Справа № 201/4920/18
Провадження № 1-кп/201/173/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2023 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська кримінальне провадження № 0000034 по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2

у вчиненні злочинів передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України, -

В судовому засіданні приймали участь:

прокурор ОСОБА_4

захисник ОСОБА_5

обвинувачений ОСОБА_3

захисник потерпілого ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду знаходиться кримінальне провадження № 0000034 відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні злочинів передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 3 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України в якому відносно обвинуваченого обрано найсуворіший запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Прокурор заявив клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу відносно обвинуваченого оскільки ризики які були при обранні цього заходу не змінились і не зменшились, зокрема, наявні ризик уникнення суду, так як ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину за яке не передбачене покарання у виді позбавлення волі з умовою звільнення від його відбуття, обвинувачений систематично не з`являвся в судові засідання, тим паче, що він не має соціальних зав`язків, не має роботи. Крім того, існує ризик вчинення нового злочину обвинуваченим, так як останній обвинувачується у вчиненні корисливих злочинів і не маючи джерела доходу може знову вчинити злочин.

Обвинувачений та захисник заперечували проти задоволення клопотання посилаючись на те, що клопотання повторюється кожного разу, нових обґрунтувань прокурор не надає в той час як кожне продовження тримання під вартою має обґрунтовуватись наявністю ризиків. Клопотання не містить матеріалів які його обґрунтовують, а отже ризики ніяк не доводяться прокурором З часу затримання обвинуваченого багато що змінилось, а саме, обвинувачений має де проживати, його готові взяти до себе друзі, а його тітка може його забезпечувати. Він тривалий час тримається під вартою, що є порушенням його прав. А тому просили в задоволенні клопотання відмовити, застосувати більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту з носінням електронного засобу контролю.

Заслухавши учасників, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України однією з підстав для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, однак так як кримінальне провадження перебуває на стадії судового провадження, то обґрунтованість підозри не перевіряється з огляду на те, що суд до вирішення справи не має право давати оцінку доказам і приходити до будь-якого висновку щодо обґрунтованості висунутого обвинувачення.

Згідно ч 2 ст. 177 КПК України другою підставою для застосування запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Оцінюючи заявлені прокурором ризики, суд погоджується з тим, що ризик уникнення суду існує і він залишається значним з огляду на те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчинення тяжких та особливо тяжкого злочину і розуміючи наслідки розгляду кримінального провадження може намагатись ухилитись суду.

Цей ризик підтверджений поведінкою ОСОБА_3 , який більше половини призначених судових засідань не з`являвся до суду повідомляючи про поважність неявки, однак не надаючи доказів такої поважності. Лише після обрання йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою вдалось забезпечити належну процесуальну поведінку і за час перебування під вартою обвинуваченого досліджено більшу частину доказів у кримінальному проваджені. Недослідженими залишаються лише докази сторони захисту, які не надаються протягом декількох останніх судових засідань.

Цей ризик збільшується і самим фактом перебування країни у воєнному стані, коли уникнути суду легше ніж в мирний час.

Додатково цей ризик підтверджується і свідомим обманом обвинуваченим суду щодо місця його проживання і порушенням умов домашнього арешту про що описано в попередніх ухвалах, що свідчить про те, що він може вдатись і до обману в майбутньому.

Сам по собі факт того, що друзі обвинуваченого згодні прийняти його для проживання в їх будинку не зменшує ризику, так як обвинувачений у мирний час перебував тривалий час без запобіжного заходу і систематично порушував свої обов`язки, під час вирішення клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, ввів в оману суд щодо місця свого проживання і жодного дня не був за місцем проживання, визначеним в ухвалі суду, що в своїй сукупності свідчить про те, що сам обвинувачений своєю поведінкою довів суттєвість ризику уникнення суду. А в період воєнного стану цей ризик не зменшується.

Час протягом якого обвинувачений тримається під вартою дійсно може зменшувати ступінь цього ризику, однак поведінка обвинуваченого під час перебування його на свободі свідчить, що ризик значно не зменшився, адже лише після обрання запобіжного заходу відносно обвинуваченого розгляд справ через його неявку не відкладався, як це було неодноразово раніше.

Також не виключений ризик і вчинення нового злочину обвинуваченим, так як останній обвинувачується у вчиненні корисливого і неодиничного злочину, що свідчить про його схильність до злочинної діяльності, а в умовах відсутності постійного джерела доходу, цей ризик лише збільшується.

Доводи захисту щодо зменшення цього ризику, суд приймає до уваги, однак час з якого вчинення злочини не свідчить про відсутність цього ризику взагалі.

Таким чином судом встановлено наявність ризиків визначених п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому відносно обвинуваченого може бути обрано запобіжний захід.

Вирішуючи питання про вид запобіжного заходу суд враховує вік та стан здоров`я обвинуваченого, негативних даних про який не має, його соціальні зв`язки, які не є міцними, те що він не працює. Також суд враховує обставини злочину, описані в обвинувальному акті, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним, яке являється тяжким, його поведінка під час судового розгляду, що проявилось у неодноразових неявках в судові засідання та у надані суду неправдивих відомостей щодо місця свого проживання, що призвело до неможливості виконання обраного обвинуваченому запобіжного заходу у виді домашнього арешту, що в своїй сукупності свідчить що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою не здатен забезпечити ці ризики, а тому строки тримання під вартою обвинуваченого підлягають продовженню.

Доводи захисту про надмірну тривалість перебування під вартою суд не приймає до уваги і звертає увагу, що до дослідження доказів сторони захисту суд перейшов ще 29.03.2023 і до цього часу всі докази сторони захисту не були надані суду. Тобто на сьогодні тривалість тримання під вартою визначається виключно поведінкою захисту.

Доводи захисту про можливість забезпечення ризиків менш суворим запобіжним заходом у виді домашнього арешту суд не приймає до уваги так як попередня поведінка обвинуваченого свідчить про високий ступінь ризику передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а його свідомий обман суду про місце перебування під домашнім арештом лише підтверджує тезу про те, що обвинувачений схильний до ухилення від суду.

Разом з тим, відповідно до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України, суд вважає за можливе визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, які будуть на нього покладені у разі внесення ним застави. У зв`язку з цим, а також враховуючи тяжкість кримінального правопорушення в якому обвинувачується ОСОБА_3 , його особу, й ого матеріальний стан, суд вважає за необхідне визначити заставу у мінімальному розмірі в сумі 208 000 гривень, яка здатна забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Доводи захисту про зменшення розміру застави суд не приймає до уваги, так як суд визначив мінімально можливий розмір застави встановлений законом.

На підставі викладеного та керуючись ст. 199 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 до 03 вересня 2023 року.

Встановити, що у разі внесення обвинуваченим ОСОБА_3 або іншою фізичною чи юридичною особою на депозитний рахунок № UA0017442 в ГУДКСУ в м. Київ, одержувач платежу ТУ ДСАУ в Дніпропетровській області, , МФО 820172, застави у розмірі 208 000 гривень, ОСОБА_3 підлягає звільненню з-під варти.

У разі внесення застави та звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 з-під варти зобов`язати його: прибувати за кожною вимогою до суду.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_3 , що у разі не з`явлення його за викликом до суду без поважних причин чи не повідомлення ним про причини своєї неявки застава звертається у дохід держави.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення, а обвинуваченим який перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення копії ухвали.

Повний текст ухвали буде оголошено 06.07.2023 о 10:20 годин.

Слідчий суддя ОСОБА_1