Номер провадження1-кс/754/1963/23
Справа №754/9225/23
ПОСТАНОВА

Іменем України

11 липня 2023 року місто Київ

Слідчий суддя Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві в приміщенні суду клопотання слідчого слідчого відділу Деснянського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0002070 від 07.07.2023 про арешт майна,

в с т а н о в и в :

до слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва 10.07.2023 надійшло клопотання слідчого СВ Деснянського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 про арешт майна.

Клопотання подане слідчим в рамках кримінального провадження №0002070 від 07.07.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 125 ч. 1, 121 ч. 1 КК України.

Слідча ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, до суду подала заяву про розгляд клопотання за її відсутності, клопотання підтримує та просить його задовольнити.

Вивчивши клопотання та долучені до клопотання матеріали, слідчий суддя приходить до висновку про задоволення клопотання слідчого, виходячи з наступного.

Так, у провадженні СВ Деснянського УП ГУНП у м. Києві перебуває кримінальне провадження №0002070 від 07.07.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 125 ч. 1, 121 ч. 1 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 06.07.2023, приблизно о 20:30 год., ОСОБА_5 , перебуваючи у зоні відпочинку біля о. Алмазне, за адресою: вул. Пухівська в м. Києві, на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, утримуючи у руці предмет з-зовні схожий на ніж, спричинив останнім ОСОБА_6 , тілесні ушкодження у вигляді: проникаючого колото-різаного поранення черевної порожнини з ушкодженням великого чепця тонкої кишки та колото-різане поранення м`яких тканини лівого передпліччя.

06.07.2023, приблизно о 20:00 год., за адресою: м. Київ, на березі озера «Алмазне», що у Деснянському районі, невстановлена особа нанесла тілесні ушкодження ОСОБА_7

06.07.2023, приблизно о 20:30 год., за адресою: м. Київ, на березі озера «Алмазне», що у Деснянському районі, невстановлена особа нанесла тілесні ушкодження ОСОБА_8

06.07.2023, приблизно о 20:00 год., за адресою: м. Київ, на березі озера «Алмазне», що у Деснянському районі, невстановлена особа нанесла тілесні ушкодження ОСОБА_9 .

В подальшому, враховуючи зазначені обставини, 07.07.2023, під час затримання ОСОБА_5 , в порядку ст. 208 КПК України, на підставі ст. 208 ч. 3 КПК України, було проведено особистий обшук останнього, в ході якого виявлено та вилучено:

- шорти біло-сірого кольору у клітинку зі слідами речовини бурого кольору, що поміщено до спеціального пакету №ЕХР0216207;

- футболку чорного кольору з смугами білого та синього кольорів зі слідами речовини бурого кольору, що поміщено до спеціального пакету №NPU1402788.

07.07.2023, вищевказані речі визнано речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні.

В обґрунтування клопотання про необхідність накладення арешту на вилучене майно, слідчий зазначає, що вказане майно відповідає критеріям ст. 98 КПК України, є речовими доказами у кримінальному провадженні. В ході досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на вилучене майно з метою збереження речових доказів.

Вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучено законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном (ст. 237 ч. 7 КПК України).

Частиною 1 ст. 167 КПК України передбачено, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває майно, можливості володіти, користуватися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Згідно ст. 168 ч. 2 тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Відповідно до ст. 170 ч. 1 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ст. 170 ч. 2 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен врахувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як вбачається з матеріалів клопотання, слідчий звертаючись до суду із клопотанням про арешт майна, зазначила, що метою накладення арешту на майно є забезпечення збереження речових доказів.

Клопотання слідчого відповідає вимогам ст. 171 ч. 2 КПК України, подане нею в строк, передбачений ст. 171 ч. 5 КПК України.

Згідно положень ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З огляду на положення ст. 170 ч.ч. 1, 3 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, і у кого і де воно знаходиться, незалежно від того, чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить об`єктивному встановленню обставин кримінального провадження.

Слідчий в клопотанні довела підстави вважати, що накладення арешту на вилучене майно, є необхідним заходом забезпечення кримінального провадження з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні, оскільки вказане майно відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, може бути використане як доказ у кримінальному провадженні.

Враховуючи викладені обставини в їх сукупності, слідчий суддя прийшов до висновку, про наявність правових підстав для задоволення клопотання слідчого.

Керуючись ст.ст. 170-173, 369-372 КПК України, слідчий суддя -

у х в а л и в :

клопотання слідчого слідчого відділу Деснянського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0002070 від 07.07.2023 про арешт майна - задовольнити.

Накласти арешт, з метою збереження речових доказів, в кримінальному провадженні №0002070 від 07.07.2023, на наступне майно:

- шорти біло-сірого кольору у клітинку зі слідами речовини бурого кольору, що поміщено до спеціального пакету №ЕХР0216207;

- футболку чорного кольору з смугами білого та синього кольорів зі слідами речовини бурого кольору, що поміщено до спеціального пакету №NPU1402788.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а особою, яка не викликалась в суд протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1