Справа № 751/5899/23 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/4823/313/23
Категорія - невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

31 липня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

сторін кримінального провадження

заявника ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

Розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові апеляційну скаргу ОСОБА_6 . на ухвалу слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 18 липня 2023 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою скаргу ОСОБА_6 на бездіяльність прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за заявою від 19 червня 2023 року та зобов`язання внести такі відомості, повернута особі, яка її подала, з тих підстав, що скарга написана не державною мовою, а скаржник в судовому засіданні свідомо відмовився в здійсненні її перекладу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді та примусово зобов`язати суд першої інстанції розглянути його скаргу, оскільки оскаржуване судове рішення є дискримінаційним та таким, що постановлене з грубим умисним порушенням Конституції та Законів України.

Вказує на те, що положеннями ст. 10 Конституції України гарантується вільний розвиток, використання і захист російської, інших мов національних меншин України. При цьому ч. 3 ст. 29 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд, прокурор, слідчий забезпечують учасникам кримінального провадження, які не володіють чи недостатньо володіють державною мовою, право давати показання, заявляти клопотання і подавати скарги, виступати в суді рідною або іншою мовою, якою вони володіють, користуючись у разі необхідності послугами перекладача в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Заслухавши доповідача, заявника, який підтримав апеляційну скаргу та просив про скасування ухвали слідчого судді, як безпідставної, вказував, що слідчим суддею були порушені його права, гарантовані Конституцією України та Законами України, він фактично обмежений у праві доступу до правосуддя, підстава для повернення його скарги є дискримінацією за мовним принципом, прокурора, який вважав скаргу безпідставною, вказав, що мовою судочинства є державна мова і суд не повинен займатися перекладом скарг, з метою вирішення їх по суті, звернув увагу на те,що суд надав скаржнику можливість перекласти подану до суду скаргу, однак, ОСОБА_6 категорично відмовився, що є достатньою причиною для повернення скарги, дослідивши матеріали судової справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 Конституції України державною мовою в Україні є українська мова.

У Рішеннях Конституційного Суду України від 14 грудня 1999 року № 10-рп/99 та від 14 липня 2021 року № 1-р/2021 зазначено, що українська мова як державна є обов`язковим засобом спілкування на всій території України при здійсненні повноважень органами державної влади та органами місцевого самоврядування (мова актів, роботи, діловодства, документації тощо), а також в інших публічних сферах суспільного життя, які визначаються законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної» від 25 квітня 2019 року № 2704-VIII єдиною державною (офіційною) мовою в Україні є українська мова, а у ч. 6 ст. 13 цього Закону вказано, що органи державної влади, органи влади Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації державної і комунальної форм власності беруть до розгляду документи, складені державною мовою, крім випадків, визначених законом. Частинами 1, 2 ст. 14 передбачено, що у судах України судочинство провадиться, а діловодство здійснюється державною мовою. У судовому процесі може застосовуватися інша мова, ніж державна, у порядку, визначеному процесуальними кодексами України та Законом України «Про судоустрій і статус суддів».

При цьому за змістом ст. 12 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VIII судочинство і діловодство в судах України проводяться державною мовою.

У ч. 1 ст. 29 КПК України теж регламентовано, що кримінальне провадження здійснюється державною мовою. Сторона обвинувачення, слідчий суддя та суд складають процесуальні документи державною мовою.

Таким чином, згідно з Конституцією України, КПК України і зазначеними вище законами України, органи досудового розслідування, прокуратура та суд як державні органи, а також їх посадові особи при здійсненні своїх повноважень і в інших публічних сферах суспільного життя, зобов`язані використовувати лише державну мову.

При цьому, така вимога стосується і прийняття до розгляду документів, складених лише українською мовою.

Викладене узгоджується, зокрема, з Рішенням Конституційного Суду України від 22 квітня 2008 року № 8-рп/2008, відповідно до якого види судочинства (конституційне, адміністративне, господарське, кримінальне та цивільне) є процесуальними формами правосуддя та охоплюють порядок звернення до суду, процедуру розгляду судом справи та ухвалення судового рішення.

Таким чином, дотримуючись порядку звернення до суду, особа має подавати суду скарги, клопотання, позови, апеляційні, касаційні скарги, тощо виключно державною мовою, тобто мовою судочинства - українською мовою.

Передбачена чинним законодавством України вимога щодо подання документів (у тому числі скарг на рішення, дії чи бездіяльність, не внесення відомостей до ЄРДР, постанову про відмову у задоволенні клопотання, тощо) українською мовою не є перешкодою у доступі до правосуддя та не звужує права учасників провадження за мовною ознакою, як на це вказує ОСОБА_6 у своїй апеляційній скарзі, оскільки процесуальним законодавством гарантовано право учасників провадження щодо користування ними в судовому процесі рідною мовою або мовою, якою вони володіють.

