Справа № 481/843/23
Провадж.№ 1-кп/481/71/2023
В И Р О К

іменем України

08.09.2023 року Новобузький районний суд Миколаївської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Новий Буг, Миколаївської області кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.11.2022 року за № 0000563

по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Новий Буг, Миколаївської області, українки, громадянки України, з професійно-технічною освітою, раніше не судимої, працюючої на посаді медичної сестри приймального відділення відділення невідкладних станів КНП «Новобузька багатопрофільна лікарня», зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

по даному кримінальному провадженню обвинувачену у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Судом встановлено, та визнано доведеним, що ОСОБА_3 в період 2015 року, точної дати не встановлено, придбала у власність собаку (кобель) на прізвисько « ОСОБА_7 », віком близько чотирьох місяців, кого було схрещено із собакою невстановленої породи та породою «Тер`єр американський стафордширський», яка фактично є метисом вказаної породи, яка відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання щодо небезпечних порід собак» від 10.11.2021 року № 1164 відноситься до небезпечних порід собак.

В подальшому, ОСОБА_3 маючи намір використовувати даного собаку в якості сторожового собаки свого домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , від можливих посягань з боку сторонніх осіб, визначила для утримання даного собаки ділянку подвір`я на території свого домоволодіння, а саме у вольєрі. Після чого в літку 2021 року, ОСОБА_3 маючи на меті більш якісно використовувати охороні функції свого собаки на прізвисько « ОСОБА_7 » почала випускати собаку з вольєру, щоб той міг вільно пересуватись по території домоволодіння, при цьому незважаючи на прояв агресії в поведінці зазначеного собаки до людей, ОСОБА_8 , як власник собаки, передбачаючи можливість настання шкідливих наслідків для життя та здоров`я оточуючих, легковажно розраховуючи на їх відвернення, порушуючи вимоги Закону України «Про захист тварин від жорсткого поводження», не забезпечила своїй собаці на прізвисько « ОСОБА_7 » належні умови утримання для вільного вигулу по території домоволодіння, зокрема збудувала паркан, що розмежовує територію її домоволодіння з територією домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , та в якому проживає потерпіла ОСОБА_6 , який за своїми технічними характеристиками не забезпечив ізольовану, добре огороджену територію, тим саме вказаний собака на прізвисько « ОСОБА_7 » почав утримуватись в умовах, що не відповідають його біологічним, видовим та індивідуальним особливостям.

Так, 12.11.2022 року близько о 16.00 год. ОСОБА_3 перебувала за власним місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , та займалась домашніми справами. В цей час на подвір`ї вказаного домоволодіння у вільному вигулі знаходився вищевказаний собака на прізвисько « ОСОБА_7 ». У вказаний період часу на власній присадибній ділянці домоволодіння, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 та яка межує з присадибною ділянкою ОСОБА_3 , знаходилась потерпіла ОСОБА_6 . В цей час собака на прізвисько « ОСОБА_7 », маючи агресивну поведінку, через утворений собакою отвір в огорожі, проник на територію домоволодіння ОСОБА_6 та здійснив напад на останню, вкусивши за ліву руку.

Внаслідок своєї злочинної недбалості, ОСОБА_3 , яка не передбачила можливості настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення тілесних ушкоджень будь-якій іншій особі, хоча повинна була могла їх передбачити, створила загрозу безпеці людей, внаслідок чого собака власником якої вона являється, напала та вкусила ОСОБА_6 в результаті чого остання отримала тілесні ушкодження у вигляді уламкового перелому обох кісток лівого передпліччя зі змішенням уламків, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості.

Позиція обвинуваченої ОСОБА_3 ,

Під час судового розгляду кримінального провадження обвинувачена ОСОБА_3 вину визнала частково. Пояснила, що стався нещасний випадок, дійсно її собака спричинила укуси потерпілій, однак заперечувала, що її собака на прізвисько « ОСОБА_7 » був бійцівської породи, чи мав агресивний характер.

