ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2104/23 Справа № 192/2442/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 серпня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 ( у режимі відеоконференції)

обвинуваченого ОСОБА_8 ( у режимі відеоконференції)

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро матеріали кримінального провадження №0000651 від 12.10.2018 року щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 , поданою на вирок Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 21 березня 2023 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, має малолітню дитину - ІНФОРМАЦІЯ_2 , працюючого в ПП АДЛ адміністратором, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:

-24.07.2017 року Дніпровським районним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 307 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на 3 роки;

-10.09.2020 Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 286 КК України до 1 року обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами соком на два роки; на підставі п.2 ч.1 ст. 49 КК України звільнений від відбування покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на два роки;

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15-ч.3 ст.185 КК України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до покарання призначеного цим вироком, частини невідбутого покарання призначеного вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 24.07.2017 року визначено ОСОБА_8 остаточно покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки 4 місяці.

Зараховано у строк відбуття покарання строк перебування ОСОБА_8 під вартою в період з 12.10.2018 по 14.10.2018 із розрахунку один день тримання під вартою за один день позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави витрати на залучення експерта при проведенні судово-товарознавчої експертизи № 4577 від 10.12.2018 в розмірі 225 гривень.

Доля речових доказів вирішена в порядку ст.100 КПК України.

Цим же вироком визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15-ч.3 ст.185 КК України, ОСОБА_9 , щодо якого вирок суду ніким із учасників кримінального провадження не оскаржений.

встановила:

Вироком суду встановлено, що 11.10.2018 близько 23-40 год. ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за попередньою домовленістю між собою, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у приміщення, а ОСОБА_9 діючи повторно, прибули на автомобілі ВАЗ 21120 д.н. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_10 , під керуванням ОСОБА_9 та автомобілі «SIAT IBIZA» н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_8 на вулицю Строменко в смт. Солоне Солонянського району Дніпропетровської області. Де реалізуючи свій злочинний намір, підійшли до адміністративної будівлі, яка належить ПАТ «Укртелеком», розташована за адресою: смт. Солоне, вул. Гагаріна, 9, Солонянського району Дніпропетровської області та шляхом пошкодження вікна намагалися проникнути всередину, однак свій злочинний умисел не довели до кінця по причинам, які не залежали від їх волі, так як були затримані працівниками поліції на місці вчинення злочину, тим самим вчинили за попередньою змовою групою осіб, незакінчений замах на таємне викрадення, поєднане з проникненням у приміщення, станційного обладнання ПАТ «Укртелеком» (блок АЦО-11 придбаного в 1994 році, блок АЦО-11 придбаного в 1993 році, 2 блоки АЦО-11 придбаних в 1991 році, блок АЦО-11 придбаного в 1989 році, блок УСО-01 придбаного в 200 році, блок УСО-01 придбаного в 1990 році, блок ОСА-13А придбаного в 1991 році, блок ОСА-13А придбаного в 1991 році, блок ОПМ-11А придбаного в 2004 році, блок ОПМ-11Б придбаного в 2004 році, блок ОПМ-14 придбаного в 2004 році, 6 стойок ТУУ-600 в складі блоків УМ100/120 ВС П. придбаних в 1991 році, 2 УПВТ - 1.2, придбаних в 2003 році, 12 стойок САРН-П у складі блоків СНП-2М, придбаних в 1990 році, - стойки телеграфної апаратури ТТ-144/48 придбаної в 1990 році) загальною вартістю 70 000 гривень.

У поданій на вирок суду апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить суд апеляційної інстанції вирок Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 21 березня 2023 року скасувати та постановити новий вирок, яким виправдати ОСОБА_8 .

В обґрунтування доводів поданої апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_8 зазначає, що оскаржуваний вирок не відповідає положенням ст.ст.370, 373 КПК України.

Так, обвинувачений зазначає, що допитані у судовому засіданні співробітники поліції ОСОБА_11 та ОСОБА_12 не були послідовні у своїх показах та показання одного свідка спростовуються показаннями іншого, що ставить під сумнів їх достовірність.

Суд та сторона захисту були позбавлені можливості оцінити протокол огляду місця події від 12.10.2018 року з точки зору належності та допустимості, тому як він фактично відсутній серед наданих стороною обвинувачення доказів, речовим доказом не визнавався. Стороні захисту вказані речові докази, в порядку ст. 290 КПК України - не відкривались.

Також обвинувачений ОСОБА_8 звертає увагу, що ПАТ "Укртелеком", якому заподіяно матеріальну шкоду в розмірі 70 000,00 гривень не було заявленого цивільного позову у справі

Крім того, сторона захисту вважає недопустимим доказом протокол проведення слідчого експерименту від 12.10.2018 року, оскільки проведення такого експерименту, що не містить ознак відтворення дій, обстановки, обставин події, проведення дослідів чи випробувань, а посвідчує виключно проголошення підозрюваним зізнання у вчиненні кримінального правопорушення з метою його процесуального закріплення, належить розцінювати як допит, що не має доказового значення з огляду на положення ч.4 ст.95 КПК України.

Апелянт додає, що в ході ознайомлення з матеріалами справи ним було встановлено факт відсутності постанови про визначення групи слідчих, що свідчить про недопустимість доказів наданих стороною обвинувачення.

Виходячи з вищевикладеного, обвинувачений ОСОБА_8 зазначає, що стороною обвинувачення не було доведено належними та допустимими доказами винуватість ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в інкримінованому кримінальному правопорушенні, а суд, ухвалюючи вирок у справі, у його основу поклав недопустимі докази та вмотивував вирок на припущеннях.

Під час апеляційного перегляду:

- захисник ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_8 підтримали подану апеляційну скаргу, яку просили задовольнити, а ОСОБА_8 виправдати;

- прокурор ОСОБА_6 заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та просив вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали кримінального провадження у межах поданих апеляційних скарг та обговоривши наведені у них доводи, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК суд апеляційної інстанції розглядає матеріали кримінального провадження у межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року: «Кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

Однією із загальних засад кримінального провадження, передбачених п.10 ч.1 ст.7 та ст.17 КПК України, є презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, яка визначає, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Апеляційний суд вважає, що висновки місцевого суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, встановлених вироком суду, а також правова кваліфікація її дій за ч.3 ст.15, ч.3 ст.3185 КК України, ґрунтуються на зібраних по справі та перевіреними судом доказах, являються обґрунтованими та належним чином мотивованими.

Так, судом першої інстанції були безпосередньо допитані:

- Свідки ОСОБА_12 і ОСОБА_13 , які пояснили, що вони працюють оперуповноваженими Солонянського ВП в Дніпропетровській області. В той день була отримана інформація про підготовку крадіжки, а тому вночі вони патрулювали місця можливих крадіжок і помітили два автомобіля марки SEAT і ВАЗ, які приблизно о 23:00 - 1:00 годин заїхали до недобудованої споруди напроти ПАТ «Укртелекому». З автомобілів вийшли два чоловіки, які пішли до приміщення ПАТ «Укртелеком», а через деякий час звідти почулись звуки тріскоту.. В дворі нікого крім них не було. Далі ці дві особи почали відходити від приміщення і пішли в бік дороги, а тому було прийнято рішення про їх затримання. Свідки крикнули: «стій - поліція» і обвинувачені зупинились, після чого їх затримали. Після цього була викликана слідчо-оперативна група. Також свідки пояснили, що під час затримання обвинувачені скинули перчатки, викрутку і ще якийсь інструмент.

- Свідок ОСОБА_14 , який пояснив, що працює інженером ПАТ «Укртелеком» протягом останніх шести років і в ту ніч близько 00:30 годин йому зателефонував ОСОБА_15 і повідомив про спробу крадіжки. Свідок приїхав в Солоне біля 1-00 год. і там з ОСОБА_15 і поліцейськими вони оглянули приміщення та виявили злам нижньої лівої частини штиря і здвиг дерев`яного вікна першого поверху. Це вікно облаштоване решіткою, а нижня справа частина вікна забита ДВП, так як на тому місці раніше стояв кондиціонер БК. Приміщенні де був злам вікна призначене для зберігання блоків АСУ і систем передавання.

Крім того, судом першої інстанції було досліджено ряд доказів, якими підтверджується вина ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, а саме:

- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке що готується) від 12.10.2018 (т.1 а.с.9), у якій представник ПАТ «Укртелеком» ОСОБА_15 повідомив про вчинений невідомими особами замах на крадіжку майна установи;

- протокол огляду місця події від 12.10.2018 (т.1 а.с. 13-14), відповідно до даних якого поблизу будинка №9 станційно-лінійної ділянки №5 смт.Солоне Дніпропетровської області була знайдена викрутка із гумовою рукояткою, дві чорні рукавиці та пластиковий ліхтарик, та решітка вікна пошкоджена, вибита цегла лутки вікна, зірвана гардина. Крім того, на подвір`ї знаходились два автомобіля ВАЗ НОМЕР_1 чорного кольору та автомобіль cz 4 SM 3709, які належать Пугачу та Камишову;

- протокол проведення слідчого експерименту від 12.10.2018 (т.1 а.с. 57-59) за участю ОСОБА_9 , під час проведення якого останній пояснив обставини намагання його та Камишова вчинити крадіжку майна ПАТ «Укртелеком» та спосіб пошкодження вікна;

- протокол обшуку від 12.10.218 (т.1 а.с. 66-70), під час якого у автомобілі ОСОБА_9 знайдено та вилучено фрагмент металевих струн, інструменти, плоскогубці, кусачки, двоє пар рукавиць.

На підставі сукупності зазначених доказів суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку «поза розумним сумнівом» про те, що ОСОБА_8 разом із ОСОБА_9 здійснили незакінчений замах крадіжки майна, яке належить ПАТ «Укртелеком»: дістались на автомобілях до місця злочину, пошкодили взятим із собою інструментом та обладнанням вікно будівлі, але, не довели свій умисел до завершення, оскільки були затримані працівниками поліції - оперуповноваженими Солонянського ВП, а застосований під час пошкодження вікна інструмент був знайдений під час огляду місця події.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги ОСОБА_8 щодо їх затримання не уповноваженими посадовими особами, оскільки свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 є поліцейськими, перебували на посаді оперуповноважених Солонянського ВП у Дніпропетровській області, які знаходились на чергуванні у ніч вчинення злочину, патрулюючи місця можливих крадіжок, у тому числі ПАТ «Укртелеком».

Надані суду пояснення цих свідків не мають між собою протиріч щодо змісту та опису обставин подій у ніч на 18.10.2018 року, поведінки осіб, які покидали місце злочину.

Наявність у матеріалах кримінального провадження висновків судово-товарознавчої експертизи №4577 від 10.12.2018 року ( на яку звертає увагу апелянт) та зазначення у вироку суду вартості майна ПАТ «Укртелеком», яке знаходилось у приміщенні, куди намагались отримати доступ обвинувачені, не впливає на доведеність провини ОСОБА_8 та ОСОБА_9 та правильності юридичної кваліфікації їх дій за ч.3 ст.15-ч.3 ст.185 КК України. Вартість майна 70000 грн суд першої інстанції визначив як розмір шкоди, яка б могла бути спричинена у такому розмірі.

Цивільні позови по справі відсутні і з обвинувачених зазначена вище вартість майна не стягнута.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого не спростовують викладених у вироку висновків суду і задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.405,407,418,419 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Вирок Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 21 березня 2023 року щодо ОСОБА_8 за ч.3 ст.15-ч.3 ст.185 КК України залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду є остаточною, але, може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення ухвали суду апеляційної інстанції.

Судді

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4