Очевидно, що особа, яка неповною мірою розуміє мову судочинства і, відповідно, те, що саме відбувається у кримінальному процесі, неспроможна захистити свої права та інтереси законним шляхом.

Тому право осіб (які набули статусу певного учасника судового провадження) на користування в судовому процесі рідною мовою або мовою, якою вони володіють, є беззаперечним і воно кореспондується з обов`язком слідчого судді та суду забезпечити реалізацію такого права, у тому числі за необхідності скористатися послугами перекладача в порядку, що визначено у ч. 3 ст. 29 КПК України.

Переклад документів, з якими особа, яка набула певного статусу в кримінальному провадженні, звертається до суду, надає можливість слідчому судді чи суду з`ясувати наявність в особи, яка звертається, прав на таке звернення, а також перевірити дотримання нею передбачених кримінальним процесуальним законодавством вимог щодо змісту документа і його додатків, адже право на доступ до суду не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення (п. 37 рішення Європейського Суду з прав людини від 18 листопада 2010 року у справі «Мушта проти України» (заява № 8863/06)).

При цьому, кримінальним процесуальним законодавством не передбачено залучення перекладача для перекладу саме слідчому судді, суду процесуальних документів, переданих на їх розгляд, складених недержавною мовою.

Більш того, отримавши скаргу, з метою вирішення питання щодо прийняття її до розгляду слідчий суддя, суд позбавлені можливості постановляти процесуальні рішення, у тому числі щодо залучення перекладача.

За таких обставин, виходячи із системного аналізу положень Конституції України (ч. 5 ст. 10, п. 4 ч. 1 ст. 92), КПК, законів України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VIII (ст. 12), «Про забезпечення функціонування української мови як державної» від 25 квітня 2019 року № 2704-VIII (ст. 1, ч. 6 ст. 13, частин 1, 2 ст. 14), документи, за результатами перевірки та/або розгляду яких розпочинається судовий контроль на стадії досудового розслідування (Глава 26 КПК України), розгляд апеляційної скарги в порядку статей 422, 422-1 КПК, або вирішується питання про відкриття апеляційного (касаційного) провадження мають бути викладені українською мовою або ж в перекладі на українську мову.

У судовому засіданні слідчим суддею були виконані положення ч. 3 ст. 29 КПК України та запропоновано ОСОБА_6 виправити недоліки поданої ним скарги, переклавши її державною мовою.

На пропозицію суду ОСОБА_6 категорично відмовився.

Слідчий суддя був позбавлений законних підстав забезпечити особу перекладачем, коли вона ще не набула статусу учасника кримінального провадження, з урахуванням відсутності в особи бажання в передбачений законом спосіб звернутися до суду.

До того ж, колегія суддів звертає увагу на те, що до повноважень слідчого судді, суду чи будь-кого з працівників суду, не входить здійснення перекладу поданих на його розгляд скарг чи інших процесуальних документів. За відсутності необхідних знань, їх переклад може не відповідати викладеним в скарзі/інших документах відомостям, що потягне за собою ухвалення незаконного та необґрунтованого рішення.

На здійснення перекладу уповноважені виключно перекладачі в порядку, передбаченому ст. 68 КПК України.

За таких обставин, при оскарженні д рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування, скарга має бути викладена українською мовою чи в перекладі на державну мову. Це надає суду можливість зрозуміти її зміст, перевірити дотримання особою, яка подає скаргу, положень кримінального процесуального законодавства та визначитися щодо прийняття скарги до провадження.

Одночасно, колія суддів роз`яснює, що повернення скарги не позбавляє ОСОБА_6 права повторно звернутись з відповідною скаргою, за умови її подання відповідно до вимог чинного законодавства.

Ти більше, що ОСОБА_6 , проживає на Україні з 1975 року, має вищу освіту, у той час як його скарга на бездіяльність прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за заявою від 19 червня 2023 року та зобов`язання внести такі відомості, так само і апеляційна скарга, позбавлені змісту, окрім цитат законів, які ніяким чином не пов`язані з фактичними обставинами, з яких неможливо зрозуміти, що трапилося і коли, і чи є хоча б які-небудь ознаки кримінального правопорушення.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 422, 424 КПК України колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Новозаводського районного суду м. Чернігова від18 липня 2023 року про повернення йому скарги на бездіяльність прокурора, без змін.

Ухвала є остаточною й касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4