УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2023 року

м. Київ

справа № 751/1911/21

провадження № 51-3648 ск 23

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати

Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 16 червня 2022 року та ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 02 лютого 2023 року,

в с т а н о в и в:

За вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 16 червня 2022 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз вироком Новозаводського районного суду м. Чернігова від 29 лютого 2016 року за ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 186, ст. 70, ст. 71, ч. 5 ст. 72 Кримінального кодексу України (далі - КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, звільненого 25 листопада 2019 року за відбуттям покарання, визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців.

Згідно з вироком, 05 березня 2021 року близько 01:00, ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись неподалік «АТБ-Маркет» на вул. Чорновола, 11-А у м. Чернігові, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, діючи умисно та повторно, підійшов до потерпілого ОСОБА_5 та завдав йому одного удару ногою по ногам, внаслідок чого останній впав на асфальтне покриття, після чого вдарив його ногою по тулубу, тобто застосував насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, й, при цьому, відкрито викрав з кишені його куртки мобільний телефон «Xiaomi Redmi 9 C Midnight Grey», вартістю 3103,03 грн, а з кишені штанів гаманець, який не має для ОСОБА_5 матеріальної цінності з грошовими коштами у сумі 50 грн, а всього заволодів майном на загальну суму 3153, 03 грн, чим заподіяв потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму.

Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 02 лютого 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишено без задоволення, а вищезазначений вирок стосовно нього - без змін.

У касаційній скарзі засуджений, не погоджуючись з вищезазначеними судовими рішеннями, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить скасувати зазначені вирок та ухвалу, а кримінальне провадження закрити на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК). Обґрунтовуючи наведене, засуджений, зокрема, зазначає, що суд не перевірив та не спростував версію сторони захисту щодо обставин вчиненого кримінального правопорушення. Даючи власну оцінку доказам, відмінну від їх оцінки судами, засуджений вважає, що справу стосовно нього розглянуто неповно і однобічно, висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, а його винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення не доведена. Стверджує також, що висновки судів грунтуються на суперечливих показаннях свідка ОСОБА_6 , крім того, вказує, що судами не встановлено дату та час вчинення кримінального правопорушення. Зазначає також, що судом не було встановлено вартість викраденого мобільного телефону, оскільки на експертизу його надано не було, а отже, розмір завданої шкоди потерпілому також не доведено.

Колегія суддів Верховного Суду, перевіривши касаційну скаргу та наявні у Верховному Суді копії судових рішень, дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на таких підставах.

Згідно з ч. 1 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

При перевірці доводів, наведених у касаційній скарзі, Верховний Суд виходить із фактичних обставин, установлених місцевим та апеляційним судами.

За ч. 2 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Таким чином, Верховний Суд відхиляє доводи касаційної скарги засудженого в частині неповноти судового розгляду, невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та його незгоди із наданою судами першої та апеляційної інстанцій оцінкою доказам, оскільки перевірка цих обставин відповідно до положень ч. 1 ст. 433 КПК не належить до повноважень суду касаційної інстанції.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно з ч. 1 ст. 94 КПК суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Вказаних вимог судом першої інстанції дотримано у повному обсязі.

Висновок місцевого суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК зроблено з додержанням положень ст. 23 КПК на підставі з`ясування всіх обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, які підтверджено доказами, дослідженими та перевіреними під час судового розгляду й оціненими відповідно до ст. 94 вказаного Кодексу.

Так, суд дійшов висновку про винуватість ОСОБА_4 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, зокрема, на підставі: показань потерпілого ОСОБА_5 , який вказав саме на обвинуваченого, як на особу, що 05 березня 2021 року завдала йому ударів по нозі та тулубу й відкрито викрала його телефон; показань свідка ОСОБА_6 , який був очевидцем того, як ОСОБА_4 завдав ударів ОСОБА_5 та відкрито викрав у нього телефон, після чого запропонував йому здати телефон до ломбарду, проте, по дорозі вони були зупинені працівниками поліції, яким він добровільно видав зазначений телефон; даних протоколу огляду місця події від 05 березня 2021 року, відповідно до якого ОСОБА_6 добровільно видав працівникам поліції викрадений телефон; висновку судової товарознавчої експертизи № 857/21-24 від 10 березня 2021 року; даних протоколу проведення слідчого експерименту від 10 березня 2021 року, під час якого потерпілий ОСОБА_5 продемонстрував обставини відкритого викрадення його майна із застосуванням насильства яке не є небезпечним для його життя і здоров`я та механізму нанесення йому тілесних ушкоджень; протоколів пред`явлення особи для впізнання від 05 березня 2021 року, відповідно до яких потерпілий упізнав ОСОБА_4 як особу, яка відкрито заволоділа його майном із застосуванням насильства, а свідок ОСОБА_6 упізнав ОСОБА_4 як особу, яка відкрито заволоділа майном потерпілого із застосуванням насильства до останнього.

Не погоджуючись з вироком місцевого суду засуджений подав апеляційну скаргу, в якій наводив доводи, зокрема, щодо неповноти судового розгляду, невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильно наданої оцінки доказам, які за своєю суттю є аналогічні доводам викладеним у касаційній скарзі.

Апеляційний суд під час розгляду кримінального провадження в апеляційному порядку, повторно дослідивши докази у порядку ч. 3 ст. 404 КПК, перевірив усі посилання й доводи, викладені засудженим у апеляційній скарзі, та розглянувши справу в межах пред`явленого ОСОБА_4 обвинувачення, дійшов правильного висновку про доведеність його винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК й вмотивовано відмовив у задоволенні заявлених апеляційних вимог, навівши достатні аргументи та підстави для прийняття такого рішення.

Разом з цим апеляційний суд визнав необгрунтованими доводи сторони захисту щодо невстановлення точної дати та часу вчинення кримінального правопорушення й зазначив, що відповідно до витягу з ЄРДР, кримінальне правопорушення відбулось 04 березня 2021 року о 22:00, що підтверджено, зокрема, потерпілим, проте, згідно рапорту працівників поліції, вони отримали виклик по службі 102 о 01:30 год 05 березня 2021 року, а тому місцевий суд правильно встановив час і дату вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення.

Ухвала апеляційного суду є належно умотивованою та обґрунтованою і за змістом відповідає вимогам статей 370, 419 КПК, у ній наведено мотиви, з яких виходив суд, та положення закону, яким він керувався під час постановлення рішення.

Що стосується доводів засудженого про те, що поза увагою судів залишилось те, що у діях свідка ОСОБА_6 наявний склад кримінального правопорушення передбаченого ст. 198 КК, колегія суддів зазначає, що відповідно до положень ст. 337 КПК судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, а відтак, зазначені доводи засудженого не є предметом перегляду суду касаційної інстанції.

Необгрунтованими є також доводи касаційної скарги щодо невстановлення вартості викраденого мобільного телефону, та, як наслідок, недоведеності розміру завданої потерпілому матеріальної шкоди.

Як убачається з копії оскаржуваного вироку, вартість викраденого телефону «XiaomiRedmi 9 C Midnight Grey»» у сумі 3103,03 грн встановлена судом на підставі висновку судової товарознавчої експертизи № 857/21-24 від 10 березня 2021 року.

Отже, колегія суддів відхиляє доводи засудженого про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону щодо встановлення вартісного критерію предмету кримінального правопорушення, кваліфікованого за ч. 2 ст. 186 КК.

Таким чином, посилань на істотні порушення кримінального процесуального закону, які були б безумовними підставами для скасування чи зміни оспорюваних судових рішень, як і доводів щодо неправильного застосування кримінального закону касаційна скарга не містить.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо обґрунтування касаційної скарги не містить доводів, які викликають необхідність перевірки їх матеріалами кримінального провадження, а з касаційної скарги та наданих копій судових рішень убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Керуючись ч. 2 статті 428 КПК, Верховний Суд

п о с т а н о в и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 16 червня 2022 року та ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 02 лютого 2023 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3