Справа №592/6719/22 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/885/23 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Крадіжка
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2023 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 11.01.2023 року, відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, офіційно не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, останній раз

- 29.08.2022 року Тростянецьким районним судом Сумської області за ч.1 ст.122, ч.4 ст.70 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

До Сумського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга обвинуваченого, в якій він просив застосувати до нього ст. 69 КК України та замінити йому невідбуту частину покарання у вигляді позбавлення волі на той же строк не пов`язаний з позбавленням волі.

Даним вироком ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначено йому покарання з застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Тростянецького районного суду Сумської області від 29.08.2022, більш суворим, призначеним за цим вироком, ОСОБА_8 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

В строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, визначено зарахувати частково відбуте покарання за вироком Тростянецького районного суду Сумської області від 29.08.2022 обраховуючи ОСОБА_8 строк відбування покарання з 13.06.2022.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 до обвинуваченого ОСОБА_8 задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 5000 грн на відшкодування майнової шкоди, заподіяної злочином.

В обґрунтування своїх вимог обвинувачений вказував, що як на досудовому, так і на судовому розгляді він свою вину визнав повністю, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.

Як встановлено судом першої інстанції, з лютого по квітень 2022 року ОСОБА_8 винаймав у раніше знайомого ОСОБА_10 квартиру за адресою АДРЕСА_2 , де й проживав.

Приблизно із 18 год 27.03.2022 по 10 год 28.03.2022 у вказаній квартирі ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , вживали спиртні напої, після чого ОСОБА_9 пішов спати. Скориставшись його станом та тим, що поблизу нікого не було і за ними ніхто не спостерігав, ОСОБА_8 , діючи таємно, повторно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, шляхом вільного доступу викрав у ОСОБА_9 гроші у сумі 5000 грн, які знаходилися у внутрішній кишені його джинсового піджаку.

Викраденими грошима ОСОБА_8 розпорядився на власний розсуд.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 , які вимоги апеляційної скарги обвинуваченого підтримали, просили застосувати до обвинуваченого ст.69 КК України і призначити йому покарання не пов`язане з позбавленням волі, думку прокурора ОСОБА_6 , який проти задоволення апеляційної скарги заперечив, просив вирок суду залишити без зміни, вивчивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг колегія суддів дійшла таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів перевіривши, в межах апеляційної скарги, матеріали даного кримінального провадження вважає, що суд першої інстанції під час судового розгляду в повній мірі дотримався вищевказаних вимог кримінального процесуального Закону та Конвенції.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_8 , правильність правової кваліфікації його дій за ч.4 ст.185 КК України, за встановлених місцевим судом обставин, викладених у вироку, обвинуваченим ОСОБА_8 в апеляційній скарзі не оспорюються, тому апеляційним судом не переглядаються.

Щодо призначеного йому покарання, з яким обвинувачений не погоджувався, вважав суворим і просив застосувати до нього ст.69 КК України та замінити йому невідбуту частину покарання у вигляді позбавлення волі на той же строк не пов`язаний з позбавленням волі, то колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з вимогами ч.1 ст.65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин; відповідно до положень Загальної частини цього кодексу та враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно роз`яснень, які наведені у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Водночас суди мають враховувати вимоги Кримінально-процесуального кодексу України стосовно призначення покарання.

Статтею 50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ч.1 ст.69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Щодо призначеного покарання обвинуваченому ОСОБА_8 колегія суддів вважає, що суд першої інстанції у відповідності до вимог ст.65 КК України, належним чином враховував тяжкість та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, яке належить до тяжких злочинів, обставини його вчинення, зокрема вчинення крадіжки грошей, які потерпілий отримав у зв`язку з втратою роботи в умовах воєнного стану під час ведення бойових дій у безпосередній близькості до м. Суми, особу винного, який вчинив злочин через 1,5 місяці після вступу в законну силу вироку, яким він засуджений до покарання у виді позбавлення волі за вчинення умисних корисливого та насильницьких злочинів (а.с. 44-47) та під час здійснення судового провадження щодо вчинення ним іншого насильницького злочину (а.с. 34-35), за місцем відбування покарання за попереднім вироком характеризується позитивно (а.с. 41-43), на обліку у лікаря-нарколога та у лікаря-психіатра не перебуває (а.с.38-39), розкаявся у вчиненому, не приховував обставин вчинення злочину та висловив намір відшкодувати заподіяну шкоду. Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_8 відповідно до ст. 66 КК України, суд першої інстанції визнав щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Передбачених ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_8 , судом встановлено не було.

Крім цього колегія суддів зазначає, що враховуючи викладене, засади, передбачені ст. 65 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, зважаючи, що на час вчинення злочину обвинувачений ще не відбував покарання у виді позбавлення волі та його молодий вік, суд дійшов висновку, з яким за встановлених обставин погоджується і колегія суддів, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, а також запобігання вчиненню нових злочинів буде призначення основного покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті ч. 4 ст. 185 КК України та призначити ОСОБА_8 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України покарання з застосуванням ст. 69 КК України у виді 4 років позбавлення волі.

Щодо доводів апелянта про застосування відносно нього положень ст. 69 КК України, то колегія суддів зазначає, що як вбачається з оскаржуваного вироку Ковпаківського районного суду м. Суми при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 було застосовано ст..69 КК України і призначено покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті ч. 4 ст. 185 КК України.

Посилання обвинуваченого як на підстави заміни йому невідбутої частини покарання у вигляді позбавлення волі на той же строк не пов`язаний з позбавленням волі визнання вини, щирого каяття, активного сприяння розкриттю злочину, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вищевказане було враховано при застосуванні до ОСОБА_8 ст..69 КК України.

Приймаючи до уваги викладене, колегія суддів вважає, що призначення ОСОБА_8 більш м`якого виду покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, не досягне визначеної у ч. 2 ст. 50 КК України мети - не сприятиме виправленню обвинуваченого та попередженню вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Щодо клопотання обвинуваченого про заміну запобіжного заходу для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, суд зазначає наступне.

Скасування запобіжного заходу для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період або зміна запобіжного заходу з інших підстав передбачено положеннями ст. 616 КПК України, згідно якої скасування або зміна запобіжного заходу для обвинувачених за обставин, які свідчать про те, що особа підпадає під проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, та висновок про придатність особи до несення військової служби в умовах воєнного стану.

Будь-яких даних про те, що ОСОБА_8 був призваний під час воєнного стану в Україні на військову службу під час мобілізації, апеляційний суд не має.

Крім того, відповідно ст. 616 КПК, обвинувачений, який під час судового розгляду тримається під вартою, крім тих, які підозрюються у вчиненні злочинів проти основ національної безпеки України, а також злочинів, передбачених ст. 115, 146-147, 152-156, 186, 187, 189, 255, 255-1, 257, 258-262, 305-321, 330, 335-337, 401-414, 426-433, 436, 437-442 КК, має право звернутися до прокурора з клопотанням про скасування цього запобіжного заходу для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, а керівник органу прокуратури має перевірити відповідні обставини й зазначити про це в постанові про санкціонування таких заходів. Прокурор, за результатами розгляду такого клопотання обвинуваченого, вправі звернутися до слідчого судді, суду з клопотанням про скасування запобіжного заходу у виді тримання під вартою особі для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період. Разом з тим, як вбачається з матеріалів кримінального провадження запобіжний захід в даному провадженні не обирався.

Враховуючи наведене колегія суддів не вбачає підстав для зміни чи скасування вироку, а тому в задоволенні вимог апеляційної скарги обвинуваченого слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 11 січня 2023 року, відносно ОСОБА_8 , залишити без зміни, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на цей вирок, без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а ОСОБА_8 , який утримується під вартою, протягом трьох місяців з моменту вручення йому її копії.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4