Кагарлицький районний суд Київської області
Справа № 368/715/23
номер провадження 1-кп/368/149/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.06.2023 рокум.Кагарлик Київської області

Кагарлицький районний суд Київської області

в складі: головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кагарлик Київської області кримінальне провадження № 0000050 від 20.05.2023 щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бурти Кагарлицького району Київської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, освіта середня, одруженого, непрацюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 309 ч. 1 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:

- сторони обвинувачення прокурора Кагарлицького відділу Обухівської окружної прокуратури ОСОБА_4

- сторони захисту обвинуваченого ОСОБА_3

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 , -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 17.05.2023, точний час судовим слідством не встановлено, перебуваючи біля лісосмуги, розташованої навпроти від АЗС «Укрнафта», що знаходиться за адресою вул. Столична, 82 в м. Кагарлик Обухівського району Київської області, побачив, що поряд в полі ростуть дві рослини коноплі, в цей час у нього виник умисел на незаконне придбання наркотичних засобів, а саме канабісу, для особистого вживання без мети збуту.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне придбання наркотичних засобів, діючи умисно, з метою власного вживання, без мети збуту, він підійшов до цих рослин коноплі та зірвав їх, тим самим придбав особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - канабіс. Після цього зірвані рослини коноплі повісив на одне з дерев лісопосадки, щоб вони висохли.

У подальшому, приблизно о 21 год. 00 хв. 20.05.2023 ОСОБА_3 повернувся до місця знаходження вищевказаних раніше схованих частин рослини коноплі та подрібнив їх, тим самим здійснивши виготовлення наркотичного засобу. Після цього він вказану висушену і подрібнену речовину, виготовлену з рослини коноплі помістив в поліетиленовий пакет та заховав у свою сумку, таким чином почав незаконно зберігати особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонений - канабіс, для особистого вживання без мети збуту.

20.05.2023 в період з 22 год. 44 хв. до 22 год. 55 хв. під час затримання підозрюваного у вчиненні кримінального проступку ОСОБА_3 , біля будинку АДРЕСА_3 , проведено його обшук в ході якого в сумці чорного кольору, яка належить ОСОБА_3 та знаходилась на плечах у останнього, було виявлено і вилучено особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - канабіс у вигляді сухої подрібненої речовини рослинного походження, яка знаходилися у поліетиленовому пакеті.

Згідно висновку експертизи матеріалів, речовин та виробів за експертною спеціалізацією «Дослідження наркотичних засобів, психотронних речовин, їх аналогів та прекурсорів» № СЕ-19/1П-23/26559-НЗПРАП від 25.05.2023, вищевказана надана на дослідження речовина рослинного походження є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабісом. загальна маса якого в перерахунку на висушену речовину становить - 14,89 грама, яку ОСОБА_3 незаконно придбав, виготовив та зберігав для особистого вживання без мети збуту.

Канабіс, згідно зі Списком №1 «Особливо небезпечні наркотичні засоби, обіг яких заборонено» в Таблиці 1 «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженим постановою Кабінетом Міністрів України від 06.05.2000 №770 (із змінами, внесеними згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 12.12.2002 №1890; від 04.06.2008 №518; від 02.12.2009 №1298; від 31.05.2010 №373; від 05.01.2011 №4 та від 02.03.2011 №327; від 27.07.2011 №796; від 05.10.2011 №1050), є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено.

Згідно з Таблицею №1 затвердженою наказом Міністерства охорони здоров`я України №188 від 01.08.2000 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу», маса канабісу в перерахунку на суху речовину до 5 г є невеликими розмірами, від 500 до 2500 грам - великими розмірами.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 309 ч. 1 КК України визнав повністю та пояснив, що так в дійсності він на дорозі побачив коноплю, яку вирвав та положив на дерево, щоб вона висохла. Потім він її перетер і приготовив для власного вживання. Мети збуту не мав. Більше такого робити не буде та просить суворо не карати.

Крім визнання вини обвинуваченим ОСОБА_3 , його винуватість повністю доводиться нижченаведеними, дослідженими та перевіреними в судовому засіданні доказами, а саме:

?витягом з кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , точний час досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи біля лісосмуги, розташованої навпроти від АЗС «Укрнафта», що знаходиться за адресою вул. Столична, 82 в м. Кагарлик Обухівського району Київської області, побачив, що поряд в полі ростуть дві рослини коноплі. В цей час у нього виник умисел на незаконне придбання наркотичних засобів, а саме канабісу для особистого вживання без мети збуту. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне придбання наркотичних засобів, діючи умисно, з метою власного вживання, без мети збуту, він підійшов до цих рослин коноплі та зірвав їх, тим самим придбав особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено -канабіс. Після цього зірвані рослини коноплі повісив на одне з дерев лісопосадки, щоб вони висохли. У подальшому, приблизно о 21 год. 00 хв. 20.05.2023 ОСОБА_3 повернувся до місця знаходження вищевказаних раніше схованих частин рослини коноплі та подрібнив їх, тим самим здійснивши виготовлення наркотичного засобу Після цього він вказану висушену і подрібнену речовину, виготовлену з рослини коноплі помістив в поліетиленовий пакет та заховав у свою сумку, таким чином почав незаконно зберігати особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонений канабіс, для особистого вживання без мети збуту 20.05.2023 в період з 22 год. 44 хв. до 22 год. 55 хв., під час затримання підозрюваного у вчиненні кримінального проступку ОСОБА_3 , біля будинку АДРЕСА_3 , проведено його обшук в ході якого в сумці чорного кольору, яка належить ОСОБА_3 та знаходилась на плечах у останнього, було виявлено і вилучено особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - канабіс у вигляді сухої подрібненої речовини рослинного походження, яка знаходилися у поліетиленовому пакеті. Згідно висновку експертизи матеріалів, речовин та виробів за експертною спеціалізацією «Дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів» № СЕ-19/111-23/26559-НЗПРАП від 25.05.2023, вищевказана надана на дослідження речовина рослинного походження є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабісом, загальна маса якого в перерахунку на висушену речовину становить -14,89 грама, яку ОСОБА_3 незаконно придбав, виготовив та зберігав для особистого вживання без мети збуту;

?карткою первинного обліку інформації, яка надійшла по телефону про те, що 20.05.2023 о 21:59 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що біля автостанції спільно з ОСОБА_6 під час перевірки документів гр.. ОСОБА_3 виявили в чорній сумці згорток із зеленою подрібленою речовиною, зі слів чоловіка, канабіс;

?рапортом ДОП Обухівського РУП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 про те, що 20.05.2023 р. о 22 год. 10 хв. був зупинений гр.. ОСОБА_3 та під час поверхневого обшуку було виявлено згорток із подрібленою речовиною зеленого кольору;

?протоколом затримання особи у вчиненні кримінального проступку від 20.05.2023 р., згідно якого 20.05.2023 р. о 21 год. 59 хв. в м. Кагарлик, по вул.. Я. Мудрого, 15 було затримано ОСОБА_3 , жителя с. Бурти Обухівського району Київської області, під час поверхневої перевірки у чорній сумці, у другому відділенні, який закривається на замок, було виявлено пакет, в середині якого було подріблена речовина зеленого кольору;

?постановою про звільнення затриманого від 21.05.2023 р., згідно якої в присутності захисника було звільнено затриманого ОСОБА_3 з кабінету дізнавача;

?постановою про визнання вилученого майна речовими доказами та передачу його зберігання від 30.05.2023 та оптичний диск з файлами відеозапису слідчої дії, згідно якої оптичні диски формату DVD-R ємкістю 4,7 Гб з відео файлами формату «МР4» з назвою «МАН00519» розміром 253325 Кб з відеозаписом слідчої дії - складання протоколу затримання 20.05.2023 та проведення обшуку затриманого ОСОБА_3 , що мають значення речових доказів у кримінальному провадженні № 0000050 від 20.05.2023 - приєднати до кримінального провадження № 0000050 від 20.05.2023 в якості речових доказів;

?висновком експерта № СЕ-19/111-23/26559-НЗПРАП від 26.05.2023 р. встановлено, що надана на дослідження речовина рослинного походження зеленого кольору є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабісом. Маса канабісу, в перерахунку на висушену речовину, становить 14,89 г.;

?постановою про визнання вилученого майна речовими доказами та передачу його зберігання від 02.06.2023 встановлено, що вилучену 20.05.2023 по АДРЕСА_3 , у ОСОБА_3 речовину, що має значення речових доказів у кримінальному провадженні № 0000050 від 20.05.2023, а саме речовину рослинного походження, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабісом, масою в перерахунку на висушену речовину 14,89 г. і яку разом із залишками первинного упакування поміщено полімерний спец пакет білого кольору, всередині якого знаходяться речовина після проведення дослідження, який надійшов з Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру після проведення судової експертизи матеріалів, речовин і виробів №СЕ-19/111-23/26559-НЗПРАП від 25.05.2023 року - визнано речовими доказами та приєднано до кримінального провадження № 0000050 від 20.05.2023;

?протоколом огляду місця події від 02.06.2023 р. та фото таблицею до огляду місця події від 02.06.2023 р., згідно якого в присутності двох понятих було проведено огляд земельної ділянки, на якій 20.05.2023 р. було проведено затримання гр.. ОСОБА_3 , під час якого було виявлено та вилученого згорток із речовиною зеленого кольору рослинного походження;

?постановою про уточнення адреси від 02.06.2023 р., згідно якої правильною адресою місця затримання і складання протоколу затримання ОСОБА_3 , яка вказана у протоколі затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального проступку, а саме ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , складеному 20.05.2023 у кримінальному провадженні № 0000050, рахувати - ділянка території біля будинку АДРЕСА_3 ;

?протоколом слідчого експерименту від 07.06.2023 р. та оптичним диском з файлами відеозапису слідчої дії протоколу слідчого експерименту 07.06.2023 за участю підозрюваного ОСОБА_3 , який було проведено у присутності захисника ОСОБА_5 , під час якого ОСОБА_3 розповів про вчинення ним 20.05.2023 р. кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, коли його було затримано із речовиною рослинного походження зеленого кольору;

?постановою про визнання вилученого майна речовими доказами та передачу його зберігання від 07.06.2023 встановлено, що оптичні диски формату DVD-R ємкістю 4,7 Гб з відео файлами формату «МР4» з назвою «DSCN2905» розміром 290368 Кб з відеозаписом слідчої дії складання протоколу слідчого експерименту 07.06.2023 за участю підозрюваного ОСОБА_3 , що мають значення речових доказів у кримінальному провадженні № 0000050 від 20.05.2023 - приєднати до кримінального провадження № 0000050 від 20.05.2023 в якості речових доказів;

?постановою ГБВ № 161831 від 07.06.2023 р., згідно якої 02.05.2023 р. в АДРЕСА_4 у гр.. ОСОБА_3 виявлено зберігання згортку з порошкоподібною речовиною, що згідно висновку експерта від 11.05.2023 р. містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст.7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом;сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню; процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Відповідно до ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Доказ визнається допустимим, відповідно до ст. 86 КПК України якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом; недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Що ж стосується доказів, які були здобуті під час судового слухання даного кримінального провадження, то суд оцінював їх на підставі Глави 4 Докази і доказування діючого КПК України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 94 КПК України (оцінка доказів), суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили (ч. 2 ст. 94 КПК України).

Судом всебічно, повно та неупереджено досліджено всі обставини кримінального провадження, надано оцінку кожному доказу з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупності доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку.

Так, відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження, а відповідно до ч.2 ст.91 та ч.1 ст.92 КПК України, обов`язок доказування вини покладено на прокурора, як сторону обвинувачення.

Всі вище перелічені письмові докази належні, оскільки вони підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимі, оскільки вони отримані в порядку встановленому КПК України, достовірні, оскільки фактичні дані отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження. Всі ці докази в своїй сукупності та взаємозв`язку не містять суперечностей, доповнюють один одного і дають можливість суду прийти до однозначного висновку

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі відомості про факти, які підлягають доказуванню у справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінальним процесуальним законодавством.

Зазначені докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі та сумніву у своїй належності та допустимості, не викликають.

Суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів, - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. При цьому, жоден доказ не має наперед встановленої сили, що відповідає вимогам ст.94 КПК України.

Отже, оцінюючи досліджені судом докази, які є належними, допустимими, достовірними в їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає їх достатніми для визнання винуватим ОСОБА_3 у вчиненні встановленого судом кримінального правопорушення.

Даючи оцінку наданим стороною обвинувачення доказам, суд враховує, що вони отримані у передбачений КПК України спосіб, істотного порушення прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, під час отримання таких доказів допущено не було, тому суд визнає, що вони є належними та допустимими.

Згідно ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка згідно змісту ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ судами, як і Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод, застосовується як джерело права, а саме у рішенні «Коробов проти України», вказано, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Відповідно до ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006 року передбачено, що при розгляді справ суд застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі Кобець проти України доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та допустимих відомостях, визнаних доказами, або відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, критерієм доведення винуватості особи у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення є те, що саме прокурор має довести вину обвинуваченого поза межами розумного сумніву, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд має бути переконаний поза межами розумного сумніву, що кожен із суттєвих елементів інкримінованого особі кримінального правопорушення є доведеним (справа Дж. Мюрей проти Сполученого Королівства).

Відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається, здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Крім того, відповідно до цієї ж статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження

При оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту. Суд при оцінці доказів має керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою - п. 161,150,100 рішення Європейського суду з прав людини у справах «Ірландія проти Сполученого Королівства», «Нечипорук і Йонкало проти України, «Салман проти Туреччини».

Суд, відповідно до ст. 94 КПК України за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний наданий прокурором допустимий доказ з точки зору належності, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття процесуального рішення, встановив поза розумним сумнівом співіснування достатньо вагомих, переконливих, чітких і узгоджених між собою ознак та неспростовних презумпцій факту доведеності вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Суд дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфікує за ч. 1 ст. 309 КК України у незаконному виготовленні, придбанні та зберіганні наркотичних засобів, без мети збуту.

Обставини, які характеризують особу обвинуваченого.

Згідно паспорту НОМЕР_1 , виданого 13.01.2015 року обвинувачений ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Бурти Кагарлицького району Київської області, відповідно, на момент вчинення злочину був повнолітнім та є громадянином України.

Згідно вимоги про судимість № 2439/109/1603/02-23 від 30.05.2023 р. станом на 30.05.2023 року ОСОБА_3 є особою раніше не судимою.

Згідно довідки Комунального некомерційного підприємства Кагарлицької міської ради «Кагарлицька багатопрофільна лікарня» обвинувачений ОСОБА_3 за наркологічною допомогою не звертався та на обліку в лікаря - нарколога не перебуває.

Згідно довідки Комунального некомерційного підприємства Кагарлицької міської ради «Кагарлицька багатопрофільна лікарня» обвинувачений ОСОБА_3 за психіатричною допомогою не звертався та на обліку в лікаря - психіатра не перебуває.

Згідно характеристики, виданої виконавчим комітетом Кагарлицької міської ради с. Бурти, с. Очеретяне на громадянина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований по АДРЕСА_1 . Компроментуючих матеріалів у виконкомі міської ради на громадянина ОСОБА_3 не має. Сімейний стан - одружений.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 виданого 25.10.2019 року Кагарлицьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області на ОСОБА_8 , де в графі батьки зазначено, що батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_9 .

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 виданого 08.03.2022 року Кагарлицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Центрального міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції (м. Київ) на ОСОБА_10 , де в графі батьки зазначено, що батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_9 .

Обгрунтування судом призначення обвинуваченому ОСОБА_3 міри та виду покарання.

Так, санкція ч. 1 ст. 309 КК України передбачає покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років.

Згідно ч. 2 ст. 12 КК України - кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України вчинене обвинуваченим ОСОБА_3 , є кримінальним проступком.

При призначенні обвинуваченому покарання суд керується вимогами ст. ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" із змінами та доповненнями та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, врахуванні ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

До обставин, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 згідно ст. 66 КК України, суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , згідно ст. 67 КК України, суд не вбачає.

У пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами) звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. При цьому, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 Рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд з прав людини вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

При призначенні обвинуваченому покарання суд врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого, який відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком; дані про особу обвинуваченого, а саме: вперше притягується до кримінальної відповідальності, має позитивну характеристику та місце проживання, щиро покаявся, наявність обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання та думку прокурора щодо міри покарання обвинуваченому, а саме: призначення у виді обмеження волі із застосуванням ст.. 75 КК України та покладенням обов`язків, передбачених ст.. 76 КК України, тому з урахування вищевикладеного суд вважає, що до обвинуваченого можливого застосувати міру покарання у виді обмеження волі в межах санкції передбаченої КК України.

Справедливість покарання полягає насамперед у тому, що воно має відповідати загальнолюдським цінностям, моральним устоям суспільства, переконувати громадян у правильності судової політики.

Відповідно до ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням. Разом з тим, з огляду на викладене, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без реального відбування призначеного судом покарання і у відповідності до ст. 75 КК України за можливе прийняти рішення про звільнення обвинуваченого від відбування основного покарання з випробуванням, з іспитовим строком, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нових кримінальних правопорушень і виконає покладені на нього обов`язки.

Що стосується початку відбування покарання, то суд в даному випадку керується п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24 жовтня 2003 року, згідно з яким іспитовий строк обчислюється з дня постановлення вироку незалежно від того, судом якої інстанції застосовано ст.. 75 КК України (2001 року).

Призначаючи покарання, суд також враховує і принцип гуманізації відповідальності при призначенні покарання, який повинен бути застосований виходячи із засад визначених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини».

Суд вважає, що така міра покарання сприятиме досягненню справедливого балансу між правами та свободами обвинуваченого та інтересами держави і суспільства, і буде достатньою для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню

Цивільного позову по справі не заявлено.

Відповідно до ст.124 КПК України всі судові витрати покладаються на обвинуваченого та підлягають стягненню з нього.

Долю речових доказів вирішити на підставі ст. 100 КПК України.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 369, 370, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 309 ч. 1 КК України та призначити йому покарання у виді одного року обмеження волі.

У відповідності до ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання у виді обмеження волі з іспитовим строком один рік, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

У відповідності до ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 обов`язки - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Контроль за поведінкою засудженого покласти на уповноважені органи з питань пробації за місцем його проживання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Стягнути із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_4 , процесуальні витрати на користь держави вартість проведеної судової експертизи № СЕ-19/111-23/26559-НЗПРАП від 25.05.2023 р. в сумі 1434 (одну тисячу чотириста тридцять чотири) грн. 00 коп.

Речові докази по кримінальному провадженню: оптичний диск DVD-R ємкістю 4,7 Гб з відео файлами формату «МР4» з назвою «МАН00519» розміром 253325 Кб з відеозаписом слідчої дії - складання протоколу затримання 20.05.2023 та проведення обшуку затриманого ОСОБА_3 , який приєднано до кримінального провадження № 0000050 від 20.05.2023, після набрання вироком законної сили - залишити при матеріалах кримінального провадження; речовину рослинного походження, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено - канабісом, масою в перерахунку на висушену речовину 14,89 г., яку передано на зберігання до кімнати речових доказів Обухівського РУП ГУ НП в Київській області, після набрання вироком законної сили знищити; оптичний диск формату DVD-R ємкістю 4,7 Гб з відео файлами формату «МР4» з назвою «DSCN2905» розміром 290368 Кб з відеозаписом слідчої дії складання протоколу слідчого експерименту 07.06.2023 за участю підозрюваного ОСОБА_3 , який приєднано до кримінального провадження № 0000050 від 20.05.2023, після набрання вироком законної сили - залишити при матеріалах кримінального провадження.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Кагарлицький районний суд Київської області протягом тридцяти діб з моменту його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою - з моменту вручення їй копії судового рішення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили. Судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1