Номер провадження: 11-кп/813/1376/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.05.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий - суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні виділені матеріали справи за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 20.02.2023 року про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою в кримінальному провадженні №0003501 від 07.12.2018 року щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

встановив:

В Херсонському міському суді Херсонської області перебуває на розгляді кримінальне провадження №0003501 від 07.12.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.1 ст.321, ч.3 ст.321 КК України.

16.02.2023 прокурором Херсонської окружної прокуратури Херсонської області ОСОБА_6 подано для розгляду до Малиновського районного суду м. Одеси клопотання в кримінальному провадженні №0003501 від 07.12.2018 року про продовження строку дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 .

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 20.02.2023 року, продовжено строк дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 у виді тримання під вартою, строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 21.04.2023 року.

Мотивуючи прийняте рішення, суд першої інстанції послався на те, що клопотання підсудне Малиновському районному суду м. Одеси, з урахуванням розпорядження Голови Верховного Суду від 10.01.2023 року №2, рішення Вищої ради правосуддя від 31.01.2023 року №10/0/15-23 та п.20-5 Розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України. А також послався на продовження існування раніше встановлених ризиків переховування обвинуваченого від суду, можливість здійснення незаконного впливу на свідків, які ще не допитані судом, та вчинення іншого кримінального правопорушення. Суд першої інстанції також послався на тяжкість інкримінованого обвинуваченому злочинів, та на особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який неодружений, утриманців не має, не працює, є раніше судимим.

28.02.2023 року до Одеського апеляційного суду звичайним поштовим відправленням надійшла апеляційна скарга від імені ОСОБА_5 , в якій останній просив поновити йому строк на апеляційне оскарження, скасувати ухвалу суду від 20.02.2023 року, та відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно нього (а.п.62-67).

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Одеського апеляційного суду від 28.03.2023 року справу передано для розгляду колегії суддів: головуючий суддя ОСОБА_3 , судді: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 (а.п.69).

31.03.2023 року ухвалою Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 повернуто особі, яка її подала, шляхом надіслання на адресу ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» для передачі обвинуваченому ОСОБА_5 , оскільки апеляційна скарга не зареєстрована в адміністрації ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор», а скерована поштовим відправленням на адресу Одеського апеляційного суду нібито ОСОБА_5 , який з урахуванням факту його перебування під вартою, вочевидь не мав можливості самостійно підготувати скаргу за допомогою комп`ютерної техніки та особисто надіслати її Укрпоштою на адресу суду без дотримання положень Закону України «Про попереднє ув`язнення» та «Інструкції з організації перегляду кореспонденції (листування) осіб, які тримаються в установах виконання покарань та слідчих ізоляторах», затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.07.2013 року №1304/5, що позбавило можливості перевірити чи дійсно апеляційна скарга подана саме обвинуваченим ОСОБА_5 , тобто особою, яка має право подати апеляційну скаргу.

05.05.2023 року до Одеського апеляційного суду з ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» повторно надійшла апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_5 , в якій останній посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухвали від 20.02.2023 року, просить скасувати вказану ухвалу суду, та відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання його під вартою.

Обвинувачений стверджує, що судом при розгляді клопотання прокурора не перевірено, що обвинувачення є необґрунтованим та не підтверджене матеріалами кримінального провадження; не враховано не доведеність прокурором ризиків, а також особи обвинуваченого.

ОСОБА_5 стверджує, що не врахування судом того, що у визначеному законодавством порядку строки його утримання під вартою продовжені не були, та сплинули 28.04.2022 року та не перевірено можливості застосування до нього більш м`яких запобіжних заходів.

Крім того, обвинувачений просить поновити йому строк на апеляційне оскарження, оскільки повного тексту ухвали суду так і не отримував.

Відповідно до вимог ст.422-1 КПК України (далі - КПК) розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Апеляційний розгляд проведено без участі прокурора ОСОБА_6 , яка будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду, до судового засідання не з`явилася, надіслала клопотання про проведення апеляційного розгляду без участі прокурора.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 не просив розглядати апеляційну скаргу за його обов`язкової участі.

Крім того, 23.05.2023 року до Одеського апеляційного суду надійшло повідомлення з ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» про те, що обвинувачений ОСОБА_5 утримувався у вказаній установі в період часу з 23.11.2022 року по 20.04.2023 року, після чого його звільнено з-під варти, у зв`язку із не продовженням йому строку тримання під вартою.

В телефонному режимі захисник обвинуваченого повідомив, що не бажає приймати участь в розгляді апеляційної скарги.

За наведених обставин, враховуючи положення ч.4 ст.107, ч.4 ст.405, ч.4 ст.422-1 КПК України апеляційний розгляд проведено за відсутності учасників кримінального провадження та без фіксації за допомогою технічних засобів.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про таке.

Щодо доводів обвинуваченого ОСОБА_5 про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції, то вони є обґрунтованими, з огляду на таке.

Відповідно до положень ст. 395 КПК України, апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції про обрання, продовження або зміну запобіжного заходу подається протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Згідно матеріалів судового провадження вбачається, що розгляд клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 проведено за участю обвинуваченого та його захисника, 20.02.2023 року за результатами розгляду вказаного клопотання судом було оголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

Повний текст оскарженої ухвали слідчого судді проголошено 23.03.2023 року, без участі учасників провадження.

В матеріалах кримінального провадження наявна довідка від 23.02.2023 року про направлення копії ухвали на електронну адресу ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор», однак відсутня розписка про вручення її обвинуваченому ОСОБА_5

22.03.2023 року через відділення «Укрпошти» ОСОБА_5 подав до апеляційного суду апеляційну скаргу, яка була зареєстрована судом 28.03.2023 року.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 31.03.2023 року вказану апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 надіслано до ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» для передачі обвинуваченому ОСОБА_5 , через необхідність належної реєстрації в адміністрації установи виконання покарань.

13.04.2023 року обвинувачений ОСОБА_5 через адміністрацію ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» повторно подав апеляційну скаргу на ухвалу від 20.02.2023 року, яка надійшла до апеляційного суду 05.05.2023 року, в якій просить поновити йому строк на апеляційне оскарження з посиланням на не отримання копії оскарженої ухвали.

Приймаючи до уваги, встановлені апеляційним судом обставини, доводи клопотання обвинуваченого заслуговують на увагу, а тому з метою забезпечення права доступу особи до суду, на виконання положень ст. 55 Конституції України, ст.ст. 3, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, апеляційний суд вважає за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження та надати обвинуваченому право на доступ до правосуддя.

Щодо підсудності клопотання прокурора колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до положень ч.1 ст.32 КПК, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, - суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення. Якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.

Згідно п.4 ч.1 ст.34 КПК кримінальне провадження передається на розгляд іншого суду, якщо: ліквідовано суд або з визначених законом підстав припинено роботу суду, який здійснював судове провадження.

Згідно ч.9 ст.615 КПК під час дії воєнного стану обвинувальні акти, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності скеровуються та розглядаються судами, у межах територіальної юрисдикції яких вчинено кримінальне правопорушення, а в разі неможливості з об`єктивних причин здійснювати відповідним судом правосуддя - судом, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, що закінчив досудове розслідування, або іншим судом, визначеним у порядку, передбаченому законодавством.

Положення цієї частини не поширюються на кримінальні провадження, обвинувальні акти, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності в яких скеровано до суду до моменту введення воєнного стану та набрання чинності цією частиною.

Відповідно до ч.6 ст.615 КПК уразі закінчення строку дії ухвали суду про тримання під вартою та неможливості розгляду судом питання про продовження строку тримання під вартою в установленому цим Кодексом порядку обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою вважається продовженим до вирішення відповідного питання судом, але не більше ніж на два місяці.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.615-1 КПК відновленню підлягають зокрема матеріли кримінального провадження, в якому судовий розгляд розпочато, проте рішення суду за результатами його розгляду не ухвалено. Матеріали кримінального провадження, в якому судовий розгляд розпочато, проте рішення суду за результатами його розгляду не ухвалено, підлягають відновленню за рішенням, суду у разі надходження клопотання від прокурора або від слідчого чи дізнавача, погодженого з прокурором, або від сторони захисту чи потерпілого, або за власною ініціативою суду, за умови наявності витягу з Єдиного реєстру досудового розслідування, або постанови про початок досудового розслідування, винесеної у порядку, передбаченому статтею 615 цього Кодексу, або ухвали про призначення судового розгляду, наявних у цьому кримінальному провадженні відповідних матеріалів фотозйомки, звукозапису, відеозапису та інших носіїв інформації, а також копій документів, засвідчених з використанням засобів кваліфікованого електронного підпису.

Указом Президента України №757/2022 від 07.11.2022 року, затвердженим Законом України від 16.11.2022 року №2738-ІХ продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб.

Відповідно до розпорядження Верховного Суду від 06.03.2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», на підставі ч. 7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, у кримінальних провадженнях, що були під територіальною юрисдикцією Херсонського міського суду Херсонської області, визначено підсудність за Саксаганським районним судом м. Кривий Ріг Дніпропетровської області.

Згідно розпорядження Верховного Суду №52 від 26.09.2022 «Про зміну територіальної підсудності судових справ судів Херсонської області» зазначено, що з 03 жовтня 2022 року підсудність Херсонського міського суду Херсонської області змінюється на Малиновський районний суд м. Одеси, районним судам м. Кривого Рогу Дніпропетровської області забезпечити розгляд справ (проваджень), які надійшли до 02 жовтня 2022 року включно на розгляд цих судів у порядку, визначеному 3 частиною сьомою статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», та відповідно до розпорядження Голови Верховного Суду від 6 березня 2022 року № 1/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану».

Так, 26.09.2022 року розпорядженням голови Верховного Суду № 52 від 26.09.2022 року внесено зміни до розпорядження голови Верховного суду від 06.03.2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» та змінено територіальну підсудність судових справ, що перебували у провадженні Херсонського міського суду Херсонської області та визначено її з 03.10.2022 року за Малиновський районним судом м. Одеси.

Згідно з розпорядженням Голови Верховного Суду від 10.01.2023 року № 2 «Про відновлення роботи та зміну територіальної підсудності судових справ судів Херсонської області» відновлено з 1 лютого 2023 року територіальну підсудність судових справ Херсонського апеляційного суду, Білозерського районного суду Херсонської області, Великоолександрівського районного суду Херсонської області, Нововоронцовського районного суду Херсонської області, змінена розпорядженням Голови Верховного Суду від 6 березня 2022 року №1/0/9-22 (зі змінами, внесеними розпорядженням Голови Верховного Суду від 26 вересня 2022 року № 52). Із вказаної дати також визначено: Білозерському районному суду Херсонської області - територіальну підсудність справ Херсонського міського суду, Чаплинського районного суду, Верхньорогачицького районного суду, Новотроїцького районного суду, Горностаївського районного суду, Великолепетиського районного суду Херсонської області.

Разом з тим, рішенням Вищої ради правосуддя від 31.01.2023 року №10/0/15-23 вирішено продовжити Одеському апеляційному суду, Київському, Малиновському, Приморському, Суворовському районним судам міста Одеси, Біляївському, Комінтернівському районним судам Одеської області, Теплодарському міському суду Одеської області розгляд справ (проваджень), які надійшли до 28.02.2023 року включно на розгляд цих судів у порядку, визначеному частиною сьомою статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», та відповідно до розпорядження Голови Верховного Суду від 06.03.2022 року № 1/0/9-22 (зі змінами, внесеними розпорядженням Голови Верховного Суду від 26 вересня 2022 року № 52).

З урахуванням вищевикладеного, клопотання прокурора було підсудне Малиновському районному суду м. Одеси.

16.02.2023 року прокурор Херсонської окружної прокуратури Херсонської області ОСОБА_6 звернулась до Малиновського районного суду із клопотанням про продовження тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 строком на 60 (шістдесят) діб.

Прокурор, обґрунтовуючи підстави звернення до Малиновського районного суду м. Одеси, вказала, що розгляд вказаного кримінального провадження щодо ОСОБА_5 Херсонським міським судом Херсонської області на даний час не можливий, у зв`язку із фіксацією воєнних злочинів Російської Федерації, стабілізаційних заходів щодо налагодження життєдіяльності обласного центру, заходів виявлення та ліквідації вибухонебезпечних предметів, тому доступ до міста обмежений, у тому числі й до адміністративних будинків, споруд та суду, а також окупацією частини Херсонської області загарбником та веденням на її території боїв.

Разом з тим, прокурор посилаючись на тяжкість кримінальних правопорушень, в яких обвинувачується ОСОБА_5 , продовження існування раніше встановлених у кримінальному провадженні ризиків, а саме можливого переховування обвинуваченого від суду, здійснення його незаконного впливу на свідків, які ще не допитані в ході судового розгляду, а також скоєння ним інших кримінальних правопорушень, тому прокурор вважає, що є наявними підстави для продовження строку тримання обвинуваченого під вартою.

Оскарженою ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 20.02.2023 року, продовжено строк дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 у виді тримання під вартою, строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 21.04.2023 року.

Щодо доводів обвинуваченого стосовно незаконності оскарженої ухвали, то колегія суддів враховує наступне.

Частина перша ст. 404 КПК передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 370 КПК передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону, з огляду на таке.

Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.1 ст.321, ч.3 ст.321 КК України.

Відповідно до ст.12 КК України вказані кримінальні правопорушення відносяться до нетяжкого та тяжкого злочинів.

Апеляційний суд вважає, що розглядаючи питання доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , суд першої інстанції виконав вимоги КПК, які регламентують продовження строку дії запобіжного заходу.

Прийняте рішення суд мотивував тяжкістю покарання, яке загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим, а також продовження існування ризиків, які дають підстави вважати, що обвинувачений, перебуваючи на свободі, може здійснити спроби переховування від суду, здійснення незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні, а також вчинення ним нового кримінального правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що тяжкість пред`явленого обвинувачення ОСОБА_5 , а також існування вищевказаних ризиків виправдовують продовження застосування найсуворішого запобіжного заходу відносно обвинуваченого.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про неможливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, з огляду на те, що раніше існуючі та доведені ризики не знизились і не відпали, оскільки обвинувачений не може не розуміти тяжкість можливого суворого покарання, у разі доведеності його вини за результатами розгляду кримінального провадження.

На думку апеляційного суду, наведені обставини в достатній мірі підтверджують існування ризику можливих спроб переховування обвинуваченого ОСОБА_5 від суду, в тому числі і з урахуванням позиції ЄСПЛ у рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року, в якій Суд зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилятись від слідства.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Клоот проти Бельгії», Суд зазначив: «Серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання обвинуваченого під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень. Однак, необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід - необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться».

Також, ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Обставини даного кримінального провадження, в тому числі і дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , на думку апеляційного суду, дають достатні підстави припускати, що останній може здійснити спроби переховування від суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК, не можна визнавати недоведеним.

При встановленні наявності ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК - впливу на свідків в даному кримінальному провадженні, апеляційний суд враховує встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є потерпілими та свідками у кримінальному провадженні, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224, ч. 4 ст. 95 КПК.

Доводи обвинуваченого про відсутність підтвердження існування ризиків апеляційний суд визнає безпідставними, оскільки ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення обвинуваченим зазначених дій.

Апеляційний суд звертає увагу, що КПК не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що вона має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії обвинуваченої кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки обвинуваченого та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження.

Тобто в даному випадку, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Стосовно загрози втечі особи, практика ЄСПЛ виходить з того, що якщо тяжкість покарання, якому може бути піддана обвинувачена, можна законно розглядати, як таку, що може спонукати її до втечі. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно враховувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейних зв`язків, будь яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці.

За таких обставин, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , виходячи з вимог ст.ст. 177, 178, 183, 199 КПК, в тому числі і з огляду на правову кваліфікацію інкримінованих останньому кримінальних правопорушень, а тому вважає, що зміна запобіжного заходу обвинуваченій на більш м`який, з великою вірогідністю, не зможе запобігти ризикам можливого переховування обвинуваченого від суду, а також здійснення незаконного впливу на свідків, що унеможливить завершення судового розгляду кримінального провадження, та в свою чергу не буде слугувати виконанню завдань кримінального судочинства, передбачених ст. 2 КПК.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи ОСОБА_5 про необґрунтованість обвинувачення, оскільки винуватість чи не винуватість обвинуваченого, належність, достатність та допустимість доказів має бути перевірена судом першої інстанції за результатами повного та всебічного дослідження всіх обставин справи, та перевірки всіх доказів у їх сукупності. Остаточна оцінка доказам по справі надається судом при ухвалені вироку.

Доводи обвинуваченого про те, що строки тримання його під вартою продовжені не були та вже сплинули, колегія суддів визнає безпідставними.

