Номер провадження: 11-кп/813/1241/23
Справа № 523/843/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.05.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_7 на вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 15.02.2023 року, стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Одеси, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого та офіційно непрацевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , до затримання тимчасово проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , засудженого:

- 15.12.2020 року Суворовським районним судом м.Одеси за ч.1 ст.185, ст.ст.75, 76 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки, зі звільненням від відбування покарання строком на 2 роки,

- 17.02.2022 року Суворовським районним судом м.Одеси за ч.1 ст.309, ст.ст.75, 76 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки, зі звільненням від відбування покарання строком на 1 рік,,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК країни,

установив

Зміст оскарженого судового рішення та обставини, встановлені судом першої інстанції

ОСОБА_7 визнано винним у скоєнні кримінальних правопорушень (кримінального проступку і злочинів), передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ч.2 ст.15-ч.4 ст.185 КК України, відповідно, призначено покарання:

- за ч.1 ст.185 КК України у виді арешту на строк 3 місяця;

- за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки;

- за ч.2 ст.15-ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, при призначенні покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_7 визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Згідно з ч.ч.1, 4 ст.71, ст.ст.72-73 КК України, при призначенні покарання за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до призначеного покарання за цим вироком невідбутої частини покарання за вироком Суворовського районного суду м.Одеси від 17.02.2022 року, остаточно ОСОБА_7 визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 2 (два) місяці, з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі.

В порядку ст.ст.72, 63 КК України, строк відбування покарання ОСОБА_7 рахується з часу набрання вироком законної сили, із зарахуванням у цей строк в силу ч.5 ст.72 КК України термін його попереднього ув`язнення у цьому об`єднаному кримінальному провадженні з 23.12.2022 року до дня набрання вироком законної сили.

Запобіжний захід ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор», - залишено без змін, до набрання вироком законної сили..

Також вироком вирішено питання про речові докази.

Згідно оскаржуваного вироку:

29.10.2020 року, приблизно о 10:04 годині, ОСОБА_7 , перебуваючи в магазині «ЄВА» №488 ТОВ «Руш» за адресою: м.Одеса, вул.Отамана Головатого 161, діючи умисно і з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, підійшов до столу на якому знаходився пакет з товарами магазину та скориставшись тим, що за ним його діями ніхто не спостерігає і не може йому завадити, шляхом вільного доступу, таємно викрав 1 пляшку «Пантін шампунь очищення та живлення, 400 мл.», вартістю 75,64 грн, 1 пляшку «Пантін шампунь інтенсивне відновлення, 400 мл.», вартістю 75,64 грн, 2 пляшки «Хед Шолдерс шампунь об?єм від самих коренів, 400 мл.», вартістю 185,98 грн, 2 подарункових пакета серії СВ, вартістю 24,06 грн, 2 пляшки «Глісс Кур Рідкий Шовк шампунь, 400 мл.», вартістю 145,88 грн, заволодівши якими вказаний підсудний направився до виходу з магазину, та з місця злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд та спричинив матеріальну шкоду означеному ТОВ на загальну суму 507,74 гривень.

01.11.2020 року, приблизно о 16:53 годині, ОСОБА_7 , перебуваючи в магазині «ЄBA» №488 ТОВ «Руш» за адресою: м.Одеса, вул.Отамана Головатого 161, діючи умисно і повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, підійшов до столу на якому знаходився пакет з товарами магазину та скориставшись тим, що за ним його діями ніхто не спостерігає та не може йому завадити, шляхом вільного доступу, таємно викрав 2 пляшки «Хед Шолдерс проти лупи енергія океану, 400 мл.», вартістю 185,98 грн, 1 пляшку «Хед Шолдерс проти лупи глибоке зволоження, 400 мл.», вартістю 92,99 грн, 1 пляшку «Хед Шолдерс проти лупи для нормального та жирного волосся, 400 мл.», вартістю 92,99 копійок, 1 подарунковий пакет серії СВ, вартістю 24,05 грн, заволодівши якими вказаний підсудний направився до виходу з магазину, та з місця злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд та спричинив означеному ТОВ матеріальну шкоду на загальну суму 396,46 гривень.

11.11.2020 року, приблизно о 12:00 годині, ОСОБА_7 , перебуваючи на ринку «Північний» за адресою: м. Одеса, пр.Добровольського 114/2, побачив раніше незнайомого йому потерпілого ОСОБА_8 , майно якого визначив об?єктом свого злочинного умислу.

ОСОБА_7 , скориставшись тим, що потерпілий ОСОБА_8 здійснював покупку продуктів та залишив без нагляду на прилавку одного із торгівельних павільйонів свою сумку, діючи умисно, повторно, з корисливим мотивом, з метою особистого збагачення, таємно заволодів належними вказаному потерпілому: сумкою чорного кольору, із мобільним телефоном марки «Iphone 6s», в корпусі сірого кольору, IMEI: НОМЕР_1 , вартістю 3300 грн; грошовими коштами на загальну суму 250грн; фотоапаратом марки «PenTax», в корпусі сірого кольору, вартістю 600 гривень, заволодівши якими вказаний підсудний з місця злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд та спричинив означеному потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 4150 гривень.

29.11.2020 року, приблизно о 20:00 годині ОСОБА_7 , перебуваючи в приміщенні інтернет-клубу за адресою: АДРЕСА_3 , побачив раніше незнайомого йому потерпілого ОСОБА_9 , майно якого визначив об`єктом свого злочинного умислу.

Далі ОСОБА_7 , скориставшись тим, що потерпілий ОСОБА_10 залишив без нагляду на одному із столів вищезазначеного інтернет-клубу належний йому планшет, діючи умисно, повторно, з корисливим мотивом, з метою особистого збагачення, таємно викрав планшет останнього марки Lenovo "TB X505L", в корпусі чорного кольору IMEI: НОМЕР_2 вартістю 4300 гривень, заволодівши яким вказаний підсудний з місця злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд та спричинив означеному потерпілому матеріальну шкоду у наведеному розмірі.

01.01.2021 року, в період часу з 10:30 до 11:00 години, ОСОБА_7 , будучи засудженим з вироком суду від 15.12.2020 року та маючи незняту і непогашену у встановленому законом порядку судимість, знаходячись на автобусній зупинці «Пересипський міст» на вул.Отамана Головатого в м.Одеса, побачив у правій кишені раніше невідомої йому потерпілої ОСОБА_11 належний їй мобільний телефон марки «SONY», чорного кольору, імей: НОМЕР_3 , модель C5303 14W17, серійний номер НОМЕР_4 , який визначив об`єктом свого злочинного умислу.

Далі ОСОБА_7 , впевнившись у відсутності уваги за його діями з боку сторонніх осіб, діючи повторно, таємно викрав з правої кишені одягу потерпілої ОСОБА_11 належний їй мобільний телефон марки «SONY», чорного кольору, імей: НОМЕР_3 , модель C5303 14W17, вартістю 900 гривень, заволодівши яким вказаний підсудний з місця злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд та спричинив означеній потерпілій матеріальну шкоду у наведеному розмірі.

13.01.2021 року, приблизно о 20:00 годині, ОСОБА_7 знаходячись біля будинку №69 по вул.Чорноморського Козацтва в м.Одесі, побачив у правій кишені раніше невідомого йому потерпілого ОСОБА_12 належний йому мобільний телефон марки «iPhone», сірого кольору, модель A1533, імей: НОМЕР_5 , який визначив об?єктом свого злочинного умислу.

ОСОБА_7 , впевнившись у відсутності уваги за його діями з боку сторонніх осіб, діючи повторно, таємно викрав належний потерпілому ОСОБА_12 мобільний телефон марки «iPhone» сірого кольору, модель А1533, імей: НОМЕР_5 , вартістю 3870 гривень, заволодівши яким вказаний підсудний з місця злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд та спричинив означеному потерпілому матеріальну шкоду у наведеному розмірі.

07.12.2022 року, приблизно о 13:20 годині, ОСОБА_7 , достовірно знаючи про військову агресію рф та впровадження на території України воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» і затвердженого Законом України від 24.02.2022 року №2102-ІХ, дію якого продовжено Указами Президента України №133/2022 від 14.03.2022, №259/2022 від 18.04.2022, №341/2022 від 17.05.2022, №573/2022 від 12.08.2022, №757/2022 від 07.11.2022, затверджених законами України №2119-ІХ від 15.03.2022, №2212-ІХ від 21.04.2022, №2263-ІХ від 22.05.2022, №2500-ІХ від 15.08.2022, №2738-ІХ від 16.11.2022, прибув до приміщення магазину «Продукти - 1399» ТОВ «АТБ-маркет» за адресою: м. Одеса, вул. Миколаївська дорога, 307/а, де визначив об?єктом свого злочинного посягання майно, що знаходилось в торговельному залі вказаного магазину.

Так, ОСОБА_7 , перебуваючи в торгівельному залі вищевказаного магазину та впевнившись у відсутності уваги за його діями з боку сторонніх осіб, діючи умисно і повторно, з корисливих мотивів, намагався таємно викрасти сім однакових плиток шоколаду марки «Milka Strawbery cheesecake», вартістю 94,75грн за одну одиницю, на загальну суму 663,25 гривень, поклавши їх до кишені своєї куртки, але довести вчинення кримінального правопорушення до кінця не зміг з причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий працівниками охорони вказаного магазину одразу після перетину касової зони.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 не погоджуються із вироком суду першої інстанції в частині призначеного покарання, та зазначає наступне.

Обвинувачений наголошує на тому, що судом першої інстанції не було враховано наявності у нього таких пом`якшуючих обставин, як щирого каяття, стану його здоров`я та відношення до вчиненого.

На підставі цього, обвинувачений просить вирок суду відносно нього змінити та пом`якшити йому покарання, призначене оскаржуваним вироком.

В судове засідання апеляційного суду захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_13 , будучи завчасно повідомленою про час та дату розгляду справи не з`явилась, до його початку електронним зв`язком надіслала заяву про відкладення розгляду апеляційної скарги обвинуваченого, без електронного цифрового підпису та без підтвердження поважності неявки в судове засідання.

Разом з цим, в судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_7 , який був доставлений до апеляційного суду, просив розгляд його апеляційної скарги проводити без участі захисника.

Враховуючи зазначене, за згодою учасників судового провадження, апеляційний суд вважає за можливе апеляційний розгляд проводити без участі захисника обвинуваченого.

Позиції учасників судового розгляду стосовно поданої апеляційної скарги.

В судовому засіданні апеляційного суду:

обвинувачений ОСОБА_7 просив апеляційну скаргу задовольнити та вирок суду першої інстанції змінити;

прокурор в судовому засіданні апеляційного суду просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок залишити без змін.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд дійшов до висновків про таке.

Мотиви апеляційного суду

Відповідно до положень статей 7, 9 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження. Під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

В ході судового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 повністю визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, у зв`язку з чим, суд обґрунтовано, в порядку ч.3 ст.349 КПК України обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням доказів, які характеризують його особу, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому, головуючий суддя роз`яснив обвинуваченому наслідки розгляду кримінального провадження за скороченою процедурою в порядку ч.3 ст.349 КПК України і що в такому разі він буде позбавлений можливості оскаржувати фактичні обставини провадження в апеляційному порядку.

Порушень під час судового розгляду кримінального провадження в порядку ч.3 ст.349 КПК України судом апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин, апеляційний суд вважає доведеною вину ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ч.2 ст.15-ч.4 ст.185 КК України за кваліфікуючими ознаками:

- за епізодом від 29.10.2020 року таємне викрадення чужого майна (крадіжка);

- за епізодами від 01.11.2020, 11.11.2020, 29.11.2020 року, 01.01.2021, 13.01.2021 року таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно;

- за епізодом від 07.12.2022 року закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Положеннями статті 50 КК України визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Визначені у ст.65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору покарання, ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Згідно ст.414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, у значенні ст.414 КПК, означає з`ясування судом, насамперед, питання про те, до злочинів якої категорії тяжкості відносить закон вчинене у конкретному випадку злочинне діяння. Беручи до уваги те, що у ст.12 КК дається лише видова характеристика ступеня тяжкості злочину, що знаходить своє відображення у санкції статті, встановленій за злочин цього виду, суд при призначенні покарання на основі всебічного, повного та неупередженого врахування обставин кримінального провадження в їх сукупності визначає тяжкість конкретного кримінального правопорушення, враховуючи його характер, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, тяжкість наслідків, спосіб посягання, форму і ступінь вини, мотивацію кримінального правопорушення, наявність або відсутність кваліфікуючих ознак тощо.

Під особою обвинуваченого у контексті ст.414 КПК розуміється сукупність фізичних, соціально-демографічних, психологічних, правових, морально-етичних та інших ознак індивіда, щодо якого ухвалено обвинувальний вирок, які існують на момент прийняття такого рішення та мають важливе значення для вибору покарання з огляду мети та засад його призначення.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті, видом та розміром покаранням та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Згідно ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у вигляді виправних робіт, службового обмеження для військово-службовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше ніж 5 років, урахувавши тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробування.

Санкція кримінального правопорушення ч. 4 ст. 185 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Апеляційний суд вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що вирок суду є надмірно суворим і наявні підстави для пом`якшення при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд першої інстанції відповідно до вимог ст.65 КК України врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують його покарання.

В якості обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_7 , суд першої інстанції врахував його визнання своєї вини, часткове відшкодування збитків.

Обставиною, що обтяжує покарання суд першої інстанції визначив рецидив злочину.

Крім того суд врахував, те, що ОСОБА_7 забезпечений місцем реєстрації та проживання в м. Одесі, де характеризується негативно; на обліку в КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я ООР» та КНП «Міський психіатричний диспансер» ОМР не перебуває, але страждає певними захворюваннями і станом на теперішній час проходить лікування у стаціонарі (за довідкою медичної частини №21 від 08.02.2023 року); офіційно не працевлаштований і суспільно-корисною працею не займався; є засудженим і має непогашену й незняту у встановленому законом порядку судимість за скоєння аналогічного злочину корисливої спрямованості, а також за вчинення кримінально-протиправного діяння у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Враховуючи фактичні обставини кримінального провадження та дані про особу обвинуваченого, який вже притягався до кримінальної відповідальності за вчинення злочину проти власності, проте належних висновків для себе не зробив та на шлях виправлення не став, вчинивши нові злочини в період іспитового строку, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_7 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

Та обставина, що нові злочини проти власності ОСОБА_7 вчинив в період іспитового строку, свідчить про його стійку злочину спрямованість та явне небажання вести законослухняний спосіб життя, а з урахуванням перебування його у розшуку в межах кримінальних проваджень №№0000272, 0000933, 0000031, свідчить про його стійку схильність до кримінально-протиправної поведінки, про системність вчинення ним кримінально-караних діянь та про небажання стати на шлях виправлення.

Апеляційний суд вважає, що встановлені у даному кримінальному проваджені обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_7 визнання своєї провини, часткове відшкодування шкоди за своєю суттю та соціальною вагомістю не є тими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим умисних тяжких злочинів, передбачених ч.4 ст.185 КК України. Їх наявність сама по собі за відсутності інших обставин, що пом`якшують покарання, не може бути безумовною підставою для пом`якшення призначеного покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Апеляційний суд враховує те, що кримінальні правопорушення, передбачені ч.4 ст. 185 КК України, обвинувачений ОСОБА_7 вчинив у період іспитового строку за попереднім вироком, а тому призначення покарання із застосуванням ст.75 КК України не буде ґрунтуватися на вимогах закону України про кримінальну відповідальність.

При цьому, апеляційний суд враховує правові позиції, викладені у Постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного суду від 01.06.2020 року (справа766/39/17).

Надаючи оцінку твердженням обвинуваченого щодо необхідності врахування таких обставин, як визнання своєї провини та стану його здоров`я, апеляційний суд зазначає, що з оскаржуваного рішення убачається, що зазначені обставини, вже було враховано судом першої інстанції при призначенні покарання, на підставі яких суд дійшов висновку про необхідність призначення покарання у мінімальних межах санкції інкримінованих ОСОБА_7 кримінальних правопорушень.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дотримався практики Європейського суду з прав людини відповідно до якої, складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним (справа «Скополла проти Італії» від 17 09 2009 року). Для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не ставити особистий і надмірний тягар для особи (справа «Ізмайлов проти Росії» від 16 10 2008 року).

За таких обставин, на переконання апеляційного суду, остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 2 місяці є справедливим, достатнім та необхідним для виправлення ОСОБА_7 та запобігання вчиненню ним нових злочинів, а отже таке покарання відповідає меті, визначеній ст.50 КК України.

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 щодо неврахування судом першої інстанції стану його здоров`я, з огляду на наступне.

Так, в судовому засіданні апеляційного суду була досліджена довідка медичної частини №21 від 08.02.2023 року, з якої вбачається, що обвинувачений ОСОБА_7 за станом здоров`я може перебувати в умовах ДУ «Одеський слідчий ізолятор», за встановленими діагнозами отримує належне лікування.

При цьому, апеляційний суд враховує те, що обвинувачений під час судового засідання погодився із вищезазначеною довідкою, будь-яких нових відомостей щодо інших хвороб не зазначив.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку про те, що під час призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , судом першої інстанції стан здоров`я обвинуваченого враховано та обґрунтовано призначено покарання.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.407 КПК України, суд апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції має право залишити оскаржуване судове рішення без змін.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарг обвинуваченого ОСОБА_7 , у зв`язку з чим вважає за необхідне залишити її без задоволення, а оскаржуваний вирок суду без змін.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -

ухвалив

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 15.02.2023 року, стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженими, які тримаються під вартою у той же час, з моменту отримання копії ухвали.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4