Суду пояснила, що приблизно у 2015 році її донька привезла із м. Кривого Рогу бродяче цуценя приблизно 4-5 місячне, а син показав дане цуценя ветеринарному лікарю і той повідомив, що собака не породиста,тому документи на собаку не робили. Покійний чоловік ОСОБА_3 займався його дресируванням, а обвинувачена із сином вигулювали собаку інколи навіть без повідка, оскільки він був слухняним, а коли виріс, то вигулювали в наморднику. Вдома окрім даної собаки ще були коти і собака німецька вівчарка, вони всі співіснували дружно, не гризлись.

Прибудинкова територія домоволодіння ОСОБА_3 повністю огороджена, тому коли собака на прізвисько « ОСОБА_7 » вільно бігав за межами свого вольєра, він не міг вибігти за межі свого подвір`я.

Із домоволодінням потерпілої ОСОБА_6 домоволодіння ОСОБА_3 межує городами і між ними є огорожа із сітки рабиці. Сітка нова, встановлена приблизно в 2021 році, будь-яких проходів у ній не було.

В листопаді місяці 2022 року обвинувачена бачила, що у потерпілої вже перекопаний город, і одного дня ОСОБА_3 випустила собаку на прізвисько « ОСОБА_7 » із вольєру побігати вільно. Приблизно хвилин через 10 ОСОБА_3 почула гавкіт собаки і побачила, що він розхитує сітку, яка стоїть на межі із городом потерпілої, а потерпіла в цей час поралась на городі. ОСОБА_3 відразу ж побігла до собаки, при цьому обвинувачена також кричала потерпілій, щоб та йшла з городу. Однак коли ОСОБА_3 підбігла до сітки то собака вже зробив отвір у огорожі і кинувся на потерпілу ОСОБА_6 .. Ротару в цей час також кинулась на собаку та схопила його за шию і почала відтягувати від ОСОБА_6 , яку пес тримав за руку. Обвинуваченій вдалось відтягнути собаку від потерпілої і ОСОБА_3 зрозуміла, що у ОСОБА_6 наявний перелом кісток руки. Відразу ж після цього ОСОБА_3 із сином відвезли до лікарні, де надавали медичну допомогу потерпілій.

Щодо цивільного позову потерпілої ОСОБА_6 то ОСОБА_9 подано відзив і в судовому засіданні вона визнала вимоги частково. Крім того зазначила, що відразу ж після інциденту вона відшкодувала потерпілій п`ять тисяч гривень на лікування.

Крім того ОСОБА_3 доповнила, що після нападу на ОСОБА_6 собаку усипили, щоб не допустити більше подібних ситуацій.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Окрім пояснень обвинуваченої ОСОБА_3 , яка не заперечувала того факту, що саме її собака спричинив потерпілій тілесні ушкодження, її винуватість підтверджується показами потерпілої та письмовими доказами, безпосередньо дослідженими в ході судового розгляду.

Потерпіла ОСОБА_6 суду пояснила, що вона проживає по сусідству із обвинуваченою ОСОБА_3 , їх домогосподарства межують городами. Між їх городами є огорожа із сітки рабиці, яку встановила ОСОБА_3 . Також потерпіла знала, що у ОСОБА_3 в дворі є собака на прізвисько « ОСОБА_7 », який часто бігав по дворі обвинуваченої, при цьому він був агресивний та постійно гавкав і ОСОБА_3 в такі моменти його закривала у вольєрі.

12.11.2022 року приблизно о 16 годині потерпіла із вилами поралась на своєму городі, ближче до межі городу ОСОБА_3 і почула, що собака як завжди почав гавкати та кидатись на огорожу, рвати її. Однак потерпіла продовжувала працювати, оскільки вона не могла щоразу йти з городу, коли собака на вигулі.

Однак цього разу собака дуже швидко зробив отвір у сітці, потерпіла почула, що ОСОБА_3 їй кричить, щоб вона тікала, або колола собаку. Однак до будинку було далеко бігти і ОСОБА_6 поставила в напрямку собаки вила, захищаючи таким чином себе, однак собака вибив вила з рук ОСОБА_6 і схопив її за ліву руку, при цьому потерпіла почула специфічний хруст і відчула сильний біль. Відразу ж підбігла ОСОБА_3 та відтягнула собаку. Пізніше в лікарні було встановлено, що у потерпілої перелом двох кісток лівого передпліччя.

