ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/6945/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/817/131/23 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ухвала слідчого судді
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 травня 2023 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

з участю - прокурора - ОСОБА_6 ,

підозрюваного - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 21 квітня 2023 року у кримінальному провадженні №0000029,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді відмовлено в задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_9 , погодженого прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби з 23 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв до 18.06.2023 року.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що посилання слідчого на неможливість застосування відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою є необґрунтованими. Слідчий суддя прийшов до висновку, що саме застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту зможе запобігти встановленим та доведеним у судовому засіданні ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 21 квітня 2023 року та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. У разі задоволення клопотання просить визначити розмір застави у розмірі, який не перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, із покладенням на нього процесуальні обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України.

Свої вимоги прокурор мотивує тим, що обраний підозрюваному запобіжний захід у виді домашнього арешту не попередить наявних ризиків та не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого під час досудового розслідування, а орган досудового розслідування не матиме можливості запобігти його спілкуванню зі свідками, перешкоджанню ним в розслідуванні цього кримінального провадження та спотворення документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, доводи прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги з викладених у ній мотивів, пояснення підозрюваного та його захисника, які заперечили проти задоволення апеляційної скарги і вважають ухвалу слідчого судді законною і обґрунтованою, дослідивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Висновки слідчого судді про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри за ч.3 ст. 332 КК України та наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, в апеляційній скарзі прокурора не оспорюються, а тому не підлягають перевірці в ході апеляційного розгляду.

Аналізуючи викладені в апеляційній скарзі доводи прокурора колегія суддів приходить до висновку, що вони містять лише твердження прокурора про недостатність застосування домашнього арешту для запобігання ризикам і не обґрунтовані конкретними обставинами провадження, а тому не спростовують висновків слідчого судді.

Так, згідно оскарженої ухвали, відмовляючи в застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя правильно застосував вимоги ч.4 ст.194 КПК України, відповідно до якої якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, тобто наявність обґрунтованої підозри та наявність ризиків згідно ст.177 КПК України, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, тобто недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання цим ризикам, то слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

В апеляційній скарзі прокурор оскаржує вид застосованого слідчим суддею запобіжного заходу і просить застосувати більш суворий - у вигляді тримання під вартою, мотивуючи виключно тим, що він вважає такий запобіжний захід недостатнім для запобігання наявним ризикам, які передбачені ст.177 КПК України. Однак крім зазначеного твердження прокурор не наводить жодних конкретних обставин, на підставі яких він прийшов до такого переконання.

Натомість, як вбачається зі змісту оскарженої ухвали слідчий суддя врахував, як наявність сукупності ризиків та їх вагомість, так і відомості про особу підозрюваного, який є має постійне місце роботи і проживання, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей ( ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2 ) і матір пенсіонера, раніше не судимий і належно виконує процесуальні обов`язки підозрюваного в цьому провадженні. Зокрема встановлено, що після пред`явлення підозри у вчиненні цього тяжкого злочину та не будучи затриманим ОСОБА_7 з`являвся на всі виклики слідчого судді 19.04.2023 року, 20.04.2023 року та 21.04.2023 року. Також, слідчий суддя врахував відсутність даних про застосування до підозрюваного в минулому запобіжних заходів та відсутність повідомлень про підозру у вчиненні інших кримінальних правопорушень, а тому прийняв правильне рішення про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, що є необхідним і достатнім для запобігання ризикам, що передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Таким чином розглядаючи клопотання старшого слідчого, слідчий суддя, з дотриманням вимог ст.ст.177,178,181,184,193,194 КПК України, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінив обставини, передбачені ст.ст.177, 178 КПК України, що враховуються при обранні запобіжного заходу та належним чином мотивував своє рішення.

Апеляційна скарга не містить належного обґрунтування і конкретних доводів щодо того в чому полягає неправильність висновку слідчого судді про достатність застосування в даному випадку менш суворого запобіжного заходу ніж просив слідчий.

Наведене в апеляційній скарзі твердження прокурора про причетність підозрюваного ОСОБА_7 до вчинення інших кримінальних правопорушень виходить за межі пред`явленої останньому підозри.

З огляду на викладене та враховуючи, що апеляційна скарга прокурора не містить вказівки на конкретні і підтверджені доказами обставини, які би обґрунтовували його твердження про незаконність оскарженої ухвали слідчого судді, колегія суддів з урахуванням положень ст.ст.22,26,404 КПК України приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора до задоволення не підлягає.

Керуючись ст.ст.404,405,407,419,422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 21 квітня 2023 року відносно ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді