БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №497/2166/22
Провадження №1-кп/497/29/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про розгляд клопотань

06.09.23 року м. Болград

Болградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 , його захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 , його захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши в відкритому підготовчому судовому засіданні, в залі суду міста Болград Одеської області, клопотання сторін кримінального провадження в кримінальному провадженні №0000231 від 19.04.2022 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Червоноармійське (нині с. Кубей) Болградського району Одеської області, громадянина України, одруженого, утриманців не має, зі слів працює за трудовим договором водієм ТОВ «Турист», не інваліда, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, особу якого встановлено на підставі паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 виданого Болградським РВ УМВС України в Одеській області від 18.08.2005 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 (т.2 а.с.23-27),

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Червоноармійське (нині с. Кубей) Болградського району Одеської області, громадянина України, одруженого, на утриманні має двох малолітніх дітей, не інваліда, який не має постійного місця роботи, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого, особу якого встановлено на підставі паспорту громадянина України серії НОМЕР_3 виданого Болградським РС ГУДМС України в Одеській області від 18.11.2014 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_4 (т.2 а.с.29-31)

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 309, ч.3 ст.332 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.04.2023 року названий обвинувальний акт передано на розгляд судді ОСОБА_1 18.04.2023 року (т.2 а.с.11).

Підготовчі засідання призначалися неодноразово:03.05.2023, 02.06.2023 року, 12.06.2023 року, 28.06.2023 року, 14.07.2023 року, 17.08.2023 року, та в останнє на 06.09.2023 року.

Але з різних поважних причин за клопотаннями сторін кримінального провадження відкладалися.

06.09.2023 року за участю усіх сторін кримінального провадження було розпочато підготовче засідання.

Сторони кримінального провадження погодилися, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України та відносно ОСОБА_6 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.309, ч.3 ст.332 КК України підсудний Болградському районному суду Одеської області та відповідає вимогам ст.291 КПК України.

При проведенні підготовчих дій підстав, для прийняття рішень, передбачених п.п.1-4 ст.314 КПК України не встановлено, перешкоди для призначення справи до судового розгляду відсутні, підстав для закриття провадження, передбачених пунктами 4-8 частини першої або частиною другою статті 284 Кримінального процесуального кодексу України - не має.

Разом з цим, захисником обвинуваченого ОСОБА_4 адвокатом ОСОБА_5 заявлено клопотання про оголошення перерви в підготовчому засіданні, оскільки захисник лише частково ознайомився з письмовими матеріалами кримінального провадження, що стосується відео-записів, аудіо-записів, то вони не були надані, та захисник не має змоги належним чином підготувати позицію захисту, та узгодити її наразі з підзахисним ОСОБА_4 .

Також сторона захисту просила надати судом достатній час для ознайомлення з матеріалами зазначеного кримінального провадження з можливістю фізично вивчити та проаналізувати матеріали, відпрацювати та узгодити правову позицію з обвинуваченим, задля ретельної підготовки до розгляду справи.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав клопотання свого захисника.

Прокурор підтвердив ті обставини, що захисник ОСОБА_5 ознайомлений не з усіма матеріалами кримінального провадження, та запевнив, що надасть матеріали захиснику у будь-який зручний для нього час.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_7 підтримали дане клопотання.

Належна реалізація права на захист у кримінальному провадженні вимагає застосування практики ЄСПЛ, згідно з правовою позицією якого, відображеною, зокрема, у п. 262 рішення ЄСПЛ від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», «право кожного обвинуваченого у вчиненні злочину на ефективний захист, наданий захисником..., є однією з основних ознак справедливого судового розгляд».

Таким чином, стороні захисту необхідно забезпечити належні умови для реалізації права на доступ до матеріалів, можливість скопіювати чи відобразити іншим чином будь-які докази і документи досудового розслідування. Будь яких об`єктивних підстав для неможливості ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, які перебувають у володінні Болградської окружної прокуратури, під час розгляду даного клопотання судом не встановлено, а тому клопотання адвоката ОСОБА_5 - підлягає до задоволення.

Варто зазначити, що право на ознайомлення з усіма матеріалами кримінального провадження гарантує реалізацію конституційного права обвинуваченого на отримання інформації, зокрема, щодо суті пред`явленого обвинувачення, а також забезпечує обвинуваченому чи його захиснику можливість підготувати захист від пред`явленого обвинувачення.

Згідно ч. 1 ст. 114 КПК України для забезпечення виконання сторонами кримінального провадження вимог розумного строку суд має право встановлювати процесуальні строки у межах граничного строку, передбаченого цим Кодексом, з урахуванням обставин, встановлених під час відповідного кримінального провадження.

Відповідно до ст. 28 КПК України кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень. При цьому критеріями для визначення розумності строків кримінального провадження є, як складність кримінального провадження, так і поведінка учасників кримінального провадження.

Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування кримінально-процесуального законодавства при попередньому розгляді кримінальних справи у судах першої інстанції" від 30 травня 2008 року за N 6 слід визнати правильною практику тих суддів, які обмежують час на ознайомлення з матеріалами справи, а потім припиняють ознайомлення у випадку недобросовісного користування (зловживання) особи своїми процесуальними правами (зокрема при явному затягуванні ознайомлення чи висуванні не передбачених законом вимог щодо умов такого ознайомлення).

При визначенні тривалості днів, що необхідно надати захиснику для ознайомлення, суд виходить із складності кримінального провадження та обсягу наявних в ньому відео-записів та аудіо-записів.

За таких обставин, за для уникнення умисного затягування ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, суд вважає за необхідне встановити адвокату ОСОБА_5 строк для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження терміном 15 (п`ятнадцять) днів, але не пізніше до наступного підготовчого засідання, чого буде достатньо для реалізації права обвинуваченого та його захисника на ознайомлення з матеріалами кримінального провадження у повному обсязі.

Окрім цього захисником обвинуваченого ОСОБА_4 адвокатом ОСОБА_5 подано клопотання про часткове скасування арешту майна в порядку ст.174 КПК України (т.2 а.с.133-143).

В обґрунтування цього клопотання захисник стверджує, що з реєстру матеріалів досудового розслідування (розділ III «Заходи забезпечення кримінального провадження, застосовані в ході досудового розслідування»), а саме з а.с. 47 в томі 1, вбачається, що слідчим суддею Київського районного суду міста Одеси відповідно до ухвали від 14.06.2022 було накладено арешт на майно, вилучене під час обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , зокрема на технічний паспорт НОМЕР_5 на а/м «Mercedes-Benz С230», д/з НОМЕР_6 , номер кузова НОМЕР_7 .

Крім того, з реєстру матеріалів досудового розслідування (розділ III «Заходи забезпечення кримінального провадження, застосовані в ході досудового розслідування»), а саме з а.с.49 в томі 1, вбачається, що відповідно до ухвали Одеського апеляційного суду від 08.06.2022 було накладено арешт на майно, вилучене під час обшуку автомобіля «Mercedes-Benz С230» д/з НОМЕР_6 , а саме: автомобіль «Mercedes-Benz С230», д/з НОМЕР_6 , номер кузова НОМЕР_7 , ключі від автомобілю у корпусі чорного кольору від автомобіля «Mercedes-Benz С230», д/з НОМЕР_6 , номер кузова НОМЕР_7 .

Відповідне майно було визнано речовим доказом.

Натомість у подальшому, як вбачається з відомостей, наведених за текстом обвинувального акту, таке майно не було розцінене (не згадується та не позначається) як таке, що використовувалося обвинуваченим для безпосереднього вчинення злочину.

Зокрема, ОСОБА_4 не обвинувачується в безпосередньому переправленні, за допомогою цього майна, певної особи через державний кордон України.

Таким чином, потреба в арешті цього майна очевидно відпала.

Більше того, з ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 14.06.2022 вбачається, що арешт на технічний паспорт НОМЕР_5 , було накладено не у зв`язку з необхідністю збереження речових доказів, а саме у зв`язку з тим, що додатковим покаранням за вчинення злочину, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України, є конфіскація.

На теперішній час, як відомо з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_4 працює водієм за трудовим договором на підприємстві ТОВ «Турист».

Натомість, вилучене в нього майно, насправді, не є речовим доказом - знаряддям вчинення злочину, а арештовано саме у зв`язку з можливою конфіскацією майна.

Причому, перебування на теперішній час такого майна, особливо «Mercedes-Benz С230», д/з НОМЕР_6 без належного обслуговування, створює передумови для псування такого майна та його повного знецінення, що не піде на користь ані державі (у випадку конфіскації майна), ані ОСОБА_4 (у випадку повернення йому цього речового доказу).

За визначених обставин, захисник вважає, що немає жодних підстав надмірно обмежувати особу ОСОБА_4 в експлуатації (використанні) цього майна, водночас без дозволу на його відчуження. Саме такий обмежений дозвіл на використання цього майна (з одного боку) повністю забезпечить цілі кримінального провадження, та (з іншого боку) не буде надмірно порушувати конвенційне право на мирне володіння майном.

З огляду на наведені доводи, захисник наполягає на частковому скасуванні арешту, накладеного на: - технічний паспорт НОМЕР_5 на автомобіль «Mercedes-Benz С230», д/з НОМЕР_6 , номер кузова НОМЕР_7 ; - на автомобіль ««Mercedes-Benz С230», д/з НОМЕР_6 , номер кузова НОМЕР_7 та на ключі від автомобілю у корпусі чорного кольору від автомобіля «Mercedes-Benz С230», д/з НОМЕР_6 , номер кузова НОМЕР_7 , а саме: скасувати арешт в частині заборони користування майном, та передати володільцю ОСОБА_4 зазначене майно на відповідальне зберігання.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав дане клопотання, пояснив, що офіційно працює водієм і є нагальна потреба у використанні належного йому транспортного засобу, який лише знецінюється і руйнується перебуваючи під відкритим небом на спеціальному майданчику. Має забезпечувати і утримувати сім`ю, заробляти кошти на забезпечення потреб сім`ї, а тому просив повернути йому транспортний засіб.

Прокурор заперечував щодо заявленого захисником клопотання, оскільки у разі доведеності вини ОСОБА_4 в інкримінованому правопорушенні, даний транспортний засіб підлягає конфіскації в дохід держави, а тому його збереження можливе лише на спеціальному майданчику та згідно ст.174 ч.1 КПК України не відпала потреба в застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження в частині арешту зазначеного майна.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_7 підтримали клопотання захисника ОСОБА_5 .

Заслухавши доводи захисника, думку інших учасників процесу, дослідивши зміст ухвали слідчого судді, належно оцінивши наявні докази приходить до наступного висновку.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Одеси від 27.05.2022 року (справа №947/9413/22 провадження №1-кс/947/4110/22) в межах кримінального провадження №0000231 від 19.04.2022 було частково задоволено клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 та було накладено арешт на майно, вилучене 19.05.2022 в ході проведення обшуку автомобіля «Mercedes-Benz С230», д/з НОМЕР_6 , який належить ОСОБА_4 , а саме на:

- «Mercedes-Benz С230», д/з НОМЕР_6 , номер кузова НОМЕР_7 , з подальшим зберіганням на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів, який розташований за адресою: м. Одеса, вул. Аеропортівська, 27/1, в порядку постанови Кабінету Міністрів України від 19.11.2012 року №1104;

-ключі від а/м у корпусі чорного кольору від т/з «Mercedes-Benz С230», д/з НОМЕР_6 , номер кузова НОМЕР_7 , та інш майно.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 08.06.2022 року дана ухвала суду була залишена без змін (т.2 а.с.139-143).

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Одеси від 14.06.2022 року (справа №947/9413/22, провадження № 1-кс/947/4527/22) накладено арешт на майно в рамках кримінального провадження №0000231 від 19.04.2022 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 332, ч.3 ст.309 КК України, в тому числі на:

- технічний паспорт НОМЕР_5 на автомобіль «Mercedes-Benz С230», д/з НОМЕР_6 , номер кузова НОМЕР_7 (т.2 а.с.135-138).

Арешт на зазначене майно було накладено слідчим суддею «з метою забезпечення можливої конфіскації майна, як виду покарання» (т.2 а.с.137)..

Транспортний засіб марки «Mercedes-Benz С230», д/з НОМЕР_6 , номер кузова НОМЕР_7 перебуває на відповідальному зберіганні на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів ГУНП в Одеській області, який розташований за адресою: м. Одеса, вул. Аеропортівська, 27/1.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, під арештом майна розуміється тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно ч.3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому вказаною нормою закону арешт може бути накладений на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно вимог ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Статтею 16 КПК України визначено, що позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

На підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом, допускається тимчасове вилучення майна без судового рішення.

За змістом положень ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який йдеться у клопотанні. Під час розгляду клопотання сторони повинні подати слідчому судді докази обставин на які вони посилаються.

