перевиховання та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень.

Крім того, на переконання суду, призначене покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідає також принципу співрозмірності конкретного неправомірного діяння, вчиненого ним, з покаранням призначеним останньому.

Питання про речові докази та питання відшкодування судових витрат понесених на залучення експертів суд вирішує відповідно до вимог ст.ст. 100, 124 КПК України.

Питання щодо обрання та заміни запобіжного заходу обвинуваченому до вступу вироку в законну силу судом не вирішується, оскільки учасниками процесу відповідних клопотань не заявлялось.

Цивільний позов по даному кримінальному провадженні не заявлявся.

Керуючись ст.ст. 349, 368-371, 373-374, 395 КПК України, суд,-

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 309 ч. 1 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в твердій грошовій сумі складає 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався, як і підстави для його обрання останньому до вступу вироку в законну силу відсутні.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 1716 гривні 20 коп. за проведення Івано-Франківським НДЕКЦ МВС України судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів.

Речові докази по даному кримінальному провадженню : CD-R диск із відеозаписом огляду місця події (а.с. 86), зберігати при матеріалах даного кримінального провадження; три таблетки із вмістом психотропних речовин, що передані на зберігання до камери зберігання речових доказів ГУНП в Івано-Франківській області (а.с.87-88) - знищити.

Цивільний позов в даному кримінальному провадженні не заявлявся.

На вирок протягом 30 днів з моменту його проголошення може бути подана апеляційна скарга до судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду через Тисменицький районний суд.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги, якщо така скарга не буде подана учасниками провадження у вказаний строк. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку суду вручити прокурору, обвинуваченому та захиснику негайно після його проголошення.

Суддя Руслан СТРУТИНСЬКИЙ