Житомирський апеляційний суд
Справа №295/3676/23 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2023 року Житомирський апеляційний суд

в складі: головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі клопотання прокурора Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_9 про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_7 у кримінальному провадженні за апеляційними скаргами обвинуваченої ОСОБА_7 та її захисника ОСОБА_10 на вирок Богунського районного суду м.Житомира від 17 квітня 2023 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Хабаровськ, Російської Федерації, без реєстрації, останнє місце проживання АДРЕСА_1 , раніше судимої,

-обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,-

в с т а н о в и в:

На розгляді Житомирського апеляційного суду перебуває кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченої ОСОБА_7 та її захисника ОСОБА_10 на вирок Богунського районного суду м.Житомира від 17 квітня 2023 року, яким ОСОБА_7 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років.

Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишено попередній у вигляді тримання під вартою.

Апеляційний розгляд вказаного провадження призначено на 12 годину 00 хвилин 12 червня 2023 року.

29 травня 2023 року від прокурора Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_9 надійшло клопотання про продовження на 60 днів строку тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_7 ..

В обгрунтування клопотання прокурор послався на наявність ризиків, передбачених п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: можливість обвинуваченої переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків у кримінальному провадженні або вчинити інше кримінальне правопорушення, враховуючи що вона раніше неодноразово судима, не працює, незаміжня, на утриманні дітей не має та не має постійного місця проживання, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків, а тому інший більш м`який запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки останньої.

Заслухавши доводи прокурора в підтримання вказаного клопотання, думку обвинуваченої ОСОБА_7 та її захисника ОСОБА_10 , які заперечували щодо задоволення клопотання прокурора та просили застосувати до обвинуваченої запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Так, відповідно до ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: зокрема,

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч. 2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, та за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, раніше неодноразово судима, не працює, незаміжня, на утриманні дітей не має та не має постійного місця проживання, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для подовження строку тримання під вартою обвинуваченої, оскільки у разі зміни їй запобіжного заходу на більш м`який, ОСОБА_7 може переховуватися від суду чи вчиняти нові кримінальні правопорушення, враховуючи тяжкість покарання, яке їй загрожує, відсутність міцних соціальних зв`язків, постійного місця проживання та офіційного джерела доходів. Крім того, у разі зміни запобіжного заходу на більш м`який обвинувачена може незаконно впливати на потерпілу та свідків у кримінальному провадженні.

Таким чином, колегія суддів вважає, що прокурором доведено наявність ризиків, передбачених п.1,3,5 ч. 1 ст.177 КПК України, та неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Також, слід зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченої ОСОБА_7 , а враховуючи, що для розгляду апеляційних скарг обвинуваченої ОСОБА_7 та її захисника ОСОБА_10 на вирок Богунського районного суду м.Житомира від 17 квітня 2023 року апеляційному суду потрібен певний час, колегія суддів вважає необхідним продовжити строк тримання під вартою обвинуваченій без визначення розміру застави відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України.

Керуючись ст. ст. 199, 331, 405 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_9 задовольнити.

Продовжити обвинуваченій ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 10 серпня 2023 року без визначення розміру застави.

Строк дії ухвали до 10.08.2023 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: