ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1802/23 Справа № 205/1463/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 березня 2023 року про відмову в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Маріуполь Донецької області, українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , до засудження проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, останній раз:

- 04.12.2020 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 309, ч. 4 ст. 70, 72 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_7 ,

прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_6 ,

в режимі відеоконференції:

засудженого ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 березня 2023 року відмовлено засудженому ОСОБА_5 в задоволенні його клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для застосування до засудженого умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, оскільки своєю поведінкою він не довів своє виправлення та на шлях виправлення не став.

В апеляції:

- захисник просить скасувати ухвалу та задовольнити клопотання засудженого про умовно-дострокове його звільнення від відбування покарання.

В обґрунтовування свої вимог вказує на незаконність ухвали суду.

Посилається на позитивну характеристику та позитивну оцінку особистості засудженого та поведінку під час відбування покарання, які свідчать про прогрес у напрямку виправлення, який він зробив.

Вважає, що за період відбування покарання засуджений має зразкову поведінку та сумлінно ставиться до праці, підтримує соціально-корисні зв`язки з рідними, вину свою у скоєнні злочину усвідомив та глибоко розкаявся.

Заслухавши засудженого та його захисника, які кожен окремо та разом підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, пояснивши, що засуджений тільки стає на шлях виправлення, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на наступне.

Згідно вимог ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно з роз`ясненнями п.п. 2, 17 постанови № 2 від 26 квітня 2002 року Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці

За приписами ч. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно-корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Отже, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності.

Критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх прокладених на засудженого обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції всебічно, повно і об`єктивно врахував дані щодо особи засудженого ОСОБА_5 , його поведінку та відношення до праці та заходів, які проводяться адміністрацією з метою виховного впливу на засуджених за весь час відбуття покарання, та дійшов до законного та обґрунтованого висновку, що засуджений не довів своє виправлення в повній мірі.

Так, згідно матеріалів справи ОСОБА_5 на даний час відбуває покарання за вироком Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 04.12.2020 року, яким його засуджено за ч. 1 ст. 309, ч. 4 ст. 70, 72 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі, який набрав законної сили.

Початок строку відбування покарання 04.12.2020 року, кінець строку - 04.01.2024 року.

За час перебування у УВП № 4 характеризувався негативно, мав одне стягнення, заохочень не мав.

До Державної установи Дніпровська виправна колонія (№ 89) прибув 22.02.2021 року, де характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав.

25.06.2021 року був переведений до ВК № 81, де характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав.

До Державної установи Дніпровська виправна колонія (№ 89) прибув 19.07.2021 року. Працевлаштований днювальним відділення СПС. До цієї роботи ставився сумлінно, характеризувався позитивно, мав 2 стягнення, які погашені та зняті в законному порядку, та 4 заохочення.

У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. До майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, ставиться дбайливо, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. Виконує передбачені законом вимоги персоналу та роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться сумлінно та з розумінням. Займається самоосвітою, бере участь у роботі самодіяльній секції засуджених, підтримує зв`язки з рідними.

28.04.2021 року адміністративною комісією установи відмовлено у застосуванні зміни умов тримання відповідно ст. 101 Кримінально-виконавчого кодексу України.

08.09.2021 року адміністративною комісією установи відмовлено в заміні не відбутої частини покарання більш м`яким покаранням, згідно ст. 82 Кримінального кодексу України.

04.05.2022 року адміністративною комісією установи відмовлено у застосуванні ст. 81 КК України.

Судом першої інстанції обґрунтовано встановлено про відсутність підстав для застосування до засудженого умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, оскільки він своєю поведінкою не довів виправлення та на шлях виправлення не став.

Сама по собі характеристика засудженого та фактичне відбуття 2/3 строку призначеного судом покарання не є достатньо переконливими важелями для ствердження доведеності засудженим свого виправлення, з урахуванням наявності дисциплінарних стягнень, оскільки звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, а тому усі дані про особу засудженого розглядаються за весь період його відбування покарання та у сукупності між собою.

Дотримання засудженим порядку та умов відбування покарання в установі є його обов`язком та окремо дана обставина не може слугувати підставою для висновку про доведеність засудженим свого виправлення.

За наведених обставин, виходячи з матеріалів, які були предметом дослідження суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове його звільнення від відбування покарання, призначеного вироком Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 04.12.2020 року, оскільки засуджений на даний час не досить переконливо довів своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці свого виправлення, а дані про особу ОСОБА_5 в сукупності не може бути оцінена судом як його готовність до самокерованої правослухняної поведінки, а тому він має стати на шлях виправлення та потребує нагляду в умовах відбування покарання.

Таким чином, підстави для задоволення апеляційної скарги засудженого відсутні, оскільки рішення суду ухвалено згідно з нормами кримінального процесуального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, з наведенням в ухвалі належних і достатніх мотивів та підстав, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись, ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 березня 2023 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4