Справа №295/2480/23
УХВАЛА

Іменем України

25.05.2023 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

представника установи ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції заяву засудженого ОСОБА_7 проумовно-дострокове звільнення від відбування покарання, -

ВСТАНОВИВ:

Засуджений ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 (урожденець м. Харківа, українець, громадянин України, освіта неповна середня, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ) звернувся до суду з заявою про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Клопотання мотивоване тим, що згідно рішення КСУ від 16.09.2021 засудженому до довічного позбавлення волі гарантоване право на дострокове звільнення від відбування такого покарання. Засуджений вважає, що довічне позбавлення волі не відповідає міжнародним стандартам та практиці Європейського суду з прав людини, що було констатовано, зокрема, 12.03.2019 у справі «Пєтухов проти України № 2» (справа № 41216/13), а тому строк його покарання має бути змінений на підставі ст. 3 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод. На переконання засудженого, практика Європейського Суду з прав людини та Європейська конвенція з прав людини та основоположних свобод є джерелом права, і, відповідно до Конституції України, являється частиною національного законодавства, а отже наявні усі законні підстави для вирішення його клопотання.

Засуджений ОСОБА_7 в судовому засіданні клопотання підтримав, просив його умовно-достроково звільнити від відбування покарання.

Захисник ОСОБА_8 підтримав свого підзахисного та просив звільнити його умовно-достроково від відбування покарання.

Прокурор в судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання засудженого.

Представник установи просив відмовити у задоволенні клопотання, оскільки засуджений не набрав достатню кількість балів згідно висновку щодо ступеня виправлення засудженого, а тому відсутні підстави для задоволення його заяви.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали клопотання, оглянувши в судовому засіданні матеріали особової справи засудженого, суд дійшов до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 засуджений вироком Харківського обласного суду від 30.12.1998 за ст.ст. 93 пп. «а, г, е», 142 ч. 3, 42, 43 КК України (в редакції 1960 року) до смертної кари з конфіскацією майна, яке є його власністю. Ухвалою Верховного Суду України від 25.05.2000 вирок суду від 30.12.1998 змінено, покарання у виді смертної кари замінено на довічне позбавлення волі.

Відповідно до положень ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно матеріалів справи та характеристики засудженого, на даний час, він відбуває покарання в Житомирській установі виконання покарань (№8). За час відбування покарання характеризується негативно. У відношенні до представників адміністрації неоднозначний, схильний до проявів нетактовної поведінки по відношенню до них та написання необґрунтованих скарг. На виробництві установи не працевлаштований із незалежних від нього обставин, але бажання працювати не виявляє. Згідно довідки про заохочення і стягнення від 28.04.2023, засуджений ОСОБА_7 допустив одинадцять порушень встановленого порядку відбування покарання, за що одинадцять разів притягувався до дисциплінарної відповідальності адміністрацією установи, з яких оголошено чотири догани, п`ять разів поміщений до карцеру терміном від 4 до 14 діб. Має два заохочення. Хоча всі стягнення на даний час зняті та погашені, однак така кількість порушення встановленого режиму відбування покарання не може свідчити про те, що засуджений своєю поведінкою довів своє виправлення.

Підставою для умовно дострокового звільнення є досягнення однієї з цілей покарання виправлення засудженого, що підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці в процесі відбування покарання.

Єдиною і достатньою підставою умовно дострокового звільнення є досягнення однієї з цілей покарання - виправлення засудженого, що підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці в процесі відбування покарання. Під сумлінною поведінкою розуміється поведінка засудженого, яка полягає у стримуванні від порушень режиму відбування покарання, та й прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин. Як вбачається з матеріалів справи, засуджений під час відбування покарання порушував встановлений порядок відбування покарання, тому суд критично ставиться до твердження що засуджений своєю сумлінною поведінкою довів своє виправлення та заслуговує на умовно-дострокове звільнення.

Відповідно до підпункту 6 пункту 1 розділу І Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини», ст. 81, 82 КК України, ч.ч. 12, 13 ст. 154 КВК України, абзацу третього пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.12.1992 № 731 «Про затвердження Положення про державну реєстрацію нормативно-правових актів міністерств та інших органів виконавчої влади» наказом Міністерства юстиції України №294/5 від 19.01.2023, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.01.1993 за № 116/39172 затверджено «Порядок визначення ступеня виправлення засудженого». Цей Порядок визначає обсяг, механізм оформлення персоналом установи виконання покарань матеріалів стосовно засуджених, щодо яких може бути застосовано заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким відповідно до ст. 81, 82 КК України, а також інших випадках, передбачених кримінально-виконавчим законодавством, для визначення ступеня виправлення засудженого.

Відповідно до висновку щодо ступеня виправлення засудженого, зазначив що згідно витягу з протоколу №11 від 28.04.2023 комісією ДУ «Житомирська установа виконання покарань (№8)» підсумовано загальну кількість балів розділів II-VI, яка становить «36» балів, що свідчить про те що засуджений ОСОБА_7 не став на шлях виправлення, не довів своє виправлення та не може бути представлений до умовно-дострокового звільнення за ст. 81 КК України.

Враховуючи викладене, дослідивши матеріали судового провадження та особової справи засудженого, суд приходить до висновку, що засуджений не довів свого виправлення, а тому клопотання про його умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 22, 26, 81 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим, який перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Головуючий:

Судді: