Номер провадження: 11-кп/813/392/23
Справа № 523/4929/14-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.09.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_9 на вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 09 листопада 2021 року у об`єднаному кримінальному проваджені, внесеному до ЄРДР за №0006808 від 25 жовтня 2013 року та за №0003402 від 07 вересня 2019 року відносно

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Одесі, громадянин України, з середньою освітою, одружений, має на утриманні малолітню дитину, ІНФОРМАЦІЯ_2 , працює неофіційно поваром, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.186; ч.2 ст.187 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлених обставин судом 1-ої інстанції

Вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 09 листопада 2021 року ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.186; ч.2 ст.187 КК України та йому призначено покарання:

за ч.2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки;

за ч.2 ст.187 КК України 7 років позбавлення волі, з конфіскацією майна.

На підставі ч.1 ст.70, ст.72 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань, ОСОБА_8 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 3 місяці з конфіскацією майна.

На підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015р.) зараховано ОСОБА_8 в строк відбування основного покарання період його попереднього ув`язнення та перебування під вартою з 09 грудня 2015 року по 23 травня 2017 року, а також у період з 03 жовтня 2019 року до дня ухвалення вироку, тобто до 09 листопада 2021 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_10 обчислюється з моменту його фактичного затримання, тобто з 09 грудня 2015 року (відповідно до протоколу затримання особи від 09.12.2015 року) до моменту звільнення з під варти 23 травня 2017 року (відповідно ухвали Суворовського районного суд м. Одеси від 23 травня 2017 року), а також у період часу з 03 жовтня 2019 року (відповідно ухвали Суворовського районного суд м. Одеси від 03 жовтня 2019 року) до моменту ухвалення вироку, тобто до 09 листопада 2021 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України № 838-VIII від 26.11.2015)

Відповідно до оскарженого вироку, ОСОБА_8 вважається таким, що відбув в рамках об`єднаного кримінального провадження основне призначене покарання у виді позбавлення волі та був звільнений з під варти в залі суду.

Крім того, вироком суду було вирішено питання з цивільними позовами потерпілих.

Оскарженим вироком встановлено, що 24 жовтня 2013 року приблизно о 19 годині 30 хвилин ОСОБА_8 за попередньою змовою з ОСОБА_11 , відносно якого Суворовським районним судом м. Одеси ухвалений обвинувальний вирок від 10 червня 2014 року, знаходячись біля будинку №103, розташованому по вул. Кап.Кузнєцова у м. Одесі, діючи з корисливих мотивів та умислом на вчинення розбійного нападу, маючи намір на відкрите заволодіння чужим майном, реалізуючи свій протиправний умисел, розподіливши між собою ролі, відповідно якої ОСОБА_11 підійшов до раніше незнайомого йому ОСОБА_12 та відкрито заволодів належним потерпілому майном, а саме мобільним телефоном марки «Nokia» вартістю 1350 грн. В цей момент ОСОБА_8 підійшов до раніше незнайомого йому ОСОБА_13 та погрожуючи застосуванням насилля, яке є небезпечним для здоров`я потерпілого, яке виразилося в демонструванні приставленого до горла потерпілого предмету, схожого на ніж та нанесення удару в область голови, відкрито заволодів мобільним телефоном марки «Sony Ericsson», срібним ланцюжком та срібним хрестиком, належного ОСОБА_13 , після чого з місця вчинення злочину зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, тим самим своїми діями ОСОБА_8 завдав потерпілому ОСОБА_13 матеріальної шкоди на загальну суму 1085 гривень.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №3739 від 25.11.2013 року потерпілому ОСОБА_13 були спричинені легкі тілесні ушкодження.

Крім того, 06 вересня 2019 року приблизно об 11:00 годині ОСОБА_8 , знаходячись біля будинку №79-а, розташованому по пр. Добровольського у м. Одесі, маючи намір на заволодіння чужим майном, діючи навмисно з корисливих мотивів, побачивши раніше незнайому йому ОСОБА_14 , підбіг до потерпілої та шляхом ривку відкрито заволодів золотим ланцюжком вагою 6,05 грамів вартістю 6450 гривень з золотою підвіскою у вигляді хрестика з камінцями вагою 5 грамів вартістю 17 000 гривень, які висіли на шиї потерпілої, після чого з місця вчинення злочину втік, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, тим самим своїми діями спричинивши потерпілій ОСОБА_14 матеріальної шкоди на загальну суму 23 450 гривень.

Крім того, 07 вересня 2019 року приблизно о 17:00 годині ОСОБА_8 , знаходячись біля будинку №39, розташованому по вул. Ак. Заболотного у м. Одесі, маючи намір на відкрите заволодіння чужим майном, діючи навмисно з корисливих мотивів, побачивши раніше незнайому йому ОСОБА_15 , підбіг до потерпілої та шляхом ривку зірвав з її шиї золотий ланцюжок вагою 25гр. вартістю 25000 гривень з золотою підвіскою у вигляді хрестика з камінцем «фіоніт» вагою 7 гр. вартістю 7050 гривень, після чого з місця злочину втік, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, тим самим своїми діями спричинивши потерпілій ОСОБА_15 матеріальної шкоди на загальну суму 32 050 гривень.

Крім того, 29 вересня 2019 року приблизно о 15:30 годині ОСОБА_8 , знаходячись біля будинку № 52, розташованому по вул. Бочарова у м. Одесі, маючи намір на відкрите заволодіння чужим майном, діючи навмисно з корисливих мотивів, побачивши раніше незнайому йому ОСОБА_16 , підійшовши до потерпілої, шляхом ривку зірвав з її шиї золотий ланцюжок вагою 8,23 гр. вартістю 12345 гривень з золотою підвіскою у вигляді «християнської рибки» вагою 0,81гр. з камінцями вартістю 3240 гривень та підвіскою у вигляді «літери Д» вагою 1,7гр. вартістю 1560 гривень, після чого з місця злочину втік, тим самим своїми діями спричинивши потерпілій ОСОБА_16 матеріальної шкоди на загальну суму 17 145 гривень.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись із зазначеним вироком суду першої інстанції прокурор Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просив вирок скасувати та ухвалити новий, яким виключити із мотивувальної частини посилання на пом`якшуючі покарання обставини «щире каяття» та «добровільне відшкодування завданого збитку»;

Змінити 4 (четвертий) абзац та викласти в такій редакції: строк відбування покарання ОСОБА_10 обчислювати з моменту його фактичного затримання, тобто з 09 грудня 2015 року (відповідно до протоколу затримання особи від 09.12.2015) до моменту звільнення з під варти - по 23 травня 2017 року (відповідно ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 23 травня 2017 року), а також у період часу з 03 жовтня 2019 року (відповідно ухвали слідчого судді Суворовського районного м. Одеси) до моменту ухвалення вироку тобто до 09 листопада 2021 року з розрахунку одного дня попереднього ув`язнення двом дням позбавлення волі відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України за № 838-VIII від 26.11.2015) - та вважати фактично відбутим 7 (сім) років, 1 (один) місяць та 10 (десять) днів.

Виключити абзац 5 (п`ятий) «Вважати ОСОБА_8 таким, що відбув в рамках об`єднаного кримінального провадження основне призначене покарання у виді позбавлення волі, звільнивши його з-під варти в залі суду».

Для відбування покарання у виді позбавлення волі взяти ОСОБА_8 під варту в залі суду.

В іншій частині прокурор просив вирок залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що суд дійшов до неправильного висновку про те, що ОСОБА_8 повністю відбув призначене основне покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 3 місяця та безпідставно звільнив його з під варти в залі суду.

У даному кримінальному провадженні строк відбування покарання ОСОБА_8 складає:

в період з 09 грудня 2015 року по 23 травня 2017 року 1 рік 5 місяців 14 днів;

в період з 03 жовтня 2019 року по 09 листопада 2021 року 2 роки 1 місяць 6 днів.

Всього 3 роки 6 місяців 20 днів.

З розрахунку одного дня попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України, 3 роки 6 місяців та 20 днів дорівнює 7 років 1 місяць 10 днів.

Належного обґрунтування та обчислення строку, відповідно до ч.5 ст.72 КК України за результатом якого, суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_8 фактично відбув 7 років 3 місяці мотивувальна частина вироку не містить.

Крім того прокурор зазначив, що у вироку відсутні посилання на те, які саме дії ОСОБА_8 підтверджують зменшення ступеня його вини.

Ураховуючи фактичні обставини справи та дані про особу обвинуваченого його заяви про повне визнання своєї вини можливо розцінювати лише як бажання пом`якшити покарання.

Крім того ОСОБА_8 добровільно не відшкодував потерпілим завдані збитки, оскільки потерпілими були заявлені цивільні позови.

Позиції учасників апеляційного розгляду в судовому засіданні

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор ОСОБА_6 підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_7 заперечували проти задоволення апеляційної скарги, просили апеляційний суд залишити вирок без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників апеляційного розгляду, дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Відповідно до положень статей 7, 9 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження. Під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч. 1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки в апеляційній скарзі прокурором не оскаржуються фактичні обставини вчинення злочинів, встановлені судом першої інстанції, доведеність вини та правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 , а також вид та розмір призначеного покарання, апеляційний суд не переглядає оскаржений вирок в цій частині.

Доводи апеляційної скарги прокурора про безпідставне урахування судом першої інстанції пом`якшуючих покарання обставин при призначенні ОСОБА_8 покарання, а саме щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку, апеляційний суд вважає обґрунтованим з огляду на таке.

Так, щире каяття характеризує суб`єктивне ставлення винного до вчиненого злочину, яке полягає в тому, що він визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажає виправити ситуацію, що склалася.

Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду у своїй постанові від 22 березня 2018 року у справі № 759/7784/15-к вказала про те, що розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправши наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_8 , добровільно до правоохоронних органів з заявою про вчинені злочини не з`явився.

Разом з тим, в матеріалах справи наявна розписка потерпілого ОСОБА_13 від 16.06.2016 року про те, що йому компенсована обвинуваченим завдана матеріальна шкода у розмірі 5000 гривень.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що обвинувачений ОСОБА_8 своїми злочинними діями також завдав матеріальної шкоди потерпілим: ОСОБА_15 у розмірі 32050 гривень, ОСОБА_16 у розмірі 17145 гривень та ОСОБА_14 у розмірі 23450 гривень, яка на теперішній час не відшкодована.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що щире каяття обвинуваченого ОСОБА_8 носить формальний характер і не підтверджується об`єктивними обставинами та має на меті виключно намагання уникнути справедливого покарання за вчинені злочини, оскільки останній, відшкодувавши завдану його злочинними діями матеріальну шкоду одному потерпілому, знову вчинив три епізоди відкритого викрадення чужого майна, що свідчить про відсутність в обвинуваченого осуду своєї протиправної поведінки, що є важливим елементом щирого каяття.

При цьому, на момент ухвалення оскарженого вироку ОСОБА_8 жодним чином не намагався відшкодувати завдану потерпілим ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_14 матеріальну шкоду, яка в загальному розмірі складає 72645 гривень.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що висновки суду першої інстанції про наявність пом`якшуючих покарання обставин - «щирого каяття» та «добровільного відшкодування завданого збитку» обвинуваченим ОСОБА_8 , не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Разом з тим, апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги прокурора про те, що суд першої інстанції дійшов до неправильного висновку про те, що ОСОБА_8 повністю відбув призначене основне покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 3 місяця та безпідставно звільнив його з під варти в залі суду.

Так, відповідно до ст.1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» - попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України судові рішення суду апеляційної та касаційної інстанцій, Верховного Суду України набирають законної сили з моменту їх проголошення.

Законом України № 838-УІІІ «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року (далі - Закон України № 838-УІІІ), який набрав чинності 24 грудня 2015 року, внесені зміни до ч.5 ст.72 КК України та передбачено, що зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

З даного питання висловлена думка Верховного Суду в постанові Великої палати від 29.08.2018 р. по справі № 663/537/17.

Згідно п.65 даної постанови, вирішуючи питання про те, якою редакцією ч.5 ст.72 КК України належить керуватися у конкретному випадку, варто враховувати час вчинення особою діяння, як це визначено у ч.2 та ч.3 ст.4 КК України, тобто застосовувати правила дії у часі закону України про кримінальну відповідальність, а не правила дії у часі кримінального процесуального закону.

Також Велика Палата Верховного Суду в зазначеній постанові вказала, що Закон № 838-УІІІ є законом про кримінальну відповідальність, який іншим чином поліпшує становище особи у розумінні ст. 5 КК України, оскільки передбачає коефіцієнт зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Якщо після вчинення особою діяння, передбаченого КК України, закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів, зворотну дію в часі має той закон, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи (ч.4 ст. 5 КК України).

Як убачається з мотивувальної частини оскарженого вироку, суд першої інстанції зазначив про те, що, оскільки один із інкримінованих ОСОБА_8 злочинів у об`єднаному кримінальному провадженні скоєний у жовтні 2013 року, з метою не погіршення становища обвинуваченого, необхідно за наслідком судового провадження зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_8 час його фактичного затримання та попереднього ув`язнення у період часу з 9.12.2015 року по 23.05.2017 рік, що підтверджується ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 23.05.2017р., а також у період часу з 3.10.2019 року до моменту ухвалення вироку, тобто до 9.11.2021 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі відповідно до вимог Закону України за №838-УІІІ від 26.11.2015.

З огляду на викладене, суд першої інстанції у резолютивній частині вироку зазначив про те, що ОСОБА_8 необхідно вважати таким, що відбув в рамках об`єднаного кримінального провадження призначене основне покарання у виді позбавлення волі та звільнити його з-під варти в залі суду.

В свою чергу апеляційний суд не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції.

Так, відповідно до матеріалів кримінального провадження, строк попереднього ув`язнення ОСОБА_8 рахується з 09 грудня 2015 року (відповідно до протоколу затримання особи від 09.12.2015) до моменту звільнення з під варти - по 23 травня 2017 року (відповідно ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 23 травня 2017 року), що складає 1 рік 5 місяців 14 днів.

Також строк попереднього ув`язнення ОСОБА_17 рахується з 03 жовтня 2019 року (відповідно ухвали слідчого судді Суворовського районного м. Одеси) до моменту ухвалення вироку, тобто до 09 листопада 2021 року, що складає 2 роки 1 місяць 6 днів.

Тобто, загальний строк попереднього ув`язнення ОСОБА_8 складає 3 роки 6 місяців 20

днів.

За таких обставин, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, ОСОБА_8 фактично відбув покарання, строк якого складає 7 (сім) років, 1 (один) місяць та 10 (десять) днів.

Між тим, суд першої інстанції не зазначив у мотивувальній частині оскарженого вироку належного обґрунтування обчислення строку попереднього ув`язнення ОСОБА_8 , відповідно до ч.5 ст.72 КК України, за результатом якого дійшов висновку про те, що ОСОБА_8 з фактично відбув покарання у виді позбавлення волі строком 7 років 3 місяці, що свідчить неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме, неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту.

Положеннями ч.1 ст.409 КПК України передбачені підстави для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, в тому числі і неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність.

Згідно з положеннями ст.413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є зокрема неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту.

Відповідно до п.1) ч.1 ст.411 КПК України, судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо: висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду.

Відповідно до п.2) ч.1 ст.420 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора, часткового скасування оскарженого вироку відносно ОСОБА_18 та ухвалення нового вироку, в частині виключення із мотивувальної частини оскарженого вироку посилання на пом`якшуючі покарання обставини - «щире каяття» та «добровільне відшкодування завданого збитку» обвинуваченим ОСОБА_8 , та в частині зарахування строку попереднього ув`язнення ОСОБА_8 у строк відбуття покарання.

Апеляційний суд зазначає про те, що обвинувачений ОСОБА_8 перебував в розшуку на підставі ухвали Одеського апеляційного суду від 20 липня 2023 року та був затриманий 12 вересня 2023 року о 14 годині 20 хвилин старшим уповноваженим СКП відділу поліції №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_19 .

За таких обставин, на підставі ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України за №838-УІІІ від 26.11.2015, строк попереднього ув`язнення ОСОБА_8 з 12 вересня 2023 року по 13 вересня 2023 року підлягає зарахуванню у строк відбування покарання ОСОБА_8 із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

З метою забезпечення виконання даного вироку апеляційний суд вважає за необхідне затримати ОСОБА_8 в залі суду, взяти його під варту і доставити до ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Керуючись статтями 376, 404, 405, 407, 409, 413, 418, 420, 532 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу прокурора Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_9 задовольнити.

Вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 09 листопада 2021 року, яким ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.186; ч.2 ст.187 КК України скасувати частково.

Постановити новий вирок, яким виключити із мотивувальної частини оскарженого вироку посилання на пом`якшуючі покарання обставини «щире каяття» та «добровільне відшкодування завданого збитку» обвинуваченим ОСОБА_8 .

Абзац 4 (четвертий) резолютивної частини оскарженого вироку викласти в такій редакції: «Строк відбування покарання ОСОБА_8 обчислювати з моменту його фактичного затримання, тобто з 09 грудня 2015 року (відповідно до протоколу затримання особи від 09.12.2015) до моменту звільнення з під варти - по 23 травня 2017 року (відповідно ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 23 травня 2017 року), а також у період часу з 03 жовтня 2019 року (відповідно ухвали слідчого судді Суворовського районного м. Одеси від 03 жовтня 2019 року) до моменту ухвалення вироку, тобто до 09 листопада 2021 року, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі - та вважати фактично відбутим 7 (сім) років, 1 (один) місяць та 10 (десять) днів».

Виключити із резолютивної частини оскарженого вироку абзац 5 (п`ятий) «Вважати ОСОБА_8 таким, що відбув в рамках об`єднаного кримінального провадження основне призначене покарання у виді позбавлення волі, звільнивши його з-під варти в залі суду».

На підставі ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України за №838-УІІІ від 26.11.2015 зарахувати у строк відбування покарання засудженому ОСОБА_8 строк його попереднього ув`язнення з 12 вересня 2023 року по 13 вересня 2023 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В іншій частині оскаржений вирок залишити без змін.

З метою забезпечення виконання вироку, засудженого ОСОБА_8 затримати в залі суду, взяти його під варту і доставити до Державної установи «Одеський слідчий ізолятор».

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржений в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити засудженому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4