ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/92/23 Номер провадження 11-кп/814/1815/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддів з секретарем з участю прокурора представника виправної колонії захисника засудженоїОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженої ОСОБА_9 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 21 лютого 2023 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою стосовно ОСОБА_9 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Запоріжжя, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , громадянки України, з середньою освітою, вдови, маючої троє неповнолітніх дітей, засудженої вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 26 лютого 2021 року (з урахуванням ухвали Запорізького апеляційного суду від 18 серпня 2021 року) за ч.2 ст.185, ч.1 ст.71 КК України на 2 роки 2 місяці позбавлення волі,

суд відмовив у задоволенні її клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі, призначеного вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 26 лютого 2021 року.

В обґрунтування прийнятого рішення суд зазначив, що засуджена поведінкою та ставленням до праці не довела свого виправлення.

За змістом апеляційної скарги ОСОБА_9 не погоджується з ухвалою суду першої інстанції, просить її скасувати та звільнити її від подальшого відбування покарання умовно-достроково.

Інші учасники провадження ухвалу суду не оскаржили.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженої та її захисника на підтримання доводів апеляційної скарги, міркування представника виправної колонії про можливість звільнення засудженої від відбування покарання умовно-достроково, думку прокурора, який вважав ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою, дослідивши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого.

Згідно зі ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання, зокрема, у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та після фактичного відбуття ним не менше двох третин строку покарання, призначеного судом у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.

При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч.2 ст.81 КК України).

Висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування покарання, а не за час, який безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе умовно-дострокове звільнення.

Верховний Суд України в п.17 постанови Пленуму №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» наголошує, що при розгляді питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

При цьому, умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до його дискреційних повноважень. Крім того, прийняття судом рішення про умовно-дострокове звільнення особи від подальшого відбування покарання також залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Доводи апеляційної скарги засудженої про наявність підстав для звільнення її умовно-дострокового від відбування покарання є непереконливими.

Як вбачається з наданих суду матеріалів, ОСОБА_9 засуджена вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 26 лютого 2021 року, зміненим ухвалою Запорізького апеляційного суду від 18 серпня 2021 року, за ч.2 ст.185, ч.1 ст.71 КК України на 2 роки 2 місяці позбавлення волі.

За період відбування покарання в Державній установі «Запорізький слідчий ізолятор» ОСОБА_9 характеризувалась посередньо, стягнень та заохочень не мала, до оплачуваної роботи не залучалась.

Після переведення до Державної установи «Надержинщинська виправна колонія (№65)» ОСОБА_9 характеризується задовільно, працевлаштована на підприємстві установи, приймає участь у реалізації ряду програм диференційованого виховного впливу на засуджених та загалом дотримується правил, що регламентують умови та порядок відбування покарання у виді позбавлення волі.

Разом з тим, колегія суддів зауважує, що дотримання порядку та умов відбування покарання, а також, добросовісна поведінка засудженої, відповідно до ст.9 КВК України, є її обов`язком, а процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Колегія суддів вважає, що сумлінна поведінка визначається активною участю у суспільному житті, сумлінним виконанням громадських доручень у процесі відбування покарання, гарною поведінкою в побуті, прагненням засудженого своєю діяльністю спокутувати вину за вчинене кримінальне правопорушення, а також полягає у стримуванні від порушень режиму відбування покарання, у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.

Разом з тим, процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним протягом всього перебування засудженої в установі виконання покарання.

Проте, аналіз наявних в матеріалах особової справи засудженої характеристик свідчить, що ОСОБА_9 характеризувалась переважно негативно та посередньо, на заходи виховного впливу реагувала, але не завжди робила для себе правильні висновки, хоча і дотримувалась правомірних взаємовідносин з персоналом установи, проте робила це з метою поблажливого ставлення до себе, роботи по благоустрою та роботи із самообслуговування виконувала під контролем представників адміністрації

Також, з матеріалів особової справи ОСОБА_9 вбачається, що 18 січня 2022 року засуджена притягувалась до дисциплінарної відповідальності із застосуванням до неї стягнення у вигляді поміщення до дисциплінарного ізолятора, яке за своєю суттю є наближеним до найбільш суворих заходів впливу на засуджених.

Крім того, згідно з рішенням від 13 жовтня 2022 року за результатами спільного засідання спостережної комісії Полтавської райдержадміністрації та комісії Державної установи «Надержинщинська виправна колонія (№65)» вирішено не направляти до суду матеріали про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_9 як особи, яка не довела свого виправлення.

Враховує колегія суддів також наявні в матеріалах справи психологічні характеристики стосовно засудженої, за змістом яких ОСОБА_9 тривожна, збудлива, схильна до емоційних зривів, може бути злобною, агресивною, легко йти на порушення режиму утримання, потребує постійної корекції та контролю поведінки.

Наявність у засудженої заохочень та факт погашення у встановленому законом порядку накладеного на неї дисциплінарного стягнення не є безумовними підставами для застосування до неї положень ст. 81 КК України, а враховуються у сукупності з іншими обставинами при вирішенні питання про можливість звільнення особи умовно-достроково від відбування призначеного покарання.

Також апеляційний суд звертає увагу, що наявні у ОСОБА_9 заохочення були застосовані незадовго до виникнення у неї права на умовно-дострокове звільнення.

Наведені обставини свідчать, що протягом усього періоду відбування покарання у поведінці ОСОБА_9 дійсно мають місце позитивні тенденції, проте у своїй сукупності вони не доводять, що засуджена своєю поведінкою та ставленням до праці довела своє виправлення, оскільки її поведінка за час відбування покарання не завжди була сумлінною, а відбутий нею строк покарання хоч формально і узгоджується з вимогами п.2 ч.3 ст.81 КК України, проте в даному випадку є недостатнім для об`єктивного висновку про її виправлення.

Судове рішення відповідає вимогам ст.370 КПК України.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які були б підставою для скасування оскаржуваної ухвали, колегією суддів не встановлено.

Отже, апеляційна скарга засудженої не підлягає до задоволення.

Керуючись статтями 404, 405, 407 та 418 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 21 лютого 2023 року стосовно ОСОБА_9 залишити без змін, а її апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4