Справа № 308/8288/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2023 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

з участю:

прокурора ОСОБА_3

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

ОСОБА_9

захисників обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород кримінальне провадження № 308/8288/22, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001030 від 21.09.2020 р. про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Ужгородського міськрайонного суду перебуває кримінальне провадження № 308/8288/22, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001030 від 21.09.2020 р. про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

До суду 05.07.2023 року від захисника обвинуваченого ОСОБА_8 ОСОБА_14 надійшло клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 із тримання під вартою з визначенням застави на особисте зобов`язання з покладенням обов`язків. Клопотання мотивоване тим, що ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 24.05.2022 року підозрюваному ОСОБА_8 обрано запобіжний захід - тримання під вартою із визначенням застави у сумі 198 480,00 грн. Надалі за ОСОБА_8 24.05.2022 року було внесено заставу в розмірі 198 480,00 грн. Таким чином, підозрюваний ОСОБА_8 вважався таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави. Вказує на те, що на ОСОБА_8 з вказаного моменту поширилася дія обов`язків, покладених на нього слідчим суддею в ухвалі від 24.05.2022. Строк дії обов`язків сплив 24.07.2022 та слідчим суддею за клопотанням органу досудового розслідування чи прокурора в передбаченому КПК України порядку жодного разу не продовжувався, однак такі все одно належним чином виконуються ОСОБА_8 . Даний факт стороною обвинувачення не оспорюється. Захисник вважає, що на даний існують законні підстави для зміни обраного відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді застави на особисте зобов`язання , так як зявились нові дані, які не досліджувались на час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу. Зазначає, що ОСОБА_8 народився ІНФОРМАЦІЯ_7 , зараз йому 49 років, має сімю, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, володіє постійним місцем проживання разом з родиною проживає в АДРЕСА_1 , характеризується позитивно, а відтак вказані обставини свідчать про наявність міцних соціальних зв`язків ОСОБА_8 , відсутність девіантної поведінки та схильності останнього до вчинення яких-небудь правопорушень. Проте він не має, постійного місця роботи і відповідно постійного доходу. На момент розгляду слідчим суддею клопотання сторони про обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави в розмірі 198 480 грн. в матеріалах справи не було жодних відомостей стосовно такого майнового стану ОСОБА_8 , а відтак вважає це новою обставиною яка не розглядалась судом.

Також вказує на те, що з моменту звільнення з-під варти ОСОБА_8 сумлінно виконує покладені на нього ухвалою суду обов`язки, визначенні ст. 194 КПК України, перебуваючи на волі, від слідства й суду не ухилявся , а відтак такий ризик відсутній , не доведений прокурором, і вважає це новою обставиною яка не розглядалась судом. Визначена слідчим суддею застава в розмірі 198 480 грн. є непомірним тягарем підозрюваної особи, так як ОСОБА_8 не має постійного місця роботи і відповідно постійного доходу. Ці кошти за підозрюваного внесла його дружина, яка на даний час просить повернути їй гроші через матеріальні труднощі, що виникли в сімї. Тому вказана грошова сума застави зараз є вкрай важливою для їх родини. Захисник у клопотанні вказує на те, що належна процесуальна поведінка ОСОБА_8 , відсутність спроб ухилитись від слідства чи суду, його моральні якості, сімейний стан та необґрунтоване обвинувачення, свідчать про те, що більш мякий запобіжний захід в повній мірі може запобігти ризикам, якими було обґрунтовано клопотання про обрання запобіжного заходу сторони обвинувачення, а застава на цьому етапі є вочевидь занадто суворим запобіжним заходом.

У судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_8 - ОСОБА_13 клопотання про зміну запобіжного заходу підтримав. Надав пояснення аналогічні викладеним у клопотанні. Зауважує на належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_8 , про відсутність ризику переховування від суду, а відтак просив суд змінити обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід з тримання під вартою з визначенням застави на особисте зобов`язання з підстав та мотивів викладених у клопотанні.

Обвинувачений ОСОБА_8 у судовому засіданні підтримав доводи свого захисника.

Прокурор у судовому засіданні щодо задоволення клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу заперечив , просив відмовити у його задоволенні, зокрема зазначив, що ризики, через які було обрано відносно ОСОБА_8 запобіжний захід, не зменшились. Крім цього зазначає, що обвинувачений ОСОБА_8 , перебуваючи на волі із обраним відносно нього запобіжним заходом у вигляді застави, затриманий за підозрою у вчиненні іншого кримінального правопорушення передбаченого ч.1,2 ст. 307 КК України. Отже, після обрання відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та звільнення з під - варти у звязку із внесенням застави , він вчинив кримінальне правопорушення, зокрема затриманий за підозрою у вчиненні іншого кримінального правопорушення за ознаками ч.1,2 ст. 307 КК України, в межах іншого кримінального провадження йому обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, дія якого ухвалою слідчого судді від 05.07.2023 року продовжена. В зв`язку з наведеним, просив суд відмовити у задоволенні клопотання.

Обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 в судовому зсіданні просили суд розглянути клопотання на розсуд суду.

Захисники обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 проти задоволення клопотання не заперечили.

Дослідивши матеріали справи в межах заявленого клопотання, заслухавши доводи учасників судового провадження, суд приходить до наступного висновку.

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 24.05.2022 року обвинуваченому ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із можливістю внесення застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 198 480 грн, яку сплачено гр. ОСОБА_15 , та покладено на нього обов`язки відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: з`являтися до слідчого, прокурора, суду з встановленою періодичністю;не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, а саме м. Ужгород без дозволу слідчого, прокурора або суду;повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання, роботи і навчання;утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим або прокурором або спілкуватися з нею із дотриманням визначених умов; носити електронний засіб контролю.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_8 вважався таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави (ч. 4 ст. 202 КПК України).

Вказаний запобіжний захід було обрано за фактом обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.307 КК України.

Як вбачається зі змісту зазначеної ухвали, при її постановленні, з`ясовано всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування до обвинуваченого відповідного запобіжного заходу:

-наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, яка є умовою законності застосування запобіжного заходу. При цьому правильність кваліфікації дій обвинуваченої особи, так само як і наявність чи відсутність в її діях складу кримінального правопорушення вирішуються виключно вироком суду та не підлягають вирішенню під час розгляду клопотання про обрання, зміну запобіжного заходу;

-встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4 ,5 ч. 1 ст. 177 КПК України;

-зроблено висновок, що більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою з із можливістю внесення застави не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_8 та запобігти встановленим ризикам, передбаченим п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 13.07.2022 року клопотання прокурора про обрання обов`язків покладених у зв`язку із внесенням застави на ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України - задоволено. Покладено на ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 наступні обов`язки:

-Зявлятись до суду;

- Не відлучатись із населеного пункту в якому він проживає, а саме м. Ужгород, без дозволу суду;

-Повідомляти прокурора або суд про зміну свого місця проживання, роботи і навчання;

-утриматися від спілкування з будь-якою особою, визначеною прокурором або спілкуватися з нею із дотриманням визначених умов.

Відповідно до ч. 7 ст. 194 КПК України - Обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

Як встановлено судом, двох місячний строк дії покладених на обвинуваченого ОСОБА_8 обов`язків сплив, прокурор повторно із клопотанням про продовження дії обов`язків не звертався.

Таким чином, наразі обвинувачений ОСОБА_8 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави (ч. 4 ст. 202 КПК України).

Потреба у зміні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання мотивована тим, що з моменту постановлення ухвали про обрання ОСОБА_8 , запобіжного заходу та внесення ним застави з`явилися нові обставини, які свідчать про відсутність ризику передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України - переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду . Захисник покликається на те, що після обрання відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та звільнення у зв`язку із внесенням застави, з`явилися нові обставини ОСОБА_8 не має, постійного місця роботи і відповідно постійного доходу. На момент розгляду слідчим суддею клопотання сторони про обрання підозрюваному запобіжного заходу в матеріалах справи не було жодних відомостей стосовно такого майнового стану ОСОБА_8 , а відтак вважає це новою обставиною яка не розглядалась судом. Також вказує на те, що з моменту звільнення з-під варти ОСОБА_8 сумлінно виконує покладені на нього ухвалою суду обов`язки, визначенні ст. 194 КПК України, перебуваючи на волі, від слідства й суду не ухилявся , а відтак такий ризик відсутній , не доведений прокурором, і вважає це також новою обставиною яка не розглядалась судом.

Норми кримінального процесуального закону, якими керується суд

Відповідно до ст. 131 КПК України з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи його забезпечення, до яких належать, зокрема, і запобіжні заходи.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті (ч. 2 ст. 177 КПК України).

Чинний кримінальний процесуальний закон виокремлює правомочності як сторони обвинувачення (ст. 200 КПК України), так і сторони захисту (ст. 201 КПК України) звернутись до суду з відповідним клопотанням про зміну запобіжного заходу.

У постановах Верховного Суду від 28 березня 2019 року у справі № 286/1695/18, від 18 грудня 2018 року у справі № 628/969/18 суд касаційної інстанції на підставі системного аналізу положень ст. 181, 309 КПК України зауважив, що поняття «застосування запобіжного заходу» охоплює не тільки його обрання, але й випадки зміни запобіжного заходу, коли суд обирає інший захід.

Відповідно до ч. 1 ст. 201 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

За ч. 4 ст. 201 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язаний розглянути клопотання підозрюваного, обвинуваченого протягом трьох днів з дня його одержання згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Частиною 2 ст. 177 КПК України встановлено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Це кримінальне провадження знаходиться на стадії судового розгляду, обвинуваченому вже вручений обвинувальний акт. З огляду на стадію кримінального провадження та зміст самого клопотання, Суд не вирішує питання щодо обґрунтованості підозри, однак оцінює критерії, визначені у статті 178 КПК України, та зазначені прокурором ризики, передбачені пунктами 1-5 частини 1 статті 177 КПК України, та обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При цьому, під час розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу Суд не перевіряє обґрунтованість самих підстав застосування запобіжного заходу, а заявником не можуть ставитися під сумнів висновки, які були покладені в основу такого рішення слідчого судді, суду. Зміна запобіжного заходу передбачає виникнення після постановлення ухвали про обрання запобіжного заходу нових обставин, які свідчать про зміну, зменшення або збільшення встановлених ризиків кримінального провадження та/або впливають на виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Тому Суд не переглядає рішення про застосування запобіжного заходу, а на підставі наданих сторонами відомостей встановлює факти, що виникають у зв`язку з плином кримінального провадження і можуть вплинути на застосований до обвинуваченого відповідний захід або спосіб його виконання. Такий висновок опосередковано ґрунтується і на приписах ч. 5 ст. 201 КПК України, яка унеможливлює подання підозрюваним, обвинуваченим, його захисником клопотання про зміну запобіжного заходу протягом тридцяти днів з дня постановлення попередньої ухвали про застосування, зміну або відмову у зміні запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Заявляючи клопотання про зміну запобіжного заходу, захисник вказує на необгрунтованість обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення за ч.3 ст. 307 КК України та відсутність постійного місця роботи і відповідно постійного доходу, як нову обставину, на належну процесуальну поведінку обвинуваченого внаслідок чого є відсутність ризику передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України.

Слід звернути увагу на те, що при розгляді клопотання, захисника ОСОБА_14 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 суд не надає оцінку дотриманню вимог Закону при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу, та її законності, що є виключно прерогативою суду апеляційної інстанції, а лише оцінює обґрунтованість підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою з визначенням розміру застави на запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Таким чином, враховуючи доводи клопотання, беручи до уваги положення ст. 201 та ч. 3 ст. 26 КПК України, судом при розгляді поданого клопотання, на підставі наданих доказів, встановлюється наявність/відсутність ризиків, які були встановлені при обрані обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу ; можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання.

Щодо наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України

Щодо ризику переховуватися від суду

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Так, при застосуванні до обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням застави, судом було встановлено наявність чотирьох ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від суду; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному правопорушенню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Суд зазначає, що ризики передбачені п.п.1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України встановлені слідчим суддею в ухвалі від 24.05.2022 року під час обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, з визначенням застави, які наразі залишаються реальними і триваючими і продовжують об`єктивно існувати.

Існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, було встановлено ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 25.04.2022 року. Зазначені ризики на даний час не зменшились та зберігають свою актуальність.

Ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним, обвинуваченим зазначених дій. При цьому Кримінальний процесуальний кодекс України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Зазначений стандарт доказування (переконання) слідчий суддя, суд використовує для перевірки продовження існування ризиків, які стали підставою для застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням застави у цьому кримінальному провадженні.

На переконання суду, очікування можливого суворого покарання саме по собі може бути реальним мотивом та підставою для обвинуваченого переховуватися від суду. Це твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, який зазначав, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (п. 80 рішення у справі «Ілійков проти Болгарії»).

У розумінні практики ЄСПЛ, тяжкість обвинувачення хоча і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення, у сукупності з іншими обставинами, збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Зокрема, у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року, ЄСПЛ зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Дані про особу ОСОБА_8 : раніше не судимий, має місце проживання, має на утриманні одну неповнолітню дитину, офіційно не працює, що свідчить про відсутність тісних соціальних звязків та підтверджує існування ризиків, а відтак дані про особу суд визнає такими, що не спростовують визнані доведеними вказані вище ризики.

Кримінальне правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_8 , належить до особливо тяжких злочинів, за який передбачено відповідальність у виді позбавлення волі строком від 9 до 12 років з конфіскацією майна, з неможливістю застосування процедури, передбаченої ч. 1 ст. 75 КК України (звільнення від відбування покарання з випробовуванням). Дана обставина, може спонукати обвинуваченого до переховування від суду.

Суд вважає, що небезпека переховування обвинуваченої здається явно переконливою.

Суд вважає, що направленням обвинувального акта до суду означений ризик не нівелюється, а навпаки актуалізується.

Про актуальність цього ризику вказують і умови, в яких перебуває Україна. На думку суду, з урахуванням введення воєнного стану, ресурси контролю за поведінкою обвинувачених у контексті встановлення місцезнаходження, перетину державного кордону є більш обмеженими. Це вимагає вжиття додаткових заходів з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинувачених, в тому числі шляхом застосування запобіжних заходів та покладення обов`язку здати на зберігання до відповідних органів державної влади паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, який обумовлений саме існуванням саме ризику переховування. На даний час не всі ділянки державного кордону України контролюються українською владою, а тому, на переконання суду, ризик переховування ОСОБА_8 від суду наразі якщо не збільшився, то залишився високим.

Окрім того, переховуватись від суду можливо не лише за кордоном, а і в межах території України. Більше того, суд зазначає, що існують способи виїзду за кордон чоловіків призовного віку, до прикладу, з волонтерською місією тощо. А тому стверджувати, що ризик переховування від суду, у тому числі, за кордоном нівельовано повністю, неможливо.

Крім того, ризик переховування від суду становить собою не лише можливість виїхати та перебувати за кордоном, оскільки таке переховування можливе і на території України.

З огляду на зазначене, а також в сукупності з іншими встановленими судом обставинами, передбаченими ст. 178 КПК України, суд дійшов висновку про продовження існування ризику переховування від суду, а належна процесуальна поведінка ОСОБА_8 у статусі обвинуваченого не може свідчити про відсутність даного ризику.

Щодо ризику незаконного впливу на свідків

Встановлена кримінальним процесуальним законом процедура отримання показань свідків передбачає безпосереднє сприйняття їх судом у судовому засіданні ( ст. 23,224 КПК України). Отже, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Суд вважає ризик впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні обгрунтованим, оскільки їх показання відповідно, є процессуальними джерелами доказів ( ч. 2 ст. 84 КПК України) та можуть мати важливе значення в контексті предмету доказування.

Також дотепер судом не допитано свідків. Тож суд не виключає можливості незаконного впливу на свідків з боку обвинуваченого з використанням свого кола звязків з метою схилити їх до зміни показань під час допиту у суді, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

З огляду на зазначене, а також в сукупності з іншими встановленими судом обставинами, суд дійшов висновку про продовження існування ризику незаконного впливу на свідків.

Щодо ризику перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином

З метою уникнення кримінальної відповідальності обвинувачений ОСОБА_8 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Суд вважає реальним існування ризику перешкодж ати кримінальному провадженню іншим чином, з огляду на те, що обвинувачений ОСОБА_8 з метою уникнення кримінальної відповідальності матиме можливість домовлятись із іншими співучасниками злочину, про спільну позицію та процесуальну поведінку, консультуватись з приводу можливих способів уникнення від передбаченої законом відповідальності.

Щодо ризику вчинити інше кримінальне правопорушення.

Про наявність та продовження існування ризику вчинити інше кримінальне правопорушення , свідчить наступне.

Суд, зважає на те, що після обрання попереднього запобіжного заходу ( ухвала Ужгородського міськрайонного суду від 24.05.2022 року), ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні нових кримінальних правопорушень передбачених ч.1, 2 ст. 307 КК України, а відтак встановлений ухвалою слідчого судді ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України підтвердився, та на даний час продовжує існувати і бути реальним.

Зокрема, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України,що відноситься до категорії особливо тяжких злочинів. Будучи обвинуваченим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України ОСОБА_8 , підозрюється у вчиненні нових умисних кримінальних правопорушень передбачених ч.1, 2 ст. 307 КК України, що відноситься до категорії тяжких злочинів, що свідчить про його схильність до вчинення злочинів.

З моменту перебування обвинуваченого ОСОБА_8 під дією запобіжного заходу у виді застави у даному кримінальному провадженні , йому оголошено про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1, 2 ст. 307 КК України.

З огляду на зазначене, а також в сукупності з іншими встановленими судом обставинами, зокрема обвинувачений офіційно не працевлаштований, не має постійного джерела прибутків, а тому не має сталих соціальних зв`язків, суд дійшов висновку про продовження існування ризику вчинити інше кримінальне правопорушення.

Таким чином , судом констатовано продовження існування чотирьох ризиків - переховування від суду, незаконного впливу на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинення іншого кримінального правопорушення, передбачених п.п. 1, 3-5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Добросовісне виконання ОСОБА_8 процесуальних обов`язків саме по собі не спростовує і не нівелює ризиків, про які йдеться вище та в ухвалі суду про застосування запобіжного заходу. Виконання процесуальних обов`язків є обов`язковим для особи, щодо якої вони встановлені приписами кримінального процесуального закону, їх виконання не можна представляти як таке, що залежить від волі підозрюваного (обвинуваченого) і, тим більше, обумовлює скасування чи зміну запобіжного заходу. Більше того, визначені статтею 42 КПК України процесуальні обов`язки діють незалежно від основного запобіжного заходу, отже їх виконання саме по собі не може впливати на суть та порядок виконання запобіжного заходу.

За ч. 1 ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

За такого, обов`язок доказування перед судом наявності підстав для зміни запобіжного заходу покладено на особу, яка звертається з цим клопотанням, тобто на обвинуваченого та його захисника.

Враховуючи, що стороною захисту не надано суду доказів, які б були настільки переконливими та вагомими, щоб знизити встановлені слідчим суддею при застосуванні до підозрюваного запобіжного заходу ризики до мало вірогідності чи до їх виключення, суд дійшов до висновку, що ризики переховування ОСОБА_8 від суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, продовжують існувати та суттєво не зменшились.

За наведених обставин суд вважає, що на даний час жоден із більш м`яких запобіжних заходів , в тому числі і особисте зобовязання не зможе запобігти встановленим ризикам, які є реальними та продовжують існувати.

Таким чином, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, у сукупності з відомостями, що характеризують його як особу, дає підстави вважати, що значущість зазначених ризиків є досить високою, вони є триваючими , а більш м`який запобіжний захід не дає змоги запобігти переліченим ризикам.

Окрім того суд наголошує на тому, що при вирішенні клопотання про зміну запобіжного заходу суд не вирішує питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 307 КК України, а виходить лише з фактичних даних, що містяться в матеріалах кримінального провадження

Суд, звертає увагу сторони захисту на те, що питання щодо доведеності чи недоведеності вини обвинуваченого не являється предметом розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу.

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного,обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Суд звертає увагу на спосіб вчинення кримінального правопорушення, який має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої тяжкими наслідками не лише для конкретних осіб, а і для суспільства в цілому, наявність реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистості, а також враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, обвинуваченого, але й високі стандарти охорони загально суспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Частиною 1 ст. 182 КПК України визначено, що застава застосовується з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у дохід держави в разі невиконання цих обов`язків. При цьому застава не є забезпеченням виключно додаткових обов`язків, які передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, але є також забезпеченням виконання інших процесуальних обов`язків, передбачених КПК України для підозрюваних, обвинувачених.

Запобіжним заходом у даному кримінальному провадженні є застава, яка за визначенням ч. 11 ст. 182 КПК України застосовується упродовж усього кримінального провадження, яке завершується проголошенням судового рішення у відповідності до п.п. 10, 24 ч. 1 ст. 3 КПК України.

Навіть після спливу строку дії обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, які покладалися на особу судом, на підозрюваного, обвинуваченого у кримінальному провадженні продовжують покладатися загальні процесуальні обов`язки, визначені законом - ч. 7 ст. 42 КПК України, у забезпечення виконання яких в подальшому протягом усього кримінального провадження і застосовується такий запобіжний захід як застава.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на продовження існування ризиків, передбачених п. 1, 3-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, з огляду на недостатність застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу для запобігання встановленим ризикам, на переконання Суду, в актуальних умовах стану кримінального провадження, забезпечити дієвість кримінального провадження здатний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначення розміру застави, а відтак суд дійшов висновку про відсутність підстав для зміни застосованого до ОСОБА_8 запобіжного заходу, оскільки більш м`який запобіжний захід не здатен забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого у даному кримінальному провадженні.

За такого, у задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_8 ОСОБА_14 , слід відмовити.

Керуючись ст.ст.201,372-376 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_14 про зміну обвинуваченому ОСОБА_8 раніше обраного ухвалою Ужгородського міськрайонного суд від 24 травня 2022 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням застави на запобіжний захід особисте зобов`язання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали проголошено 21.07.2023 року о 16 год. 00 хв.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1