Справа № 192/1083/23
Провадження № 1-в/192/135/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2023 року Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

представника ДУ «СВК (№21)» ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4

засудженого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Солоне Дніпропетровської області в режимі відеоконференції клопотання

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Красноград, Харківської області, відбуває покарання у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі в ДУ «Солонянська виправна колонія № 21» за вироком Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 01.12.2020, яким він засуджений за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України на підставі ст.71 КК України частково приєднано невідбуте покарання за вироком Кіровського райсуду м.Дніпропетровська від 19.06.2019 року,

про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання

Початок строку: 11.08.2020 року

Кінець строку: 11.09.2024 року

встановив:

До Солонянського районного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

В судовому засіданні в режимі відеоконференції засуджений просив клопотання задовольнити та звільнити його від подальшого відбуття покарання умовно-достроково. Зазначив, що заохочення має лише одне у зв`язку з тим, що вони не застосовуються, а для їх отримання треба побігати.

Представник ДУ «Солонянська виправна колонія (№21)» в судовому засіданні вважав, що ОСОБА_5 не довів свого виправлення, оскільки має лише 1 заохочення яке не має системного характеру, крім того засуджений має не погашений позов на 21 842 грн.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання засудженого та вважав, що ОСОБА_5 не довів свого виправлення.

Суд, вислухавши засудженого, представника ДУ «Солонянська виправна колонія (№21)», з`ясувавши думку прокурора, дослідивши матеріали справи, вивчивши матеріали особової справи засудженого, виходить з такого.

Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом, зокрема, за умисний тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.

ОСОБА_5 відбуває покарання виді 4 років 1 місяця позбавлення волі за вчинення тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України із призначенням покарання на підставі ст.71 КК України.

Згідно висновку щодо ступеня виправлення засудженого ОСОБА_5 в Солонянській виправній колонії № 21 знаходиться з 18.02.2021 року, з 04.03.2021 року перебуває в дільниці ресоціалізації, працевлаштований робітником на ССЦ-3. Ризик вчинення повторного кримінального правопорушення середній. Не конфліктний, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, виконує законні вимоги адміністрації. Дотримується норм, які визначають порядок і умови відбування покарання та розпорядку дня установи. Не бере участі у реалізації програм диференційованого виховного впливу, в інших заходах соціально-виховного характеру, не здобуває освіту.

Згідно довідки СВК№21 по особовій справі ОСОБА_5 24.12.2021 року комісією СВК №21 відмовлено у зміні умов тримання, на підставі ст. 101 КВК України.

09.09.2022 року комісією СВК №21 відмовлено в заміні невідбутої частини покарання більш м`яким, на підставі ст. 82 КК України.

26.05.2023 року комісією СВК №21 відмовлено засудженому у направленні матеріалів до суду щодо умовно-дострокового звільнення, як такому, що не довів свого виправлення.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 має одне заохочення у вигляді подяки за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці за ІІ квартал 2022 року, стягнень не має.

Суд наголошує, що висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про поведінку засудженого за весь час відбування покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Аналізуючи поведінку засудженого за весь період відбування покарання до якого ОСОБА_5 засуджений, суд враховує, що він має одне заохочення, яке застосоване до нього 19.07.2022, стягнень не має. Разом з тим, суд вважає, що застосоване до ОСОБА_5 заохочення не має системного характеру, оскільки застосоване лише один раз. Посилання засудженого ОСОБА_5 на незастосування в СВК№21 заохочень суд вважає неспроможними, оскільки він має подяку, тобто за наявності підстав до засуджених застосовуються заходи заохочення.

Крім того, суд бере до уваги, що протягом всього строку відбування покарання засудженому ОСОБА_5 було відмовлено в застосуванні заохочувальних норм, передбачених ст.101 КВК, ст.82, 81 КК України з підстав того, що він не стає на шлях виправлення та не довів його, що свідчить про відсутність сумлінності в його поведінці.

Судом враховано особу засудженого ОСОБА_5 в цілому. ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий за вчинення умисних, корисливих злочинів, до нього неодноразово застосовувалось умовно-дострокове звільнення та звільнення від відбування покарання відповідно до ст.75 КК України, що викликає у суду обґрунтовані сумніви у щирості та сумлінності поведінки ОСОБА_5 . В даний час ОСОБА_5 працює та до праці ставиться добре, разом з тим, така поведінка на думку суду викликана лише бажанням чергового умовно-дострокового звільнення, а не виправленням.

Згідно ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Суд вважає, що формальність підстав для застосування положень ст. 81 КК України у зв`язку з відбуттям 2/3 строку призначеного покарання не може бути єдиною підставою для умовно-дострокового звільнення.

Відсутність беззаперечних доказів сумлінності поведінки та ставлення до праці ОСОБА_5 свідчить, що на даному етапі відбування покарання його основна мета не досягнута, виправлення ОСОБА_5 не відбулось.

Стверджувати, що засуджений усвідомив вчинене та його наслідки, критично ставиться до своїх вчинків, здатен до самокерованої правослухняної поведінки з урахуванням середнього ризику вчинення ним повторного кримінального правопорушення, передчасно.

За таких обставин, судвважає, що умовно-дострокове звільнення є недоцільним, тому в задоволенні клопотання суд відмовляє.

На підставі викладеного, ст. 81 КК України та керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

постановив:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її проголошення, а ОСОБА_5 в той же строк з дня отримання копії повної ухвали суду.

Повна ухвала складена 14.06.2023.

Суддя ОСОБА_1