08.05.2019 року ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області, задоволено клопотання слідчого та застосовано до ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком на 60 днів, до 04.07.2019 року включно, із визначенням альтернативного запобіжного заходу у виді застави в розмірі 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 121620 грн., із покладенням обов`язків визначених ст.194 КПК (справа №766/2721/19, провадження №1-кс/766/7502/19).

В подальшому до провадження Херсонського міського суду Херсонської області надійшли для розгляду матеріали за кримінальним провадженням №0003501 від 07.12.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.1 ст.321, ч.3 ст.321 КК України.

З ЄДРСР вбачається, що 01.07.2019 року ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області ОСОБА_9 призначене підготовче судове засідання у вказаному кримінальному провадженні на 03.07.2019 року (справа № 766/12913/19, провадження № 1-кп/766/2262/19).

03.07.2019 року ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області (головуючий - суддя ОСОБА_9 ) продовжено обвинуваченому ОСОБА_5 строк тримання під вартою на 60 (шістдесят) діб, до 02.09.2019 року включно.

28.08.2019 року ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області кримінальне провадження призначено до розгляду на 21.10.2019 року та продовжено ОСОБА_5 строк тримання під вартою на 60 діб, тобто до 27.10.2019 року включно.

В подальшому, в ході розгляду вказаного кримінального провадження Херсонським міським судом Херсонської області неодноразово продовжувався строк дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 , зокрема останні рази 13.01.2022 року та 28.02.2022 року.

13.01.2022 року ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області (головуючий - суддя ОСОБА_10 ) в порядку ст.331 КПК продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 на 60 (шістдесят) днів, тобто до 13.03.2022 року включно (справа №766/12913/19, провадження №1-кп/766/120/22) (а.п.16-17).

28.02.2022 року ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області (головуючий - суддя ОСОБА_10 ) в порядку ст.331 КПК продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 на 60 (шістдесят) днів, тобто до 28.04.2022 року включно (справа №766/12913/19, провадження №1-кп/766/120/22) (а.п.18).

26.04.2022 року ухвалою Саксаганського районного суду м. Одеси (головуючий - суддя ОСОБА_11 ) продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 24.06.2022 року (справа №766/12913/19, провадження №1-і/214/205/22).

Згідно повідомлення судді Саксаганського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області ОСОБА_12 від 21.10.2022 року (вих..№766/12913/19/32183/2022, справа №766/12913/19, провадження №1-і/214/301/22) адресованого в ДУ «Північна виправна колонія (№90)» вбачається, що суд вказував, що 23.06.2022 року суду не представилось можливим в порядку встановленому КПК, вирішити питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , та вказав про необхідність керуватися положеннями ст.615 КПК при вирішенні питання про строк дій запобіжного заходу обвинуваченого. Аналогічно суд вказав застосовувати положення ст.615 КПК під час неможливості розгляду клопотання 28.07.2022 року та 21.10.2022 року.

22.12.2022 року ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу (головуючий - суддя ОСОБА_12 ) Дніпропетровської області продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 строком до 22.02.2023 року (справа №766/12913/19, провадження №1-і/214/301/22) (а.п.39).

З огляду на викладене доводи обвинуваченого про те, що строки дії застосованого відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою не продовжувались та сплили є не обґрунтованими.

Обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , як судом першої інстанції, так і колегією суддів апеляційного суду, встановлено не було.

Матеріали справи не містять інших даних про застереження, які б унеможливлювали перебування вказаного обвинуваченого під вартою.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченої, які б були підставою для скасування оскарженої ухвали та зміни запобіжного заходу на більш м`який.

З урахуванням вищенаведеного, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого та скасування ухвали суду першої інстанції.

Крім того, колегією суддів враховується, що згідно оскарженої ували строк її дії становить до 21.04.2023 року, на момент розгляду апеляційної скарги до суду надійшло повідомлення з ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» про те, що обвинувачений ОСОБА_5 утримувався у вказаній установі в період часу з 23.11.2022 року по 20.04.2023 року, після чого його звільнено з-під варти, у зв`язку із не продовженням йому строку тримання під вартою. Таким чином, на час апеляційного розгляду оскаржена ухвала вже є неактуальною, у зв`язку із закінченням строку її дії, а обвинуваченого звільнено з-під варти.

Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 183, 199, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Задовольнити клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 20.02.2023 року.

Апеляційн у скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 - залишити без задоволення.

Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 20.02.2023 року щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 в кримінальному провадженні №0003501 від 07.12.2018 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4