Разом з тим, відповідно до вимог п. 5 п. 6 ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та наслідки арешту для майна третіх осіб.

Системний аналіз зазначених положень процесуального закону з врахуванням принципу змагальності свідчить, що особа, яка подає клопотання про арешт майна повинна довести, навівши достатні та переконливі підстави за якими критеріями майно щодо якого ставиться питання про арешт відповідає статті 98 КПК України, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який йдеться у клопотанні.

Відповідно до ч.2 ст.100 КПК України речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно п.1 Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 19.11.2012 № 1104 (далі - Порядок), цей Порядок визначає правила зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, та схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження.

Відповідно до п.20 Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою КМУ від 19.11. 2012 року за № 1104, зберігання речових доказів у вигляді автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів здійснюється на спеціальних майданчиках і стоянках територіальних органів Національної поліції для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів.

Відповідно до п.27, схоронність тимчасово вилученого майна забезпечується згідно з пунктами 1-26 цього Порядку до повернення майна власнику у зв`язку з припиненням тимчасового вилучення майна або до постановлення слідчим суддею, судом ухвали про накладення арешту на майно.

Згідно до п.32, фінансування витрат, пов`язаних із зберіганням чи пересиланням речових доказів, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, передбачених для утримання органу, у складі якого функціонує слідчий підрозділ або підрозділ дізнання, який здійснив пересилання речових доказів або їх передачу на зберігання.

Таким чином, законом визначений порядок зберігання та повернення речових доказів, в тому числі фінансування відповідних процесуальних витрат.

Наразі досудове розслідування закінчено, обвинувальний акт передано на розгляд до суду, що свідчить про те, що умови арешту майна на даному етапі можливо змінити, обмеживши власника (володільця) лише в праві відчуження та розпорядження арештованим майном, оскільки фактично автомобіль вже оглянуто та результати такого огляду зафіксовано у відповідному протоколі.

Окрім того суд враховує, що згідно із ч.11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Враховуючи вимоги розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, та вимоги верховенства права і недоторканості майна, суд вважає за можливе задовольнити клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 , який є власником арештованого майна та його захисника адвоката ОСОБА_5 про часткове скасування заходу забезпечення кримінального провадження в частині користування.

Транспортний засіб «Mercedes-Benz С230», д/з НОМЕР_6 , номер кузова НОМЕР_7 слід звільнити з відповідального зберігання на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів ГУНП в Одеській області, який розташований за адресою: м. Одеса, вул. Аеропортівська, 27/1 та необхідно передати на відповідальне зберігання обвинуваченого ОСОБА_4 , попередивши про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України за незаконні дії щодо майна, на яке накладено арешт.

Суд вважає, що зміна в цій частині заходу забезпечення кримінального провадження арешту майна, не зашкодить будь-яким чином даному кримінальному провадженню.

05.09.2023 року прокурором Болградської окружної прокуратури ОСОБА_3 через канцелярію суду подано клопотання про продовження строку дії запобіжного заході у вигляді особистого зобов`язання відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , в рамках цього кримінального провадження під час підготовчого засідання (т.2 а.с.122-132).

В обґрунтування клопотань прокурор зазначає, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, а ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.309, ч.3 ст.332 КК України, та кримінальне правопорушення за ст.332 ч.3 КК України відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, покарання за вчинення якого передбачено у виді позбавлення волі на строк від 7 до 9 років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

Ухвалою Болградського районного суду Одеської області від 14.07.2023 в рамках цього кримінального провадження № 0000231 від 19.04.2022 ОСОБА_4 , було продовжено строк дії особистого зобов`язання з покладенням обов`язків, строком до 11.09.2023 року.

Ухвалою Болградського районного суду Одеської області від 14.07.2023 в рамках цього кримінального провадження № 0000231 від 19.04.2022 до ОСОБА_6 було застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладенням обов`язків, строком до 11.09.2023 року.

Однак, враховуючи, що до теперішнього часу судом не завершено проведення підготовчого засідання, не призначено обвинувальний акт до розгляду в судовому засіданні, в ході якого, з огляду на положення ст.ст.89, 94 КПК України, буде надана відповідна оцінка діям обвинувачених, наявним у матеріалах справи доказам, в тому числі їх сукупності, а також обґрунтованості самого обвинувачення в цілому, є підстави для продовження обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

Прокурор вважає, що без продовження строку дії запобіжного заходу обвинувачені можуть:

- переховуватись від суду з метою уникнення покарання, оскільки він усвідомлює, що санкція ч. 3 ст. 332 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 9 років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна, а тому є підстави вважати, що обвинувачений, знаючи про тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні зазначеного злочину, з метою уникнення кримінальної відповідальності, може вдатися до спроб переховуватися.

- незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, у тому числі на осіб, обізнаних про обставини вчинення кримінального правопорушення; тим, що всі обставини вчинення кримінального правопорушення на даний час не встановлені; тим, що всі особи, причетні до вчинення кримінального правопорушення, і свідки на даний час не допитані;

- вчинити інше кримінальне правопорушення, що підтверджується його корисливим мотивом.

- вчинити інше кримінальне правопорушення, що підтверджується його корисливим мотивом.

А тому на думку прокурора, ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачені можуть здійснити спробу, зокрема протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення обвинуваченими зазначених дій.

З метою забезпечення належної поведінки обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та забезпечення виконання ними покладених на них процесуальних обов`язків, а також запобігання наявним ризикам, передбаченим п.п. 1, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України виникла необхідність у продовженні строків дії запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_6 ..

Прокурор в підготовчому засіданні підтримав подані клопотання, наполягав на їх задоволенні, надав пояснення з підстав зазначених в клопотанні.

Обвинувачений ОСОБА_4 та захисник ОСОБА_5 заперечували. Стверджували, що обвинувачений жодного разу не порушив покладених на нього обов`язків. Прибував до суду завжди навіть коли не прибували його адвокати.

Захисник звернув увагу, що поведінка обвинуваченого є ідеальною процесуальної поведінкою, а тому відсутні жодні ризики для задоволення клопотання прокурора.

А ні від прокурора, а ні від суду не приховується, та заінтересований у найшвидшому розгляді цієї справи.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_10 також заперечували щодо клопотання прокурора.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 був категоричним з приводу доводів прокурора, вважав їх безпідставними та недоведеними. Звернув увагу, що кримінальне провадження було зареєстровано ще в квітні 2022 року. Та за цей тривалий період його підзахисний жодного разу не порушував запобіжні заходи застосовані відносно нього.

Ризики на які посилається прокурор не є актуальними, і повністю спростовуються належною процесуальною поведінкою обвинуваченого, а все інше є лише припущеннями прокурора.

Вважав, що його підзахисний повністю виконує обов`язки покладені на нього КПК України як на обвинуваченого.

Розглянувши клопотання прокурора, заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши наявні у суду матеріали кримінального провадження, суд дійшов наступного висновку.

Положеннями ч.3 ст.315 КПК України визначено, що під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Виключно метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів пов`язано з необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

У відповідності до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

В провадження Болградського районного суду Одеської області (головуючий суддя ОСОБА_1 ) з 18.04.2023 року (т.2 а.с.11) перебуває обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст332 КК України та ОСОБА_6 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.309, ч.3 ст.332 КК України, після задоволення самовідводу судді ОСОБА_11 13.04.2023 року (т.2 а.с.6-7).

Ухвалою судді від 18.04.2023 року було призначено підготовче засідання на 03.05.2023 року (т.1 а.с.12).

На даний час підготовче засідання не завершено, та обвинувальний акт ще не призначений до судового розгляду.

В останнє ухвалою Болградського районного суду Одеської області від 14.07.2023 в рамках цього кримінального провадження № 0000231 від 19.04.2022 ОСОБА_4 , було продовжено строк дії особистого зобов`язання з покладенням обов`язків, строком до 11.09.2023 року, а до ОСОБА_6 було застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладенням обов`язків, строком до 11.09.2023 року.

Згідно вимог ст.182 КПК України та параграфу 1 глави 18 КПК України строку дії особистого зобов`язання як запобіжного заходу не передбачено.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у інформаційному листі від 30.12.2016 № 9-3167/0/4-16 звертав увагу суддів, зокрема, на необмежений строк застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні, таких як застава, особиста порука, особисте зобов`язання.

Відповідно до ст.ст. 176 - 179 КПК України особисте зобов`язання є найбільш м`яким запобіжним заходом, який полягає у покладенні на обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу, та застосовується за наявності мети та підстав, передбачених статтею 177 КПК України, а також з врахуванням обставин, передбачених ст. 178 КПК України.