Крім того потерпілою подано до суду цивільний позов про стягнення із ОСОБА_3 на її користь 80000,00 грн. матеріальної шкоди та 20000,00 грн. моральної шкоди, які були завдані потерпілій даним кримінальним правопорушенням. Свої вимоги вона обґрунтувала тим, що після нападом собаки їй були спричинені тілесні ушкодження в насідок яких вона на певний час частково втратила працездатність, відчувала сильний біль та дискомфорт. Їй довелось тривалий час лікуватися, змінювати свій звичний спосіб життя. Для лікування вона їздила в м.Миколаїв, де мала витрати на послуги лікарів, які не видавали квитанції, тому не усі суми витрат вказані в наданих чеках.

Судом досліджені наступні письмові документи:

- витяг з кримінального провадження № 0000563 від 13.11.2022 року з правовою кваліфікацією ст.128 КК України, рапорт чергового ВП №1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області від 12.11.2022 року та заяву ОСОБА_6 від 12.11.2022 року про притягнення до відповідальності ОСОБА_3 , з яких встановлено, що 12.11.2022 року о 16:30 год собака яка належить ОСОБА_3 покусала ОСОБА_6 внаслідок чого остання отримала тілесні ушкодження. (а.к.п.66, 68,69 );

- протоколу огляду місця події від 12.11.2022 року та фототаблицю до нього, місцем огляду була територія домоволодіння АДРЕСА_2 , де було оглянуто город та подвір`я, а на стежці яка веде з городу до вхідних дверей до будинку маються плями бурого кольору ( а.к.п. 71-80);

- протоколу огляду місця події від 12.11.2022 року місцем огляду була територія домоволодіння АДРЕСА_1 , де було оглянуто подвір`я та город та виявлено отвір у огорожі через який проник собака до сусідського городу, а також встановлено наявність вольєру для утримання собаки ( а.к.п. 81-83);

- довідку лікаря хірурга ОСОБА_10 від 12.11.2022 року ( а.к.п.87); рентгенівські знімки лівої руки ОСОБА_6 (а.к.п.88, 89); виписку з медичної картки стаціонарного пацієнта № 6346/610 ( а.к.п. 97, 98, 99); протокол огляду предмета від 20.01.2023 року, з якого видно, що було оглянуто медичну картку стаціонарного хворого № 6346/610 ( а.к.п.100-133), з яких встановлено, що ОСОБА_6 в період з 14.11.2022 року по 21.11.2022 року перебувала на стаціонарному лікуванні в КНП ММР «Міська лікарня №3» з діагнозом уламковий перелом обох кісток лівого передпліччя зі зміщенням уламків;

- протокол проведення слідчого експерименту із відеофіксацією від 09.12.2022 року який було проведено з участю потерпілої ОСОБА_6 , та яка під час процесуальної дії розповіла та показала, яким чином на неї напав сусідський собака, та які дії вона вчиняла при цьому (а.к.п.91-95);

- висновок експерта № 17/11 від 27.01.2023 року, з якого встановлено, що у ОСОБА_6 мались тілесні ушкодження: уламковий перелом обох кісток лівого передпліччя зі зміщенням уламків, які відноситься до тілесних ушкоджень середньої тяжкості ( а.к.п.138-141);

- довідку КНП «Новобузька багатопрофільна лікарня» від 16.02.2023 року № 07-01-11 ( а.к.п.142), від 21.04.2023 року № 148-01-11 ( а.к.п.145), з яких встановлено, що ОСОБА_6 зверталась в приймальне відділення невідкладних станів 12.11.2022 року з діагнозом: вкушена рана лівого передпліччя, перелом лівої променевої кістки зі зміщенням;

- матеріали ЄО № 2385 від 01.06.2022 року, з яких встановлено, що 01.06.2021 року до ВП №1 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області зверталась ОСОБА_11 із проханням провести профілактичну бесіду із ОСОБА_3 з приводу належного утримання собаки, оскільки собака останньої вчинила напад на заявницю ( а.к.п.151-162);

- протокол проведення слідчого експерименту із відеофіксацією від 10.04.2022 року який було проведено з участю обвинуваченої ОСОБА_3 , та яка під час процесуальної дії розповіла та показала, де саме вона утримувала собаку на прізвисько « ОСОБА_7 », яким чином він проник на подвір`я потерпілої ОСОБА_6 , та які дії ОСОБА_3 вчиняла при цьому (а.к.п.184-189).

Як роз`яснено в п.26 Постанови ВС "Про судову практику в справах про злочини проти життя і здоров`я людини" №1 від 1 квітня 1994р., у випадках, коли особа, яка заподіяла особі тяжке або середньої тяжкості тілесне ушкодження, не передбачала можливості настання таких наслідків, хоча повинна була й могла їх передбачити (злочинна недбалість), її дії слід розглядати заподіяння необережного тяжкого або середньої тяжкості тілесною ушкодження і кваліфікувати відповідно за ст. 128 КК.

Суд зазначає, що шкідливість тварини визначається тим, що вона як представник живої природи володіє природними особливостями, а її поведінка підкоряється законам біології, що створює об`єктивну підвищену небезпеку заподіяння шкоди оточуючим.

Відповідно до чинного в Україні законодавства собаки є об`єктом права власності і тому власники мають нести за них весь тягар відповідальності. Тобто будь-який власник собаки зобов`язаний усвідомлювати той факт, що вона є джерелом небезпеки, й передбачати можливість наслідків небезпечної поведінки собаки.

У судовому засіданні обвинуваченою заявлено, що прокурором не доведено, що собака, яка здійснила напад на потерпілу відносяться до бійцівської породи.

Так, у разі виникнення сумнівів щодо питання, чи є порода собаки бійцівською, у випадках, коли ці обставини мають значення для правильного вирішення справи і є складовою предмету доказування, слід звертатися за відповідним роз`ясненням до фахівців у порядку, визначеному процесуальними нормами.

Частиною 1 ст.71 КПК України передбачено, що спеціалістом у кримінальному провадженні є особа, яка володіє спеціальними знаннями та навичками застосування технічних або інших засобів і може надавати консультації під час досудового розслідування і судового розгляду з питань, що потребують відповідних спеціальних знань і навичок.

Так, у судовому засіданні був допитаний як спеціаліст ОСОБА_12 , який є кінологом, інструктором КСУ з робочих якостей собак, який оглянувши фото собаки на прізвисько « ОСОБА_7 » пояснив, що собака, яка зображена на фото є метисом, та відносяться до виду небезпечних порід собак. При цьому підтвердив, що таке визначення як «бійцівська порода собаки», в кінології немає.

При цьому, не встановлення яка саме порода собаки, що завдала ушкодження, в ході досудового розслідування, суд приймає до уваги. Однак, дана обставина не впливає на кваліфікацію правопорушення, вчиненого ОСОБА_3 з необережності. У цьому зв`язку, на думку суду, немає особливого значення, чи відносилась собака ОСОБА_3 до особливо-небезпечних видів порід, чи була вона постійно агресивною, чи лише в конкретний момент. Тілесні ушкодження які були спричиненні потерпілій становлять вцілому комплекс ушкоджень, внаслідок укусів собаки на прізвисько « ОСОБА_7 » власником якої була ОСОБА_3 .

