печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2023 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Києва клопотання ОСОБА_4 в кримінальному провадженні № 0001784, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.03.2016, об`єднаному з кримінальним провадженням № 0002390, внесеним до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.03.2016, про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки Тетіївського району Київської області, з середньо-технічною освітою, що зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Печерського районного суду міста Києва перебуває кримінальне провадження № 0001784, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.03.2016, об`єднане з кримінальним провадженням № 0002390, внесеним до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.03.2016, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 185 КК України.

Згідно з обвинувальними актами, 10.03.2016, приблизно 13 год. 15 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи в приміщенні жіночого гардеробу магазину «Велика Кишеня», що по вул. Залізничне Шосе, 49 в м. Києві, знаходячись поруч із шафою, яка містила надпис «ОСОБА_5», помітила, що дана шафа відчинена. Після чого у ОСОБА_4 виник умисел на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, остання, діючи умисно та протиправно, з корисливих мотивів, впевнившись в тому, що за її діями ніхто не спостерігає, таємно із вищевказаної шафи викрала грошові кошти в сумі 200 (двісті) грн., які належать ОСОБА_5 .

Викравши вищевказані грошові кошти, ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зникла та в подальшому розпорядилася викраденим майном на власний розсуд, чим завдала потерпілій ОСОБА_5 матеріальної шкоди на суму 200 грн. 00 коп.

Окрім того, ОСОБА_4 26.03.2016, приблизно о 23 год. 45 хв., перебувала за місцем проживання у хостелі за адресою: АДРЕСА_2 , в подальшому, знаходячись у вказаному приміщенні, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна. З цією метою, ОСОБА_4 , реалізуючи свій корисливий умисел, з метою власного збагачення, знаходячись у приміщенні зазначеного хостелу, переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає, підійшла до камери схову, де ОСОБА_6 зберігала свої речі, а саме гаманець із банківськими картками, після чого відчинила вказану камеру схову та із гаманця взяла банківську картку «ПриватБанку» НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_6 та на рахунку якої знаходились грошові кошти в сумі 7324.90 грн. Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_4 вийшла із приміщення вказаного хостелу та направилась до банкомату «Приватбанку», який знаходився за адресою: м. Київ, вул. Еспланадна, 24, де о 00 год. 24 хв. 27.03.2016 здійснила операцію із зняття грошових коштів у сумі 2400.00 грн. та через хвилину іще 200.00 грн.

Після цього ОСОБА_4 повернулась до приміщення хостелу, та знову відчинивши вищевказану камеру схову, поклала банківську картку «ПриватБанку» НОМЕР_1 до гаманця, що належить ОСОБА_6 . Після цього ОСОБА_4 направилась до розважальних закладів, де розпорядилась викраденими коштами на власний розсуд.

Обвинувачена ОСОБА_4 звернулась до суду з клопотанням про звільнення її від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та закриття об`єднаного кримінального провадження у зв`язку зі звільненням від кримінальної відповідальності.

Судом роз`яснені обвинуваченій правові наслідки закриття кримінального провадження із нереабілітуючих підстав, наголошено, що вона має право на здійснення кримінального провадження на загальних підставах, при цьому ОСОБА_4 вказала, що їй зрозуміла підстава звільнення від кримінальної відповідальності, здійснення судового розгляду в загальному порядку вона не бажає, така позиція є добровільною.

Прокурор проти задоволення клопотання обвинуваченої не заперечувала, оскільки строк давності притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_4 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 185 КК України, вийшов, внаслідок чого вона підлягає звільненню від кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження підлягає закриттю. Зазначила, що протягом строку давності обвинувачена до кримінальної відповідальності не притягалася.

Потерпілі, щодо яких здійснювались належні заходи щодо повідомлення про місце, дату та час судового засідання, в судове засідання не з`явились, що не перешкоджає розгляду клопотання обвинуваченої.

Вислухавши позиції сторін кримінального провадження, вивчивши матеріали справи, суд надходить наступних висновків.

Відповідно до ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальний актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Частиною 3 ст. 288 КПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва від 29.03.2017 провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 185 КК України (757/20411/16-к), об`єднано з провадженням за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України (757/13287/16-к) та присвоєно номер 757/13287/16-к.

Відповідно до змісту обвинувальних актів ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні 10.03.2016 та 30.06.2016 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 185 КК України відповідно.

Санкція ч. 1 ст. 185 КК України станом на час інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення передбачала покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправних робіт на строк до двох років, або арешта на строк до шести місяців, або позбавлення волі на строк до трьох років.

Санкція ч. 1 ст. 185 КК України станом на час постановлення ухвали передбачає покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправних робіт на строк до двох років, або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до п`яти років.

Санкція ч. 2 ст. 185 КК України станом на час інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення передбачала покарання у виді арешту на строк від трьох до шести місяців або обмеження волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк.

Санкція ч. 2 ст. 185 КК України станом на час постановлення ухвали передбачає покарання у виді арешту на строк від трьох до шести місяців або обмеження волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк.

Згідно з ч. 2 ст. 12 КК України (в редакції, що діє на час постановлення ухвали) кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 КК України (в редакції, що діяла на час події) злочином середньої тяжкості є злочин, за який передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Таким чином, діяння, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України, на час події було злочином середньої тяжкості, на день проведення судового засідання відноситься до кримінальних проступків.

В свою чергу, діяння, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, на час події було злочином середньої тяжкості, на день проведення судового засідання відноситься до нетяжких злочинів.

Відповідно до ч. 1 ст. 49 КК України (в редакції, що діяла на час подій), особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:

1) два роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі;

2) три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за яке передбачено покарання у виді обмеження або позбавлення волі;

3) п`ять років - у разі вчинення злочину середньої тяжкості;

4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину;

5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Отже, строк давності притягнення особи до кримінальної відповідальності за вчинення злочину середньої тяжкості, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України (в редакції, що діяла на час події), становить п`ять років.

Згідно з ч. 1 ст. 49 КК України (в редакції, що діє на час винесення ухвали), особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:

1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі;

2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років;

3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини;

4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину;

5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Таким чином, строк давності притягнення особи до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України (в редакції, що діє на час винесення ухвали), становить три роки, а за вчинення нетяжкого злочину - п`ять років.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Частиною 2 цієї ж статті визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

З огляду на вказане в даному випадку підлягають застосуванню норми Кримінального кодексу України, що діють на час винесення ухвали.

Відповідно до позиції Верховного Суду, що викладена в ухвалі від 14 вересня 2020 року в справі № 493/1843/16-к, матеріально-правовою підставою застосування інституту давності вважається істотне зменшення суспільної небезпечності вчиненого злочину внаслідок спливу певного проміжку часу, що суттєво позначається на досягненні мети покарання.

Досягнення мети кари і виправлення особи, яка вчинила злочин, загального і спеціального попередження іноді стає або взагалі неможливим, або просто зайвим. Тому недоцільним є і притягнення особи до кримінальної відповідальності. Внаслідок цього ст. 49 КК України встановлює строки давності, тобто строки, після закінчення яких особа не може бути піддана кримінальній відповідальності за раніше вчинений злочин. Закінчення цих строків є підставою обов`язкового і безумовного звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого. Факт визнання чи невизнання особою своєї винуватості у даному випадку не має значення для вирішення питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності з цієї підстави. Таке звільнення є обов`язком, а не правом суду, за винятком випадку застосування давності, передбаченого ч. 5 ст. 49 КК України.

ОСОБА_4 в межах строків давності притягнення до кримінальної відповідальності нового злочину не вчинила, що вбачається з довідки № 33-03042023/80210 від 05.04.2023.

Судом в даному випадку не встановлено обставин, з якими закон пов`язує переривання чи зупинення перебігу строку давності притягнення обвинуваченої до кримінальної відповідальності, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 49 КК України.

Виходячи з фактичних обставин справи, так як вони викладені в обвинувальних актах, події кримінальних правопорушень, з приводу якої ОСОБА_4 пред`явлено обвинувачення за ч. 1, 2 ст. 185 КК України, мали місце 10.03.2016 та 26.03.2016 відповідно, відтак на даний час сплинули передбачені п. 2, 3 ч. 1 ст. 49 КК України трирічний та п`ятирічний строк притягнення особи до кримінальної відповідальності, у зв`язку з чим, суд, за наявності згоди обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстав, визначених ст. 49 КК України, приходить до висновку про необхідність звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1, 2 ст. 185 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Як зазначила прокурор у судовому засіданні, речові докази, процесуальні витрати у провадженні відсутні, цивільний позов не заявлявся.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 44, 49 КК України, ст. ст. 284, 285, 286, 288, 369-372, 376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання обвинуваченої ОСОБА_4 - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1, 2 ст. 185 КК України, на підставі ст. 49 КК України - у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження № 0001784, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.03.2016, об`єднане з кримінальним провадженням №0002390, внесеним до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.03.2016, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 185 України, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України - закрити.

Речові докази, процесуальні витрати у провадженні відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення шляхом подання апеляційної скарги через Печерський районний суд м. Києва.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не було скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1