Справа № 503/693/23
Провадження № 1-кп/503/51/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2023 року Кодимський районний суд Одеської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кодима судове провадження за кримінальним провадженням внесеним до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000215 від 05.06.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мала Слобідка Кодимського району Одеської області, громадянина України, з середньою технічною освітою, не працюючого, одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше в силу ст. 89 КК України не судимого,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України,

сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_4 , потерпілий ОСОБА_5 , законний представник потерпілого ОСОБА_6 , обвинувачений ОСОБА_3 , захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 ,

встановив:

04.06.2023 близько 17:00 години ОСОБА_3 прибув до кафе «Мафія», що розташоване по вул. Центральній, в с. Писарівка, Кодимської ТГ, Подільського району, Одеської області, де побачив неповнолітнього ОСОБА_5 , який сидів за столом біля вказаного кафе.

В цей же день та час, на ґрунті раніше виниклих неприязних відносин, у ОСОБА_3 виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень невизначеного обсягу ОСОБА_5 . З метою реалізації вказаного злочинного наміру ОСОБА_3 , діючи цілеспрямовано, з метою спричинення тілесних ушкоджень невизначеного обсягу потерпілому ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, з мотивів особистої неприязні, підійшов до ОСОБА_5 та перебуваючи в положенні стоячи навпроти нього, діючи умисно, із значною силою наніс один удар кулаком правої руки в обличчя потерпілого ОСОБА_5 , який сидів на стільці.

В результаті своїх протиправних дій ОСОБА_3 спричинив потерпілому ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді: синця лівого ока, що не є небезпечними для життя, має незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше 6-ти днів і за цим критерієм згідно п. 2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винуватість у вчиненні вище вказаного кримінального правопорушення визнав повністю пояснивши, що наніс удар потерпілому, бо поведінка останнього у відношенні нього його роздратувала. Водночас відзначив, що насправді не пам`ятає в якому саме положенні знаходився потерпілий по відношенню до нього в момент нанесення удару, можливо сидячі, як зазначено в обвинуваченні. В судовому засіданні також визнав неправомірність свого діяння та зазначив, що у подальшому таких дій більше не вчинить. Також на запитання суду відзначив, що тиску на нього або примушування до визнання своєї вини до нього не застосовувалось.

Потерпілий ОСОБА_5 та його законний представник ОСОБА_6 в судовому засіданні при призначенні покарання обвинуваченому покладалися на позицію висловлену прокурором.

Вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні вище вказаного кримінального правопорушення підтверджується встановленими судом обставинами на підставі сукупності належних і допустимих доказів, які були безпосередньо дослідженні під час судового розгляду, а саме:

- показами обвинуваченого ОСОБА_3 наданими ним в ході його допиту під час судового розгляду, які фактично зводились до підтвердження вище наведених фактичних обставин кримінального провадження, при цьому не містили обставин, які б суперечили їм або спростовували їх;

- висновком експерта від 07.06.2023 року № 97 за результатом проведення судово-медичної експертизи, згідно якої у ОСОБА_5 були виявлені наступні ушкодження: синець лівого ока. Вказане тілесне ушкодження утворилося в результаті дії тупого (тупих) твердого (твердих) предмета (предметів), індивідуальні особливості якого (яких) в ушкодженнях не відобразились. Враховуючи морфологічні особливості ушкодження (синець синьо-фіолетового кольору) слід вважати, що воно виникло приблизно за 2-3 доби до моменту обстеження (06-07.06.2023) та могло бути спричинено 04.06.2023 р. Тілесне ушкодження у вигляді синця лівого ока не є небезпечними для життя, має незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше 6-ти днів і за цим критерієм згідно п.2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р., відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Враховуючи характер та локалізацію зазначеного ушкодження слід вважати, що його утворення в умовах падіння з положення стоячи на площину (з висоти власного зросту) є малоймовірним. Не виключено, що вище зазначене тілесне ушкодження могло бути спричинено за обставин на які вказує підекспертний (вказану у цьому реченні висновку множину щодо тілесних ушкоджень суд сприймає як допущену експертом очевидну описку за текстом, яка є характерною у діловодстві внаслідок використання для складення документа шляхом комп`ютерного набору шаблону попередньо складеного іншого подібного документа, що значно полегшує і забезпечує значно більшу швидкість виконання завдань, з метою економії процесуального часу);

- протоколом проведення 12.06.2023 року слідчого експерименту з неповнолітнім свідком ОСОБА_8 , за участі начальника служби у справах дітей Кодимської міської ради ОСОБА_9 , із відеозаписом продемонстрованим з носія, під час проведення якого даний свідок відзначив та продемонстрував ту обставину, що ОСОБА_3 наніс удар правої руки в обличчя ОСОБА_5 , який на час отримання цього удару сидів на стільці за столом;

