Справа № 206/3501/23
Провадження № 1-кп/206/210/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" вересня 2023 р. м. Дніпро

Самарський районний суд міста Дніпропетровська в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000392 від 30.06.2023 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Дніпропетровськ, громадянина України, маючого середню освіту, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, на маючого на утриманні неповнолітніх та не працездатних осіб, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

У невстановлений в ході досудового розслідуванні час, але не пізніше 30.06.2023 23 години 10 хвилин, ОСОБА_4 , у невстановленому в ході досудового слідства місці, знайшов пакунок, в якому знаходились 3 предмети за зовнішніми ознаками схожі на корпуси гранат та 3 предмети за зовнішніми ознаками схожі на запали до них. В цей час у ОСОБА_4 , який усвідомлював, що вказані предмети за зовнішніми ознаками схожі на корпуси гранат та запали від них, виник злочинний умисел направлений на носіння, зберігання та придбання вибухових речовин та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на носіння, зберігання та придбання вибухових речовин та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу ОСОБА_4 , у невстановлений в ході досудового розслідуванні час, але не пізніше 30.06.2023 23 години 10 хвилин, у невстановленому в ході досудового слідства місці узяв пакунок у якому знаходилось 3 предмети за зовнішніми ознаками схожі на корпуси гранат та з предмети за зовнішніми ознаками схожі на запали до них, таким чином придбав вибухові речовини та вибухові пристрої без передбаченого законом дозволу.

Після чого приніс вказані вибухові речовини та вибухові пристрої до свого місця мешкання, за адресою: АДРЕСА_2 та поклав до сейфу, тим самим переніс і почав зберігати 3 корпуси гранат та запали від них за своїм місцем мешкання, без передбаченого законом дозволу, чим порушив положення «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і холощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», яка затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України №622 від 21.08.1998, не маючи дозволу, передбаченого положенням «Про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року №576.

У подальшому, 30.06.2023 слідчим СВ ВП № 4 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 в період часу з 23 години 10 хвилин по 23 години 55 хвилин було проведено обшук за місцем мешкання ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_2 , в ході якого у приміщенні кухні було виявлено та вилучено 3 предмети, які за своїми зовнішніми ознаками схожі на корпуси гранат та запали від них.

Згідно висновку експерта Дніпропетровського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України №СЕ-19/104-23/22383-ВТХ від 18.07.2023:

Три предмета схожих на корпус гранати Ф-1, виявлені та вилучені 30.06.2023 в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , є: - конструктивно оформленим зарядом вибухової речовини, а саме трьома спорядженими корпусами ручної осколкової, оборонної гранати Ф-1, промислового виготовлення, які відносяться до категорії вибухових речовин та придатні для здійснення вибуху.

Три предмета схожих на запал типу УЗРГМ, виявлені та вилучені 30.06.2023 в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , є: - трьома уніфікованими запалами дистанційної дії типу УЗРГМ, промислового виготовлення, які відносяться до категорії вибухових пристроїв, призначені для спорядження ручних гранат типу РГ-42, РГД-5, Ф-1. Придатні для здійснення вибуху.

Спорядженні корпуси ручної осколкової, оборонної, ручної гранати Ф-1 та уніфіковані запали ручних гранат типу УЗРГМ у конструктивному поєднанні утворюють три оборонні осколкові ручні гранати типу Ф-1 промислового виготовлення, які відносяться до категорії бойових припасів та придатні для здійснення вибуху.

Таким чином, умисні дії ОСОБА_4 , які виразились у незаконному носінні, зберіганні та придбанні вибухових пристроїв та вибухових речовин без передбаченого законом дозволу кваліфікуються за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

17 серпня 2023 року між прокурором Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра Дніпропетровської області та обвинуваченим ОСОБА_4 в присутності захисника ОСОБА_5 в порядку, передбаченому ст.ст.468, 469, 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно із даною угодою, прокурор та обвинувачений ОСОБА_4 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.1 ст.263 КК України. Обвинувачений повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні. Сторони погоджуються на призначення наступного покарання ОСОБА_4 за ч.1 ст.263 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки зі звільненням на підставі ст.75 КК України від відбування покарання з випробуванням та покладанням обов`язків, передбачених п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України.

Розглядаючи в порядку п.1 ч.3 ст.314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

У підготовчому судовому засіданні прокурор просив затвердити угоду про визнання винуватості оскільки вона не суперечить вимогам кримінального процесуального законодавства України і призначити обвинуваченому ОСОБА_4 узгоджену в угоді міру покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 також просив затвердити угоду про визнання винуватості і призначити узгоджену в ній міру покарання. При цьому ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України за викладених в обвинувальному акті обставин.

Захисник обвинуваченого просив угоду про визнання винуватості затвердити, зазначивши, що вона відповідає вимогам КПК України, а її наслідки роз`яснені обвинуваченому.

Обвинуваченому ОСОБА_4 судом було роз`яснено та ним усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є його відмова від здійснення прав, передбачених п.1 ч.4 ст.474 КПК України, а саме: права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, також усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження його права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а саме: можливість оскарження вироку лише з підстав призначення судом покарання суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами 5-7 статті 474 цього Кодексу, в тому числі - не роз`яснення наслідків укладення угоди.

Судом встановлено, що дана угода про визнання винуватості за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам ст.ст.468-470 КПК України, в тому числі - щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення та щодо узгодженої міри покарання, яка передбачена санкцією цієї статті.

Суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто згідно зі ч.6 ст.474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом було встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, наявні фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченим.

Таким чином суд вважає доведеним вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України незаконному носінні, придбанні та зберіганні вибухових пристроїв та вибухових речовин, без передбаченого законом дозволу.

Узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення покарань, передбаченим КК України.

Міра покарання, яка узгоджена сторонами, є достатньою для виправлення та перевиховання обвинуваченого і відповідає загальним засадам призначення покарання. При призначені покарання враховано обставини, передбачені ст.66-67 КК України, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 є щире каяття.

Відповідно до ст.67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 не встановлено.

Таким чином, за наслідками розгляду угоди в судовому засіданні під час підготовчого судового провадження, суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, приходить до висновку про наявність підстав для прийняття рішення про затвердження угоди про визнання винуватості між сторонами кримінального провадження: про призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України та ухвалення обвинувального вироку.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Також, згідно з вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого на користь держави підлягають стягненню документально підтвердженні витрати за проведення судових експертиз.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 314, 368, 369, 370, 371, 374, 376, 395,472,474,475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 17 серпня 2023 року, укладену між прокурором Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра Дніпропетровської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

Звільнити ОСОБА_4 від відбуття покарання на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком 1 (один) рік, із покладенням на нього наступних обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати за проведення судових експертиз у розмірі 7887,00 грн.

Речові докази:

три предмети схожі на корпуси гранат Ф-1 з маркуванням 107 12-77 Т у кількості три штуки, запали від гранат Ф-1 з маркуванням 115-76 583, предмет схожий на гранату РДГ-2Б конфіскувати в дохід держави;

сліди папілярних візерунків залишити в матеріалах справи.

Вирок суду може бути оскаржений до судової палати з кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту проголошення, а особою, відносно якої винесено обвинувальний вирок, у той же строк з дня вручення копії вироку.

Згідно п.1 ч.4 ст.394 КПК України вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений в апеляційному порядку обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.ч.4,6,7 ст.474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди.

Суддя ОСОБА_1