При цьому, ОСОБА_3 повинна нести відповідальність за завдані тілесні ушкодження як власник джерела підвищеної небезпеки, якими є собаки великих порід. Так, зважаючи на ці обставини, на власника покладається додаткові обов`язки, пов`язані з вчиненням дій для забезпечення безпеки оточуючих осіб (які контактують з такими собаками), та враховувати можливі ситуації несанкціонованого доступу, так і самостійного виходу собаки за межі вольєру чи домоволодіння

Оцінюючи вищеперераховані, перевірені та досліджені докази в їх сукупності суд визнає, що вони взаємопов`язані і в сукупності підтверджують всі обставини, що підлягають доказуванню, ними встановлено події кримінальних правопорушень, винуватість обвинуваченої ОСОБА_3 та інші обставини визначені у ст.91 КПК України, зібрані вони у порядку, встановленому ст. 93 КПК України, жодних обставин, передбачених ст. 87 КПК України, з якими закон пов`язує недопустимість доказів як таких, що отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, судом не встановлено, у зв`язку з чим підстави для визнання цих доказів недопустимими відсутні.

Стаття Закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачена ОСОБА_3 .

За таких підстав суд вважає доведеним у судовому засіданні те, що собака на прізвисько « ОСОБА_7 », власницькою якої була обвинувачена ОСОБА_3 , 12.11.2022 року напала на ОСОБА_6 в наслідок чого потерпілій були спричинені тілесні ушкодження середньої тяжкості, а тому дії обвинуваченої вірно кваліфіковано за ст.128 КК України, як необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Обставинами які, відповідно до ст.66 КК України, пом`якшують покарання ОСОБА_3 , є щире каяття, часткове добровільне відшкодування шкоди, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, надання медичної допомоги потерпілій безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення.

Обставини, які, відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання, судом не встановлені.

Мотиви призначення покарання та ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку і положення закону, якими керувався суд.

При вирішенні питання щодо виду та міри покарання, необхідного і достатнього для виправлення обвинуваченої ОСОБА_3 та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, суд приймає до уваги роз`яснення, надані в пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання».

Згідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ст. 128 КК України, є нетяжким злочином.

Суд враховує характеризуючі матеріали обвинуваченої, що вона раніше не судима, офіційно працевлаштована і за місцем роботи характеризується позитивно, вдова, на обліку у лікаря нарколога чи психіатра не перебуває ( а.к.п.167-177).

Враховуючи особу обвинуваченої, її вік та ставлення до вчиненого проступку, а також суспільну небезпечність та ступінь тяжкості вказаного проступку, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин, відповідно до принципу індивідуалізації покарання, суд, керуючись принципом справедливості, визнає за можливе досягти мети попередження кримінальних правопорушень та виправлення ОСОБА_3 у разі призначення їй покарання в межах санкції ст.128 КК України у виді обмеження волі в мінімальному розмірі із звільненням від відбування покарання із випробуванням згідно положень ст.75 КК України, передбаченого цією ч.2 ст.286 КК України.

Суд вважає, що для обвинуваченої запропоноване прокурором покарання у виді виправних робіт, оскільки зважаючи на те, що вона проживає одиноко, працює медичною сестрою і має не великий дохід, відрахування із заробітної плати можуть поставити її у скрутне матеріальне становище, зважаючи ще й на позов потерпілої який вона частково визнала, і не відмовляється виплачувати шкоду.

При цьому підстав для застосування ст.69 КК України при призначенні покарання суд не вбачає.

Під час вчинення кримінального правопорушення, за даним кримінальним провадженням, обвинувачена була осудна у розумінні ст. 19 КК України.

Питання про обрання обвинуваченій запобіжного заходу судом не вирішувалось.

Вирішення судом цивільного позову.

Суд, ознайомившись з матеріалами позовної заяви, відзиву на неї та заслухавши пояснення потерпілої та думку обвинуваченої, приходить до висновку, що позовна заява потерпілої ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні.

Частиною 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Також, суд звертає увагу, що ВСУ у постанові по справі № 6-2808цс15 від 20.01.2016 р. зробив правовий висновок, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним, тобто останній вправі одержати повне відшкодування шкоди безпосередньо від особи, яка її завдала, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність такої особи.

У відповідності до ст. 1167 ЦК України фізична особа, яка зазнала душевних страждань, має право на відшкодування моральної шкоди.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової ) шкоди» із змінами внесеними постановою № 5 від 25.05.2001 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», зазначено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, порушення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди мають враховуватись вимоги розумності та справедливості.