- протоколом проведення 12.06.2023 року слідчого експерименту з свідком ОСОБА_10 , із відеозаписом продемонстрованим з носія, під час проведення якого даний свідок відзначив та продемонстрував ту обставину, що ОСОБА_3 наніс удар правої руки в обличчя ОСОБА_5 , який на час отримання цього удару сидів на стільці за столом;

. - протоколом проведення 12.06.2023 року слідчого експерименту з неповнолітнім потерпілим ОСОБА_5 , за участі його законного представника матері ОСОБА_6 , із відеозаписом продемонстрованим з носія, під час проведення якого потерпілий відзначив та продемонстрував ту обставину, що коли він сидів на стільці за столом ОСОБА_3 наніс йому удар правої руки в обличчя.

Судом обвинуваченому було додаткового роз`яснено положення ч.3 ст. 23 та пункту 1 ч.4 ст. 42 КПК України щодо можливості реалізації права на допит свідків обвинувачення і допиту свідків захисту, але сторона захисту даним процесуальним правом не скористалася.

Отримавши і дослідивши вище зазначенні показання обвинуваченого ОСОБА_3 , що відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, документи та висновок експерта, а також враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч.3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів у кримінальному провадженні, оскільки учасники судового провадження не заперечували проти цього.

Учасникам судового провадження судом попередньо також було роз`яснено, що згідно ч.2 ст. 394 КПК України вони позбавлені права оспорювати обставини, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним згідно положень ч.3 ст. 349 КПК України. З чим учасники погодились і проти чого також не заперечували.

Суд визнає зазначене вище формулювання обвинувачення доведеним, а дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфікує за ч.1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

Діючи у відповідності до вимог ст. 337 КПК України суд, з урахування показань наданих обвинуваченим під час судового розгляду, вважає доведеною вину ОСОБА_3 відповідно до висунутого йому обвинувачення, а тому останній повинен нести відповідальність за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлені.

Відповідно до наявних у суду відомостей, ОСОБА_3 за місцем проживання характеризується позитивно, не працює, одружений, у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра на обліку не перебуває, раніше в силу ст. 89 КК України не судимий.

При призначенні міри покарання ОСОБА_3 суд враховує, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком, особу винного, наявність обставини, що пом`якшує покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, а також майновий стан винного, у зв`язку з чим прийшов до висновку, що ОСОБА_3 слід призначити міру покарання у виді штрафу в межах установлених у санкції ч.1 ст. 125 Особливої частини КК України, а саме у його максимальному розмірі, яке на думку суду є необхідним й достатнім як для кари обвинуваченого так і для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Заходи забезпечення кримінального провадження під час досудового розслідування не застосовувалися, зокрема до обвинуваченого не застосовувався запобіжний захід ні під час досудового розслідування, а ні під час судового провадження, а до набрання вироком законної сили суд не вбачає ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, та як наслідок необхідності в обранні запобіжного заходу до обвинуваченого з огляду на обставини, передбачені ст. 178 КПК України, призначення покарання у виді штрафу, а також поведінку обвинуваченого пов`язану із виконанням ним процесуальних обов`язків під час судового провадження.

Речові докази, а саме чотири СD-R диски із відеозаписами слідчих експериментів, які у відповідності до положень пункту 1 ч.2 ст. 99 КПК України є документами, а саме:

- з свідками ОСОБА_8 і ОСОБА_10 та з потерпілим ОСОБА_5 , які зберігаються у матеріалах судового провадження, згідно положень пункту 7 ч.9 ст. 100 КПК України, залишити в матеріалах кримінального провадження (судового провадження) протягом усього часу їх зберігання;

- з підозрюваним ОСОБА_3 , які зберігаються у матеріалах дізнання, згідно положень пункту 7 ч.9 ст. 100 КПК України, залишити в матеріалах кримінального провадження (дізнання) протягом усього часу їх зберігання.

Процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст. 369-374, 381-382 КПК України, суд

ухвалив:

Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Речові докази, а саме чотири СD-R диски із відеозаписами слідчих експериментів, а саме:

- з свідками ОСОБА_8 і ОСОБА_10 та з потерпілим ОСОБА_5 залишити в матеріалах кримінального провадження (судового провадження) протягом усього часу їх зберігання;

- з підозрюваним ОСОБА_3 залишити в матеріалах кримінального провадження (дізнання) протягом усього часу їх зберігання.

Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через суд, який ухвалив його Кодимський районний суд Одеської області, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1