Дата документу 02.08.2023 Справа № 333/6006/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 333/6006/23 Головуючий в 1 інст. - ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/512/23 Доповідач в 2 інст. - ОСОБА_2
Категорія ст. 183 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 серпня 2023 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

підозрюваного ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_8 ,

поручителя ОСОБА_9 (в режимі відеоконференції),

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21 липня 2023 року, якою у відношенні

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сопів, Коломийського району, Івано-Франківської області, громадянина України, маючого середню спеціальну освіту, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , проходить військову службу за мобілізацією на посаді заступника командира бойової машини - навідника - оператора ІНФОРМАЦІЯ_3 військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «молодший сержант», раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України,

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 17 вересня 2023 року включно, -

В С Т А Н О В И Л А:

Слідчий першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі) ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі ОСОБА_10 за погодженням з заступником керівника Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_11 звернувся до суду з клопотанням про застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів без визначення застави.

За матеріалами провадження ОСОБА_7 підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, за наступних обставин.

Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройові частині) №15 від 28.04.2022 молодшого сержанта військової служби за мобілізацією ОСОБА_7 призначено на посаду заступника командира бойової машини - навідника - оператора ІНФОРМАЦІЯ_3 військової частини НОМЕР_1 , зараховано до списків особового складу частини та на всі види забезпечення.

Указом Президента України та Верховного головнокомандувача Збройних сил України ОСОБА_12 від 24.02.2022 № 64/2022 та Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ХІ введено воєнний стан на всій території України.

В подальшому, відповідними Указами Президента України ОСОБА_12 , правовий режим воєнного стану в Україні продовжувався та діє до теперішнього часу.

Згідно з вимогами ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, молодший сержант ОСОБА_7 , згідно з вимогами ст.ст. 9, 11, 16, 28, 30, 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 3. 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України. Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим та виявляти повагу до командирів (начальників), беззастережно, неухильно точно та у встановлений строк виконувати їх накази, знати та виконувати свої обов`язки, додержуватися вимог військових статутів. поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Відповідно до вимог ст.ст. 28, 30 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих, наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення та віддавати накази, забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів Збройних Сил України. Командир (начальник) має право віддавати підлеглому накази, а підлеглий зобов`язаний їх виконати сумлінно, точно та у встановлений строк. У разі непокори чи опору підлеглого командир зобов`язаний для відновлення порядку вжити всіх передбачених статутами Збройних Сил України заходів примусу аж до притягнення його до кримінальної відповідальності.

Статтями 29, 31 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил також передбачено, що за своїм службовим становищем і військовим званням військовослужбовці можуть бути начальниками або підлеглими стосовно інших військовослужбовців. Начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником.

Статтею 32 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил також передбачено, що за своїми військовими званнями начальниками є підполковники - для військовослужбовців рядового, молодшого і старшого сержантського і старшинського складу.

В свою чергу, молодший сержант ОСОБА_7 достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши військовий злочин за наступних обставин.

20 липня 2023 року командиром 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 майором ОСОБА_13 було видано бойовий наказ № 15 від 20.07.2023 щодо здійснення наступальних дій та оволодіння рубежем у лісосмузі поблизу населеного пункту (інформація обмежена для запобіганню несанкціонованому поширенню інформації про переміщення або розміщення Збройних Сил України чи інших утворених відповідно до законів України військових формувань, вчиненому в умовах воєнного або надзвичайного стану) та забезпечення продовження наступальних дій.

В цей же день, 20 липня 2023 року, приблизно о 00 год. 30 хв. командир ІНФОРМАЦІЯ_4 військової частини НОМЕР_1 капітан ОСОБА_14 , знаходячись в місці тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_1 (інформація обмежена для запобіганню несанкціонованому поширенню інформації про переміщення або розміщення Збройних Сил України чи інших утворених відповідно до законів України військових формувань, вчиненому в умовах воєнного або надзвичайного стану), у присутності заступника командира 3 механізованого батальйону з морально-психологічного забезпечення капітана ОСОБА_15 , під час шикування особового складу військової частини, на виконання бойового наказу командира З механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_13 №15 від 20.07.2023 надав молодшому сержанту ОСОБА_7 бойовий наказ щодо здійснення наступальних дій та оволодіння рубежем у лісосмузі поблизу населеного пункту (інформація обмежена для запобіганню несанкціонованому поширенню інформації про переміщення або розміщення Збройних Сил України чи інших утворених відповідно до законів України військових формувань, вчиненому в умовах воєнного або надзвичайного стану) та забезпечення продовження наступальних дій.

Після нього молодший сержант ОСОБА_7 , діючи в умовах воєнного стану, з прямим умислом та з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби, з метою тимчасово незаконно ухилитися від неї, вирішив стати на злочинний шлях та у порушення зазначених вище статутних вимог, відкрито відмовитися виконувати наказ начальника.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел молодший сержант ОСОБА_7 , в умовах воєнного стану, в порушення вимог ст. 65 Конституції України ст.ст. 9, 11. 16, 28. 29, 30, 31, 32, 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. З, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, відкрито, у присутності командира ІНФОРМАЦІЯ_4 військової частини НОМЕР_1 капітана ОСОБА_14 та заступника командира 3 механізованого батальйону з морально-психологічного забезпечення капітана ОСОБА_15 , які відповідно до вимог ст. ст. 29, 31. 32 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України є для нього начальниками за службовим становищем та військовим званням, та інших військовослужбовців, відмовився виконувати бойовий наказ командира ІНФОРМАЦІЯ_4 військової частини НОМЕР_1 капітана ОСОБА_14 щодо здійснення наступальних дій та оволодіння рубежем у лісосмузі поблизу населеного пункту (інформація обмежена для запобіганню несанкціонованому поширенню інформації про переміщення або розміщення Збройних Сил України чи інших утворених відповідно до законів України військових формувань, вчиненому в умовах воєнного або надзвичайного стану) та забезпечення продовження наступальних дій, хоча об`єктивно міг та зобов`язаний був виконати цей наказ.

Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у непокорі, тобто у відкритій відмові виконати наказ начальника, вчиненій в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України.

20 липня 2023 року відомості про кримінальне правопорушення були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000458 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України (а.с. 3).

20 липня 2023 року о 19 год. 35 хв. ОСОБА_7 було затримано в порядку ст. 208 КПК України (а.с. 36-38).

21 липня 2023 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України (а.с. 41-45).

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя зазначив про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 просить скасувати оскаржувану ухвалу та ухвалити нову, якою у задоволенні клопотання слідчого про обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити, застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді особистої поруки з покладанням на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, залучити поручителем ОСОБА_7 - народного депутата України - ОСОБА_9 , з покладанням на нього обов`язків, передбачених ст. 180 КПК України.

В обґрунтування своєї скарги вказує, що стороною обвинувачення зазначено, що підозрюваний відмовився виконувати бойовий наказ командира щодо здійснення наступальних дій, хоча об`єктивно міг та зобов`язаний був виконувати цей наказ. За таких обставин, слідчим неправильно кваліфіковано дії підозрюваного за ч. 4 ст. 402 КК України, оскільки формально ці дії підпадають під кваліфікацію ч. 3 ст. 403 КК України.

Звертає увагу на те, що матеріали кримінального провадження містять письмовий доказ - диск з відеофайлом, на якому серед інших зображений підозрюваний у обстановці спілкування з командиром. Безпосередньо спілкування з підозрюваним відбувається на 6 хв. 35 сек., де у контексті питання про виконання бойового наказу №15 від 20 липня 2023 року підозрюваний повідомив, що його військова посада не відповідає поставленому наказу, та за станом здоров`я він не має можливості його виконати, таким чином стороною обвинувачення зроблено безпідставні висновки щодо об`єктивної можливості виконати бойовий наказ №15 від 20 липня 2023 року.

Крім того вказує, що відповідно до військового квитка, підозрюваний у період з 14 серпня 2014 року по 1 вересня 2015 року проходив військову службу у в/ч НОМЕР_2 та приймав безпосередню участь в АТО, 14 листопада 2014 року підозрюваний отримав поранення під час виконання бойового наказу в районі м. Дебальцеве Донецької області, за результатами лікування та реабілітації Івано-Франківським обласним бюро МСЕК підозрюваному визначено індивідуальну програму реабілітації інваліда у зв`язку із втратою 10% працездатності, з початку повномасштабного вторгнення рф, а саме з 28 квітня 2022 року підозрюваний був добровільно призваний за мобілізацією та зарахований до в/ч НОМЕР_1 , де проходить військову службу по сьогоднішній день, за весь період служби підозрюваний жодних стягнень не мав. добросовісно виконував поставлені задачі та бойові накази, що підтверджується зокрема службовою характеристикою, рапортом колишнього командира підозрюваного, нагороджений медаллю «Захиснику Вітчизни», має стійкі соціальні зв`язки, які полягають у наявності дружини - ОСОБА_16 , яка зареєстрована та сумісно проживає з підозрюваним за однією адресою та потребує госпіталізації у психіатричну лікарню, підозрюваний має на утриманні тещу, яка є пенсіонеркою, за місцем проживання підозрюваний характеризується виключно з позитивного боку, має відзнаку Івано-Франківської ОДА «За бойову звитягу», подяку Печеніжинської селищної ОТГ.

Звертає увагу на наявність письмового зобов`язання народного депутата України - ОСОБА_9 , який поручається за виконання підозрюваним обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України і зобов`язується за необхідності доставити його до органу досудового розслідування або суду.

У судовому засіданні апеляційного суду захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_8 підтримав подану ним апеляційну скаргу та вказав, що підозрюваний має виключно позитивні характеристики, він є учасником АТО, є військовослужбовцем.

Підозрюваний ОСОБА_7 у судовому засіданні апеляційного суду підтримав подану апеляційну скаргу та вказав, що має незадовільний стан здоров`я.

У судовому засіданні апеляційного суду прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги та вказав про обґрунтованість пред`явленої підозрюваному підозри, яку перевірив слідчий суддя, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України продовжують існувати. Зауважив, що альтернативний запобіжний захід не було обрано до підозрюваного, оскільки в даному випадку можливе тільки застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, адже ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України.

Поручитель - народний депутат України ОСОБА_9 у судовому засіданні апеляційного суду вказав, що він брав на себе зобов`язання поручителя у відношенні багатьох військовослужбовців, які звинувачувались у вчиненні військових злочинів, майже всіх їх було виправлено. Зазначив, що він також брав участь в бойових діях. Поручається за підозрюваного ОСОБА_7 і гарантує виконання ним процесуальних обов`язків.

Заслухавши доповідь судді, підозрюваного, його захисника, прокурора та поручителя - народного депутата України ОСОБА_9 , перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі та провівши судові дебати, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З огляду на статті 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що при розгляді клопотання слідчим суддею належним чином досліджені клопотання слідчого та матеріали провадження, встановлена наявність передбачених законом обставин, які пов`язують можливість застосування у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, наявна обґрунтована підозра, існують передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризики, а також встановлена недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленим ризикам, і прийнято обґрунтоване рішення про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З наданих суду матеріалів вбачається, що органом досудового розслідування ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, яке законом віднесено до тяжких злочинів та за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років.

Виклад обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, зроблено з посиланням на матеріали провадження, що їх підтверджують.

З наданих суду матеріалів вбачається, що органом досудового розслідування ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у непокорі, вчиненій в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України.

Вирішуючи питання щодо встановлення наявності обґрунтованої підозри слідчим суддею під час перевірки було дотримано стандарту доказування «обґрунтована підозра» у вчиненні кримінального правопорушення, зважаючи при цьому на рівень обмеження прав, свобод та інтересів особи внаслідок повідомлення її про підозру та строк здійснення досудового розслідування.

При цьому, поняття «обґрунтована підозра» не визначене в національному законодавстві. Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (ч. 5 ст. 9 КПК України). Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (наприклад, у рішенні в справі Fox, Campbell and Hartley v. The United Kingdom від 30.08.1990, заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86, § 32; у рішенні в справі Нечипорук і Йонкало проти України від 21.04.2011, заява № 42310/04, § 175) термін «обґрунтована підозра» означає існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, крім того, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином, вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки в сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Отже, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Так, викладені в клопотанні слідчого обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України підтверджуються наступними доказами:

-бойовим наказом №15 від 19 липня 2023 року (а.с. 18-23);

-витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 №15 від 28 квітня 2022 року (а.с. 24);

-протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 20 липня 2023 року, з якого вбачається, що молодший сержант ОСОБА_7 своїми діями вчинив непокору в умовах воєнного стану (а.с. 27-31);

-протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 20 липня 2023 року, з якого випливає, що в тому числі молодший сержант ОСОБА_7 відмовився від виконання бойового наказу (а.с. 32-35).