Згідно п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.03.1992р. №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 440 і 450 ЦК України, шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Крім того, потерпілі мають право на відшкодування шкоди, завданої їм злочином.

У цьому зв`язку, суд вважає наведені доводи позивача (потерпілої) частково обґрунтованими, виходячи з наступного.

Встановлено, що у зв`язку із завданими тілесними ушкодженнями середньої тяжкості, що спричинило короткочасний розлад здоров`я потерпілою ОСОБА_6 витрачено кошти, доказами чому є відповідні квитанції та чеки на здійснені витрати (лікування). Зважаючи на підтвердження здійснення таких витрат лише на суму 3026,16 грн., останні підлягають відшкодуванню саме в такому розмірі.

Щодо вирішення заявлених вимог про відшкодування моральної шкоди, суд вважає, що вони підлягають також частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п. 2 ч. 2, ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначені розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Так, у відповідності із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику суду як джерело права.

У цьому зв`язку, суд керується також рішенням Європейського суду з прав людини у справі "Ромашов проти України" від 27.07.2004 р. і вважає, що завдана позивачу моральна шкода не може бути виправлена лише шляхом Констатації Судом факту порушення.

Крім того, в даному рішенні Європейський суд констатує, що моральну шкоду не можна відшкодувати у повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Встановлено, що у зв`язку з заподіянням тілесних ушкоджень середньої тяжкості потерпілій, остання тривалий час лікувалися, мали проблеми зі станом свого здоров`я та погане самопочуття, була позбавлена можливості нормального спілкування з рідними та близькими. З цього приводу, суд вважає, що дійсно потерпіла ОСОБА_6 зазнала душевних переживань у зв`язку з неможливістю забезпечити нормального способу свого життя протягом тривалого часу та додаткових страждань з цього приводу. Однак, зважаючи на заявлений їх розмір, суд вважає, що вони підлягають частковому відшкодуванню, в межах доведеного позивачем, та з урахуванням часткового відшкодування обвинуваченою невдовзі після нападу собаки.

Тому, на думку суду, розмір моральної шкоди, яку належить відшкодувати ОСОБА_6 повинен становити 10 000 грн. 00 коп., за рахунок обвинуваченої. При цьому, суд враховує, що злочинна недбалість ОСОБА_3 не була умисною, та вона не передбачала настання таких наслідків, хоча повинна була це передбачити і вжити додаткових заходів для забезпечення безпеки оточуючих осіб від можливого впливу її вихованця, собаки.

Визначений судом розмір відшкодування не перевищує відповідних засад розумності, виваженості та справедливості, визначених згідно п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди».

З матеріалів справи не вбачається достатньо переконливих доказів такого матеріального стану обвинуваченої ОСОБА_3 , який би свідчив про її спроможність реально задовольнити вимоги ОСОБА_6 у заявлених розмірах грошового стягнення. Відтак, зазначений вище розмір задоволених позовних вимог, на думку суду, відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, а також не порушує баланс між правами обвинуваченої, з одного боку, та інтересами потерпілої, з іншого.

Долю речових доказів вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Судові витрати по справі відсутні.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374, 615 КПК України, суд,

УХВАЛИВ :

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.128 КК України, та призначити їй покарання у вигляді 1 (одного) року обмеження волі .

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання у вигляді обмеження волі з випробовуванням з іспитовим строком 1 (один) рік 00 місяців та покласти на неї обов`язки, передбачені п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України, а саме: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 3026 (три тисячі двадцять шість) грн. 16 коп. матеріальної шкоди завданої кримінальним правопорушенням, та 10000 (десять тисяч) грн. 00 коп. моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням.

Речовий доказ - медичну карту стаціонарного хворого № 6346/610 ОСОБА_6 , залишити на зберіганні в КНП Миколаївської міської ради «Міська лікарня №3 »

На вирок суду може бути подано апеляційну скаргу до Миколаївського апеляційного суду через Новобузький районний суд Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченій, потерпілій та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя