Комінтернівський районний суд м.Харкова
Номер провадження 1-кп/641/426/2023 Справа № 641/3421/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2023 року Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку спрощеного провадження, матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000218 від 21.04.2023 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, не працюючого, розлученого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

1) 11.04.2002 Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 185 КК України до 1 року 6 месяців позбавлення волі;

2) 17.11.2004 року Дзержинським районним судом м.Харкова за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України, на підставі ст.ст. 69, 70 КК України до 5 років позбавлення волі;

3) 13.07.2009 року Комінтернівським районним судом м.Харкова за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, з застосуванням ст. 75 КК України строком на 3 роки,

4) 18.01.2012 року Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.187 КК України до 6 років 1 місяця позбавлення волі з конфіскацією майна, звільненого 24.09.2014 року умовно-достроково;

5) 29.03.2016 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.185 КК України із застосуванням ст.71 КК України до 2 років позбавлення волі,

6) 04.03.2020 року Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч.1 ст.125 КК України до 160 годин громадських робіт;

7) 18.08.2020 Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 389 КК України до 2 місяців 20 днів арешту. Звільнився 04.01.2021 з Диканівської виправної колонії (№12) за відбуттям строку покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

29 березня 2023 року приблизно о 16 годині 30 хвилин, ОСОБА_3 , знаходячись у приміщенні кафе без назви, розташованого за адресою: м. Харків, пр. Героїв Сталінграда, 40, в ході раптово виниклого конфлікту з малознайомим ОСОБА_4 , з мотивів раптово виниклих неприязних стосунків, з метою реалізації свого кримінально-протиправного умислу, спрямованого на спричинення останньому тілесних ушкоджень, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, стоячи позаду ОСОБА_4 на відстані витягнутої руки, наніс йому 1 удар кулаком правої руки в область потилиці, чим спричинив останньому фізичний біль, внаслідок чого потерпілий впав правим боком на підлогу.

Далі, ОСОБА_3 , стоячи обличчям до обличчя лежачого ОСОБА_4 , наніс йому 3 удари правою ногою, взутою у чоботи, а саме носком взуття, в область носу та під праве око, чим спричинив потерпілому синець в правій пара орбітальній ділянці голови, що є легким тілесним ушкодженням.

В результаті своїх кримінально-протиправних дій ОСОБА_3 , спричинив ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді синця в правій пара орбітальній ділянці голови, що викликав незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6-ти днів, і за цією ознакою відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України, тобто умисні легкі тілесні ушкодження.

Прокурор звернувся з клопотанням про розгляд кримінального провадження у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Потерпілий ОСОБА_4 під час досудового розслідування надав заяву від 14.06.2023, в якій зазначив, що згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоден на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду у судовому засіданні.

Згідно заяви ОСОБА_3 від 14.06.2023, яка була складена і підписана у присутності захисника ОСОБА_5 , обвинувачений визнав свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, погодився із встановленими досудовим розслідуванням обставинами викладеними в обвинувальному акті, ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження вироку, а також погодився на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Під час досудового розслідування ОСОБА_3 беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акту за його відсутності, на підставі чого прокурор надіслав до суду обвинувальний акт, в якому зазначив клопотання про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 2 ст. 381 КПК України, суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акту.

На підставі ч. 2 ст. 382 КПК України, вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Дослідивши наявні у кримінальному провадженні докази, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку повністю доведена та його дії вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України, тобто умисні легкі тілесні ушкодження.

Вивченням даних про особу ОСОБА_3 встановлено, що він раніше неодноразово судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, має зареєстроване місце проживання, за місцем мешкання характеризується посередньо.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 , згідно ч. 1 ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до ст. 65 КК України та пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставину, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

При призначенні покарання ОСОБА_3 суд керується ст. 65 КК України та практикою Європейського суду з прав людини, яка застосовується як джерело права.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

Судом, враховуються вимоги ч. 2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

При визначенні виду та міри покарання суд враховує ступень тяжкості даного правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до кримінальних проступків, дані про особу обвинуваченого, що він офіційно не працює, не є інвалідом 1, 2 групи, враховує обставину що пом`якшує покарання та відсутність обставин що обтяжують покарання обвинуваченого, та приходить до висновку, що покарання у виді громадських робіт є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження здійснення ним нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов не заявлено. Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Питання про долю речових доказів, суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374, 381, 382 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді вигляді 200 (двохсот) годин громадських робіт.

Документ-доказ медичну картку амбулаторного хворого на ім`я ОСОБА_4 № НОМЕР_1 видану КМП «Міська поліклініка № 19» ХМР на 25 аркушах, яка повернута на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_4 вважати повернутою за належністю.

Відповідно до ч. 4 ст. 382 КПК України копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

На вирок учасниками кримінального провадження до Харківського апеляційного суду через Комінтернівський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку, ухваленого за результатами спрощеного провадження, може бути подана апеляційна скарга з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя - ОСОБА_1