26.05.23
Справа № 635/5329/21
Провадження № 1-кп/635/51/2023
У Х В А Л А

26 травня 2023 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю прокурора ОСОБА_2 ,

захисників адвокатів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

секретар судового засідання ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Покотилівка Харківського району Харківської області кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених за ч. 3 ст. 185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Харківського районного суду Харківської області знаходиться зазначене кримінальне провадження.

Прокурор у судовому засіданні заявив клопотання про продовження відносно обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, посилаючись на наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3,4,5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховування від суду, незаконного впливу на потерпілих і свідків, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином та вчинення інших кримінальних правопорушень, та неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів. В обґрунтування клопотання прокурор посилався на те, що ОСОБА_7 та ОСОБА_6 обвинувачуються у скоєнні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 6 років, а тому знаходячись на волі, усвідомлюючи можливість отримання реального покарання у вигляді позбавлення волі на значний термін, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 можуть переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення тяжких злочинів, перебуваючи на свободі, перешкоджатимуть розгляду кримінального провадження шляхом не з`явлення за викликом до суду та необґрунтовано затягуватимуть строк розгляду кримінального провадження у суді; можуть вчинити інше кримінальне правопорушення. Таким чином,запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає характеру та тяжкості діянь,які інкримінують обвинуваченим,відповідає особам обвинувачених, які раніше судимі, не мають постійного місця проживання та міцних соціальних зв`язків, та позбавляє їх можливості перешкоджати інтересам правосуддя,зокрема і ухиленню від суду. Тому зазначені обставини можуть бути достатніми причинами разом з іншими для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечував проти клопотання прокурора про продовження застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання прокурора про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просила застосувати до нього запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, посилаючись на те, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, стороною обвинувачення не доведені. Крім того, прокурором не доведена недостатність застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризикам, зазначеним в клопотанні.

Обвинувачений ОСОБА_7 у судовому засіданні заперечував проти клопотання прокурора про продовження застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, стороною обвинувачення не доведені.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання прокурора про продовження відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просила змінити запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання, посилаючись на те, що стороною обвинувачення в судовому засіданні не було доведено наявність жодного ризику, передбаченого ст. 177 КПК України. Крім того, прокурором не доведена недостатність застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризикам, зазначених в клопотанні.

Вислухавши думку учасників судового провадження, суд приходить до висновку про задоволення клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з огляду на наступне.

Ухвалою слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 18 червня 2021 року відносно ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 16 серпня 2021 року.

В подальшому запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_6 неодноразово продовжувався Харківським районним судом Харківської області та Полтавським районним судом Полтавської області, останній раз на підставі ухвали Харківського районного суду Харківської області від 19 квітня 2023 року на 60 днів до 17 червня 2023 року включно.

Ухвалою слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 18 червня 2021 року відносно ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 16 серпня 2021 року.

В подальшому запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_7 неодноразово продовжувався Харківським районним судом Харківської області та Полтавським районним судом Полтавської області, останній раз на підставі ухвали Харківського районного суду Харківської області від 19 квітня 2023 року на 60 днів до 17 червня 2023 року включно.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Строк тримання під вартою обвинувачених спливає 17 червня 2023 року.

Частиною 1 ст. 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам : переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу суд повинен враховувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винуватою у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого ця особа обвинувачується, та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від суду чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Вирішуючи питання щодо продовження запобіжного заходу, оцінивши в сукупності тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченим у разі визнання їх винуватими, суспільну небезпечність кримінальних правопорушень, які інкримінуються обвинуваченим, їх особи, суд погоджується з доводами прокурора, що ризик можливості переховування від суду продовжує існувати.

Так, у суду відсутні підстави вважати про наявність у обвинувачених міцних соціальних зв`язків, обвинувачені не мають постійного місця проживання та місця роботи, а також законного джерела доходів, судом також не встановлено наявності будь-яких інших зв`язків обвинувачених з державою.

Надаючи оцінку можливості обвинувачених переховуватися від суду, суд враховує, що саме внаслідок суспільної небезпечності дій обвинувачених, у сукупності із тяжкістю покарання та даними про їх особу, за відсутності у останніх міцних соціальних зв`язків, постійного місця проживання, є об`єктивні підстави вважати, що вони можуть переховуватися від суду, в тому числі з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих їм кримінальних правопорушень.

Крім того слід зазначити, що Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно зі сформованою практикою Європейського суду з прав людини тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

З урахуванням фактичних обставин кримінального провадження та тієї обставини, що ОСОБА_7 та ОСОБА_6 обвинувачується в крадіжках, поєднаних з проникненням у житло, інше приміщення чи сховище, на думку суду у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілих, та який об`єктивно переважає принцип поваги до особистої свободи.

Також, суд погоджується з доводами прокурора щодо наявного ризику незаконного впливу обвинувачених на свідків та потерпілих. При встановленні наявності ризику впливу на потерпілих та свідків, суд враховує встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є потерпілими та свідками у кримінальному провадженні, а саме спочатку, на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду, на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК). При цьому, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК).

За таких обставин, ризик впливу на потерпілих, свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від вказаних осіб та дослідження їх судом.

На переконання суду, з переходом на стадію судового провадження ризик незаконного впливу на потерпілих, свідків лише актуалізується, адже за наслідками ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, обвинувачені стають обізнаними про всіх осіб, які допитувалися у цьому кримінальному провадженні, а відтак останні можуть здійснювати вплив як на потерпілих, так і свідків, з метою їх спонукання до ненадання показань, перекручування або спотворення обставин, які йому достовірно відомі.

Оцінюючи ризик вчинення обвинуваченими іншого кримінального правопорушення, суд бере до уваги, що ОСОБА_7 та ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні двох умисних тяжких злочинів проти власності, раніше судимі, в тому числі ОСОБА_6 за злочини проти власності, офіційно не працевлаштовані, законних джерел заробітку не мають.

Вказані обставини в сукупності об`єктивно свідчать про схильність обвинувачених до вчинення правопорушень та наявність ризику вчинення ними інших кримінальних правопорушень, тобто продовжує існувати ризик, передбачений п.5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Водночас, суд не погоджується з доводами прокурора, щодо наявності ризику, передбаченого п.4 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, оскільки суду не надано жодних доказів в обґрунтування наявності зазначеного ризику.

В той же час об`єктивність існування ризиків,передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, вбачається з системного аналізу відомостей, що стосуються осіб обвинувачених та обставин кримінального провадження, а тому суд не може погодитись з доводами сторони захисту щодо дієвості інших запобіжних заходів ніж тримання під вартою.

В судовому засіданні не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання обвинувачених під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважали ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи викладене, оцінивши в сукупності всі обставини, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим у разі визнання винуватими у кримінальних правопорушеннях, суспільну небезпечність кримінальних правопорушень, які інкримінуються обвинуваченим, відсутність у них міцних соціальних зв`язків, постійного місця проживання, їх репутацію, ризик продовження або повторення протиправної поведінки, а також ту обставину, що потерпіла ОСОБА_9 та свідки у кримінальному провадженні не допитані, суд вважає, що ризики, передбачені п.п. 1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, які стали підставою для обрання запобіжного заходу, не зменшилися та виправдовують тримання обвинувачених під вартою.

Наявність зазначених ризиків у їх сукупності виправдовує тримання обвинувачених під вартою та свідчить про неможливість запобігання встановленим ризикам шляхом застосування до обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу, в тому числі особистого зобов`язання, в зв`язку з чим клопотання захисників обвинувачених про зміну запобіжного заходу на більш м`який задоволенню не підлягають.

За вказаних підстав, строк тримання обвинувачених під вартою необхідно продовжити на 60 днів та визначити заставу, достатню для забезпечення виконання обвинуваченими обов`язків, передбачених КПК України, відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України в розмірі, попередньо визначеним ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 26 листопада 2021 року, а саме 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 68100 гривень 00 копійок, які можливо внести на відповідний рахунок до сплину терміну тримання під вартою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 197, 199, 331 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на особисте зобов`язання відмовити.

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на особисте зобов`язання відмовити.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів до 24 липня 2023 року.

Визначити ОСОБА_6 суму застави у розмірі 30 (тридцяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 68100 (шістдесят вісім тисяч сто) гривень 00 копійок, які можливо внести на депозитний рахунок ТУДСА України у Харківській області до сплину терміну тримання під вартою.

Продовжити відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів до 24 липня2023 року.

Визначити ОСОБА_7 суму застави у розмірі 30 (тридцяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 68100 (шістдесят вісім тисяч сто) гривень 00 копійок, які можливо внести на депозитний рахунок ТУДСА України у Харківській області до сплину терміну тримання під вартою.

Строк дії ухвали встановити до 24 липня 2023 року.

Копію ухвали вручити обвинуваченим, захисникам, прокурору.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Харківського апеляційного суду, а обвинуваченим - в той же строк, з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Повний текст ухвали складено та підписано 29 травня 2023 року.

Суддя ОСОБА_1