Із наведеного вбачається, що вказані докази можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний ОСОБА_7 може бути причетний до вчинення кримінального правопорушення, яке йому інкримінується.

Оцінюючи твердження захисту щодо неналежності певних документів, так як вони не підтверджують викладених у повідомленні про підозру обставин, слід зазначити, що саме сукупність наявних в матеріалах провадження доказів свідчить про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри та формують внутрішнє переконання причетності підозрюваного до вчинення зазначеного кримінального правопорушення.

Стороною захисту не наведено обставин, які б свідчили про очевидну недопустимість поданих стороною обвинувачення доказів, а остаточна оцінка зібраним у кримінальному провадженні доказам і, за наявності правових підстав, визнання їх недопустимими може бути здійснено під час розгляду кримінального провадження по суті.

Таким чином, наявні у матеріалах провадження докази у своїй сукупності є достатніми для висновку, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя правильно встановив, що доводи слідчого в цій частині є обґрунтованими, з чим погоджується і колегія суддів виходячи з наступного.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Так, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України.

Відповідно до ст. 12 КК України вказане кримінальне правопорушення є тяжким злочином, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років, у зв`язку із чим, враховуючи суворість можливого покарання, що загрожує підозрюваному в разі визнання його винним, існує ризик переховування від органів досудового розслідування та суду.

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України обумовлюється тим, що свідки у даному кримінальному провадженні разом з підозрюваним проходять військову службу в одній військовій частині, що фактично створить для останнього умови для здійснення ним впливу на таких осіб, які вказують на цей час нього, як на особу, яка вчинила інкримінований йому злочин, у тому числі шляхом залякування або погроз, з метою зміни ними показань або відмови від їх надання для уникнення кримінальної відповідальності.

Також, колегія суддів вважає і доведеним ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки підозрюваний ОСОБА_7 відмовився надавати пояснення в порядку ст. 63 Конституції України, і будучи на волі може затягувати досудове розслідування шляхом своїх неявок до слідчого для проведення слідчих дій та його допиту, чим перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

На існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України вказує ігнорування підозрюваним встановлених законодавством України вимог щодо порядку несення військової служби та те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення під час воєнного стану, що вказує на високу суспільну небезпечність вчинених ним дій та може свідчити про можливість вчинення ним інших кримінальних правопорушень.

Відтак, апеляційний суд вважає доведеними та обґрунтованими ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а доводи апеляційної скарги щодо їх відсутності безпідставними.

Доводи сторони захисту з приводу того, що підозрюваний ОСОБА_7 приймав участь в АТО, добровільно призваний за мобілізацією жодних стягнень не мав, має стійкі соціальні зв`язки, має позитивну службову характеристику, не можливо віднести до тих стримуючих чинників, які могли у повному обсязі здатні мінімізувати ймовірність вчинення підозрюваним дій, спрямованих на ухилення від можливого покарання, гарантували б запобігання встановленим ризикам без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Щодо посилання підозрюваного в судовому засіданні апеляційного суду на незадовільний стан його здоров`я, то слід вказати, що матеріали клопотання не містять відомостей з медичної частини СІЗО, які б свідчили про те, що стан здоров`я ОСОБА_7 на даний час унеможливлює застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому і наразі не можуть слугувати на користь скасування законного та обґрунтованого судового рішення.

З приводу вимог апеляційної скарги щодо застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді особистої поруки, то колегія суддів вважає, що народний депутат України - ОСОБА_9 , який бажає поручиться за виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків дійсно є тією особою, яка заслуговує на особливу довіру, разом з тим, враховуючи вимоги ч. 8 ст. 176 КПК України, яка передбачає застосування до військовослужбовців, які підозрюються у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 402-405, 407, 408, 429 КК України виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, застосувати до ОСОБА_7 такий запобіжний захід, як особиста порука є неможливим.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, у зв`язку з чим, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - залишенню без змін.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 407, 422 КПК України, колегія суддів Запорізького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21 липня 2023 року, якою у відношенні ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 17 вересня 2023 року включно, залишити без змін.

Ухвала суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4