За ч.7 ст.194 КПК України, обов`язки передбачені частиною 5 та 6 цієї статті можуть бути покладені судом на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

Також, суд враховує, що згідно з ч.1 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження, у тому числі запобіжні заходи, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Вирішуючи питання доцільності продовження строку дії покладених обов`язків обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , суд виходить з необхідності забезпечення належної поведінки обвинуваченими під час розгляду кримінального провадження, та враховує вимоги п.п.3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає необхідним обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_6 продовжити строк дії обов`язків, в зв`язку з застосування відносно кожного з них запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

Рішення за усіма іншими, наявними в кримінальному провадженні клопотаннями будуть прийняті за результатами закінчення підготовчого розгляду.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.16, 28, 98, 100, 114, 132, 170, 173, 176-179, 184, 193, 194, 196, 392 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 про часткове скасування заходів забезпечення кримінального провадження задовольнити.

Скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, застосовані на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м.Одеси від 27.05.2022 року (справа №947/9413/22 провадження №1-кс/947/4110/22) та ухвали слідчого судді Київського районного суду м.Одеси від 14.06.2022 року (справа №947/9413/22, провадження № 1-кс/947/4527/22) в межах кримінального провадження №0000231 від 19.04.2022 в частині арешту майна з забороною користування на:

-автомобіль «Mercedes-Benz С230», д/з НОМЕР_6 , який належить ОСОБА_4 ,

-ключі від а/м у корпусі чорного кольору від т/з «Mercedes-Benz С230», д/з НОМЕР_6 , номер кузова НОМЕР_7 , та інш майно.

- технічний паспорт НОМЕР_5 на автомобіль «Mercedes-Benz С230», д/з НОМЕР_6 , номер кузова НОМЕР_7 .

Зобов`язати прокурора Болградської окружної прокуратури ОСОБА_3 повернути обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 вилучені документи: -технічний паспорт НОМЕР_5 на автомобіль «Mercedes-Benz С230», д/з НОМЕР_6 , номер кузова НОМЕР_7 .

Транспортний засіб «Mercedes-Benz С230», д/з НОМЕР_6 , номер кузова НОМЕР_7 та ключі від а/м у корпусі чорного кольору - звільнити з відповідального зберігання на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів ГУНП в Одеській області, який розташований за адресою: м. Одеса, вул. Аеропортівська, 27/1 та передати на відповідальне зберігання обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 .

Попередити ОСОБА_4 про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України за незаконні дії щодо майна, на яке накладено арешт.

Клопотання прокурора Болградської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку дії покладених обов`язків в зв`язку з застосуванням запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_6 задовольнити.

Продовжити строк дії обов`язків визначених при застосуванні:

- 10.03.2023 року запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які з часом були дещо змінені,

-14.07.2023 року запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

строком на 60 днів до 04.11.2023 року включно, а саме:

1) прибувати до прокурора, суду за першою вимогою;

2) не відлучатися за межі Одеської області без дозволу прокурора або суду;

3) повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи.

Роз`яснити ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , що у разі невиконання зазначених в цій ухвалі обов`язків, до них може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на них може бути накладено грошове стягнення у відповідності до ст. 179 КПК України, в розмірі від 0,25 прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Термін дії обов`язків, покладених судом на обвинувачених визначити до 04.11.2023 року включно.

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про надання додаткового часу для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження задовольнити.

Надати дозвіл на додаткове ознайомлення у повному обсязі з матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00000231 від 19.04.2022 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні у кримінального правопорушення за ч.3 332 КК України, ОСОБА_6 , у вчиненні у кримінальних правопорушень за ч.1 ст.309, ч.3 ст.332 КК України, які перебувають у володінні Болградської окружної прокуратури.

Визначити строк для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження 15 (п`ятнадцять) днів, але не пізніше до наступного підготовчого засідання.

Зобов`язати прокурора Болградської окружної прокуратури ОСОБА_3 вжити заходів та забезпечити можливість ознайомлення з матеріалами кримінального провадження за №00000231 від 19.04.2022 захисником обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокатом ОСОБА_5 .

Оголосити перерву у підготовчому засіданні до 13:00 години 25.09.2023 року.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає, однак заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першої ст. 392 КПК України.

Суддя ОСОБА_1