ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 674/850/19

Провадження № 11-кп/4820/184/23

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Хмельницького апеляційного суду у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретарів судового засідання ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

обвинуваченої ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Хмельницькому в режимі відеоконференції апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_8 на вирок Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 26 жовтня 2022 року у кримінальному провадженні № 000067, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15 лютого 2019 року, яким ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с. Чабанівка Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, громадянку України, проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судиму, визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, та

В С Т А Н О В И Л А :

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені судом обставини

Вироком Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 26 жовтня 2022 року ОСОБА_8 визнано винуватою в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України і призначено покарання у виді восьми років позбавлення волі.

Строк покарання ОСОБА_8 відраховано з 26.10.2022 року, у строк покарання зараховано попереднє ув`язнення з 15 лютого 2019 року по 25 жовтня 2022 року день за день.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою продовжено до набрання вироком законної сили.

Вирішено питання щодо речових доказів на підставі ст. 100 КПК України, судових витрат по справі немає.

Позовні вимоги ОСОБА_10 до ОСОБА_8 про відшкодування моральної шкоди в розмірі 1000000 грн., задоволено. Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди 1000000 (мільйон) гривень.

Відповідно до вироку суду, ОСОБА_8 14.02.2019 року о 23.15 год. разом із громадянином Республіки Турції ОСОБА_11 , за власною волею, перебувала у салоні вантажного автомобіля марки «ІВЕКО» турецької реєстрації із номерним знаком « НОМЕР_1 » на автомобільній стоянці ПП «Верест Плюс» по вул. Шевченка, 115 в м. Дунаївці Хмельницької області, де потерпілий намагався повторно вступити з нею у статевий зв`язок, хоча вона була проти. Внаслідок чого виникла словесна суперечка, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_11 , усвідомлюючи значення своїх дій, передбачаючи і бажаючи настання негативних наслідків, умисно нанесла йому ножем двадцять п`ять ударів в життєво важливі органи людини в область живота та грудної клітки, чим спричинила тілесні ушкодження у вигляді: проникаючого сліпого поранення лівої половини грудної клітки з раною на передній поверхні лівого плечового суглобу та з ушкодженням верхньої частини лівої легені, що ускладнилося лівобічним гемотораксом 700 мл, наскрізного поранення лівого плеча з ранами по передній та по зовнішній поверхні середньої третини даного плеча з ушкодженням лівої плечової артерії та множинних ран тіла, а саме потиличної ділянки справа та зліва, із крововиливом на внутрішній поверхні м`яких тканин голови в потиличній ділянці, тім`яної ділянки по середній лінії та зліва, лобної ділянки справа, бокової поверхні носа зліва, в ділянці підборіддя зліва, надлопаткової ділянки зліва, передньої поверхні лівого плеча в верхній третині, зовнішньої та передньої поверхні лівого плеча в середній третині, по середньо підпахвинній лінії зліва, тильної поверхні 2 та 3 пальців лівої кисті, долонної поверхні 1 пальця лівої кисті, які супроводжувались зовнішньою кровотечею, в сукупності мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, які були небезпечні для життя в момент заподіяння, та які в сукупності із множинними ранами тіла в клінічному перебігу спричинили загрозливі для життя явища, а саме масивну крововтрату та шок, і мають прямий причинний зв`язок із настанням смерті.

Крім того, вістрям ножа спричинила потерпілому легкі тілесні ушкодження у вигляді саден в ділянці перенісся з розповсюдженням на ліву щоку, в ділянці лівої вушної раковини, по передній поверхні грудної клітки в проекції грудини, по зовнішній поверхні грудної клітки зліва.

Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_11 помер на місці події.

Таким чином, ОСОБА_8 вчинила вбивство тобто, умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині - кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.115 КК України.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погодившись із рішенням суду, обвинувачена ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, вимоги якої до початку апеляційного розгляду уточнила, просить вирок змінити та призначити їй покарання за скоєне кримінальне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 115 КК України, застосувавши положення статті 69 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців.

Обґрунтовуючи такі вимоги апеляційної скарги зазначає, що винесений вирок є необґрунтованим у зв`язку із невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Вважає вирок надто суворим та таким, що не відповідає принципам достатності покарання для виправлення винного.

Зазначає, що суд при винесені покарання зобов`язаний виходити із необхідності відповідності призначеного покарання тяжкості злочину та особистості засудженого, можливості виправлення особи без відбуття покарання у місцях обмеження або позбавлення волі.

Звертає увагу суду, що за весь час судового слідства та розгляду справи вона багаторазово пожалкувала про скоєне, навчена та покарана наріканнями оточуючих людей, відстороненням рідних та близьких, осудом оточуючих.

З урахуванням усіх вищевказаних характеристик та обставин, вважає, що суд першої інстанції мав можливість та законні підстави призначити їй покарання з застосуванням статті 69 КК України.

Окрім того, обвинувачена зазначила, що постановляючи вирок про її засудження за частиною 1 статті 115 КК України, суд не лише встановив факт наявності ознак кримінального правопорушення, передбаченого статтею 152 КК України відносно неї з боку потерпілого, але й той факт, що ОСОБА_8 завдала потерпілому тілесні ушкодження, від яких останній помер, саме обороняючись та намагаючись захиститись від злочинних дій потерпілого, тому суду слід було розглядати її дії, як кримінальне правопорушення, передбачене статтею 118 КК України.

Вказує, що обставинами, які безперечно пом`якшують покарання є визнання вини в повному обсязі, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, молодий вік, наявність міцних соціальних зв`язків, наявність неповнолітньої дитини, інвалідність ІІІ групи. Раніше не судима, не перебуває на обліку у лікаря психіатра та нарколога, позитивно характеризується за місцем проживання.

Позиції учасників судового провадження

Обвинувачена та її захисник підтримали вимоги апеляційної скарги, просили їх задовольнити повністю, призначити покарання ОСОБА_8 із застосуванням статті 69 КК України у виді 4 років 6 місяців, з наведених в апеляційній скарзі підстав.

Потерпілий ОСОБА_10 у судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду апеляційної скарги, заяв або клопотань з приводу участі в апеляційному розгляді не надходило, поважних причин неявки не повідомив. Згідно з частиною 4 статті 405 КПК України, його неприбуття не перешкоджає апеляційному розгляду.

Прокурор не визнала доводів апеляційної скарги, просила залишити без змін вирок суду першої інстанції, як законний і обґрунтований, зазначивши, що судом призначено покарання обвинуваченій з дотриманням вимог статей 50, 65 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинувачену та її захисника, думку прокурора за апеляційними доводами, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Мотиви суду

Згідно з вимогами статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до вимог статті 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції, викладені у вироку в частині доведеності вини обвинуваченої ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення за обставин, наведених у вироку, та висновки щодо правильності кваліфікації її дій за частиною 1 статті 115 КК України у поданій апеляційній скарзі не оскаржуються. Тож, відповідно до вимог частини 1 статті 404 КПК України, суд апеляційної інстанції вирок у цій частині не перевіряє.

Обвинувачена у поданій апеляційній скарзі оскаржує призначене судом покарання у виді 8 років позбавлення волі, що, на її думку, не відповідає обставинам вчинення злочину й особі обвинуваченої, суд не врахував конкретні обставини даного кримінального провадження, що ОСОБА_8 завдала потерпілому тілесні ушкодження, від яких останній помер, намагаючись захиститись від злочинних дій потерпілого, вона розкаялася у вчиненому, активно сприяла розкриттю злочину, саме тому вона вважає, що є всі підстави для застосування статті 69 КК України.

Відповідно до статті 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

Згідно зі статтею 65 КК України суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. При цьому особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Суд першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченій, посилаючись на статті 65, 66 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, особу винної, яка не судима, стан її здоров`я, наявність на утриманні неповнолітньої дитини, активне сприяння розкриттю злочину, як обставину, що пом`якшує покарання, обставин, що обтяжують покарання, не встановив.

Суд зазначив, що обвинувачена вчинила дії не в стані необхідної оборони, оскільки відсутні докази того, що дії потерпілого становили загрозу для життя ОСОБА_8 . Окрім того, суд розцінив як надумані та спростовані висновком судово-психіатричної експертизи доводи обвинуваченої в судовому засіданні про її перебування в стані сильного душевного хвилювання через її побиття та зґвалтування потерпілим, внаслідок чого вона не пам`ятає, яким чином у неї опинився ніж та яким чином наносила удари, але чітко пам`ятає, що з салону автомобіля забрала куртку та свій мобільний телефон, а також втратила здатність усвідомлювати свої дії або керувати ними.

Враховуючи наведене, вироком суду ОСОБА_8 визнано винною у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 115 КК України, та призначено їй покарання у виді 8 років позбавлення волі.

Однак, колегія суддів не може повністю погодитися з висновками суду першої інстанції щодо розміру призначеного їй покарання, та вважає, що суд не дотримався у повній мірі наведених вище норм законодавства та, з урахуванням конкретних обставин провадження та даних про особу обвинуваченої, призначив ОСОБА_8 покарання, яка за своїм розміром є явно несправедливим через суворість.

Призначення покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності в кожному конкретному випадку з огляду на суспільну небезпечність і характер кримінального правопорушення, обставини справи, особу винного, а також обставини, що пом`якшують або обтяжують покарання. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Норми закону України про кримінальну відповідальність наділяють суд правом вибору у визначених законом межах заходу примусу певного виду і розміру. Названа функція суду за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки передбачає вибір однієї з альтернативних форм реалізації кримінальної відповідальності і потребує взяття до уваги й оцінки відповідно до визначених законом орієнтирів усіх конкретних обставин справи, без урахування яких обрана міра покарання не може вважатися справедливою.

Відповідно до пунктів 1-3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24 жовтня 2003 року, з наступними змінами, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Досліджуючи інформацію про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Конституційний Суд України у Рішенні № 15-рп/2004 від 02.11.2004 зазначив: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України».

Отже, колегія суддів вважає слушними доводи обвинуваченої щодо надмірної суворості призначеного їй покарання та наявності підстав для застосування статті 69 КК України з огляду на наступне.

За змістом частини 1 статті 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної у справі № 629/2739/18 від 03.02.2021, частина 1 статті 69 КК України надає повноваження суду у виключних випадках призначити більш м`яке покарання, ніж мінімальне покарання, передбачене законом за відповідний злочин, лише за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Тобто такі обставини або сукупність обставин мають одночасно відповідати двом умовам: вони визнані такими, що пом`якшують покарання відповідно до частин 1 та/або 2 статті 66 КК України та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Крім того, ці обставини чи сукупність обставин мають знаходитися в причинному зв`язку з цілями та/або мотивами злочину, поведінкою особи під час вчинення злочину та іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку злочину та/або небезпечність винуватої особи.

При визначенні поняття та змісту обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд має виходити з системного тлумачення статей 66 та 69 КК України та тих статей Особливої частини Кодексу, що визначають певні обставини, як ознаки привілейованих складів злочину, що істотно зменшують їх суспільну небезпечність, наслідком чого є зниження ступеню тяжкості вчиненого злочину. Ці обставини в своїй сукупності повинні настільки істотно знижувати ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції було би явно несправедливим.

Відповідно до вироку суду, ОСОБА_8 14.02.2019 року о 23.15 год. разом із громадянином Республіки Турції ОСОБА_11 , за власною волею, перебувала у салоні вантажного автомобіля марки «ІВЕКО» турецької реєстрації із номерним знаком « НОМЕР_1 » на автомобільній стоянці ПП «Верест Плюс» по вул. Шевченка, 115 в м. Дунаївці Хмельницької області, де потерпілий намагався повторно вступити з нею у статевий зв`язок, хоча вона була проти. Внаслідок чого виникла словесна суперечка, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_11 , ОСОБА_8 умисно нанесла йому ножем двадцять п`ять ударів в життєво важливі органи, внаслідок чого ОСОБА_11 помер на місці.

У судовому засіданні обвинувачена частково визнала свою вину та пояснила, що у той вечір ОСОБА_11 почав приставати до неї, вирвав у неї з рук куртку, забрав її сумку, вдаривши по обличчю, взяв ножа та почав їй погрожувати, що вб`є, якщо вона не вступить з ним у статеві зносини, бив її, силоміць затягнув у спальник, викрутив їй руки та незважаючи на її опір вчинив статевий акт. Після цього статевого акту, потерпілий почав вимагати повторно сексу, але ОСОБА_8 заперечувала проти цього, потерпілому це не сподобалося, він почав знову наносити удари по обличчю ОСОБА_8 , взяв ножа та приклав до її шиї. У процесі боротьби ОСОБА_8 вихопила ніж та почала наносити потерпілому удари ножем, однак як вона це робила, обвинувачена не пам`ятає.

Показання обвинуваченої щодо протиправної поведінки потерпілого та нанесення їй тілесних ушкоджень підтверджується протоколом освідування ОСОБА_8 від 12.02.2019 та актом судово-медичного освідування № 71 від 15.02.20219 (т.2 а/п 128-129, 130-131), згідно якого на тілі обвинуваченої виявлено численні тілесні ушкодження на поверхні лівого передпліччя нижній третині, внутрішні поверхні лівого плеча середній третині, задній поверхні лівого ліктьового суглобу три лінійних подряпини, на передньо-внутрішній поверхні правого передпліччя, нижній третині, середній третині на тильній поверхні лівого передпліччя в середній і верхніх третинах наявність плямистих синяків, на передній поверхні лівого стегна в середній і нижній третинах, на зовнішній поверхні лівого стегна в середній третині, на передній поверхні правої гомілки в верхній третині наявні одинадцять поперечно-розташованих лінійних подряпин. На передній поверхні правої гомілки в нижній третині, на тильній поверхні правого стопи дві садни. На задній поверхні правого стегна в середній третині наявні шість косо-розташованих подряпин, що свідчить про боротьбу обвинуваченої з потерпілим.

Також, з висновку судово-медичного експерта ОСОБА_12 Кам`янець-Подільського міжрайонного відділення судово-медичної експертизи №102 від 15.03-29.03.2019 року, який має стаж роботи за фахом «судово-медична експертиза» з 1988 року, вбачається, що у ОСОБА_8 наявні тілесні ушкодження:

- у вигляді шести плямистих синяків фіолетового кольору овальної форми розмірами від 1,1 см х 1,3 см. До 2,8 см х2 см на попередньо-внутрішній поверхні правого передпліччя в нижній третині та в середній третині, на тильній поверхні лівого передпліччя в середині та верхній третинах синяка на передній поверхні лівого променево-зап`ясткового суглобу, які могли утворитися внаслідок шестиразової дії тупих твердих з обмеженою травмуючою поверхнею, можливо при стисканні пальцями рук при різних обставинах в термін вказаний обстежуваною і по ступені тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.

- у вигляді трьох лінійних подряпин на тильно-зовнішній поверхні лівого передпліччя в нижній третині, на внутрішній поверхні лівого плеча в середній третині, на задній поверхні лівого ліктьового суглобу, одинадцяти лінійних подряпин на передній поверхні лівого стегна в середній третині і нижній третині, на задній поверхні лівого стегна в середній третині, на передній поверхні правої гомілки в верхній третині, шести подряпин на задній поверхні правого стегна в середній третині могли утворитись як від дії предметів з загостреною поверхнею по дотичній так і при ударах об такі при різних обставинах в термін, вказаний обстежуваною, і по ступені тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.

- у вигляді двох саден та слабо вираженого синяка на передній поверхні правої гомілки в нижній третині на тильній поверхні правої ступні на рівні 4-5 плюсневих кісток могли утворитись як внаслідок дворазової дії тупого (тупих) предметів так і при ударах об такі по механізму «удар-тертя» при різних обставинах, в термін вказаний обстежуваною і по ступені тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень.

При судово-мікроскопічному дослідження мазків об`єкти 1,2) та тампона (об`єкт 3) з вмістом піхви ОСОБА_8 виявлені сперматозоїди. (т.2 а/п 133-134).

Крім того, згідно протоколу про результати негласних слідчих розшукових дій від 12.04.2019 аудіо- відео контролю місця, де перебувала ОСОБА_8 , остання підтвердила вбивство громадянина Турції, мотивуюче це тим, що це був самозахист, оскільки потерпілий її зґвалтував і мав намір це зробити повторно, вона не давалась, чинила опір, вдарила ножем, після чого втекла.

Тож, колегія суддів уважає, що зазначені обставини явно свідчать про відсутність холоднокровного умислу у ОСОБА_8 на заподіяння смерті потерпілому, а радше вказують на скоєння злочину під впливом сильного душевного хвилювання, у зв`язку з неправомірною поведінкою потерпілого, яка сприяла вчиненню злочину, злочинні дії ОСОБА_8 були викликані поводженням потерпілого, що принижує честь та гідність обвинуваченої. Більше того, як тільки ОСОБА_8 усвідомила скоєне, вона одразу ж звернулася до поліції та добровільно повідомила про обставини події, ніяким іншим чином не перешкоджала проведенню розслідування.

Однак суд першої інстанції не взяв до уваги віктимну поведінку потерпілого при призначенні обвинуваченій покарання, тим самим порушивши принципи індивідуалізації, співмірності та справедливості покарання.

Відповідно до приписів пункту 2 частини 1 статті 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити вирок або ухвалу.

Частиною 2 статті 409 КПК України передбачено, що підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути також невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Згідно з положенням статті 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

У постанові ВС колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у справі № 716/1224/19 роз`яснено, що "явно несправедливе покарання" означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Дискреційні повноваження суду обирати покарання повинні відповідати принципу верховенства права з обов`язковим обґрунтуванням обраного рішення у процесуальному документі суду.

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

У пункті 113 рішення ЄСПЛ в справі "Коваль проти України" від 19.10.2006 суд наголосив, що "основна мета статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у рамках кримінального провадження забезпечити справедливий розгляд справи судом, який встановить обґрунтованість будь - якого кримінального обвинувачення".

У справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява №10249/03) зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» від 23 грудня 2005 року № 12, щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася. Щире каяття характерне тим, що воно засновано на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки через дійсне, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, осуд своєї злочинної поведінки і готовність нести кримінальну відповідальність.

Активне сприяння розкриттю злочину здійснюється добровільно у будь-якій формі: повідомлення правоохоронним органам або суду фактів, надання доказів, іншої інформації про свою злочинну діяльність та/або таку діяльність інших осіб. Таке сприяння має бути активним, тобто певною мірою ініціативним та енергійним.

Згідно з висновком, викладеним у постанові ККС у складі Верховного Суду від 05 червня 2023 року у справі № 587/241/18, під сильним душевним хвилюванням слід розуміти емоційний стан винного, який під час вчинення вбивства значно знижував його здатність усвідомлювати свої дії або керувати ними, виник раптово, але не сам по собі, а внаслідок протизаконного насильства, систематичного знущання або тяжкої образи з боку потерпілого. Ці обставини істотно знижують суспільну небезпечність і караність вчиненого діяння.

Саме під впливом зазначеної поведінки потерпілого у винного виникають негативні емоції, які призводять до того, що винний раптово частково утрачає контроль над своїми діяннями, оскільки такі емоції суттєво впливають на свідомість (обмежують здатність усвідомлювати значення своїх дій) та поведінку (обмежують здатність керувати своїми діями) і водночас стають визначним мотивом, що породжує прагнення спричинити шкоду потерпілому як реакція на поведінку останнього.

До того ж, Верховний Суд також наголосив, що навіть якщо у висновку судово-психологічної експертизи констатовано відсутність саме фізіологічного афекту, це ще не свідчить про відсутність інших проявів стану сильного душевного хвилювання, яким суд може визнати й інші емоційні стани за умови існування причинно-наслідкового зв`язку між поведінкою потерпілого і відповідним емоційним станом винного, який під час вчинення умисного вбивства порушує його психічну діяльність, а саме - суттєво впливає на здатність особи повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Таким чином, незважаючи на те, що проведена у цьому кримінальному провадженні судово-психіатрична експертиза ОСОБА_8 заперечила перебування останньої у стані фізіологічного афекту, фрустрації чи психічного стресу в період вчинення злочину, та виключила медичний критерій сильного душевного хвилювання, однак встановлені судом фактичні обставини справи, а саме умисне нанесення обвинуваченою тілесних ушкоджень потерпілому, від яких настала смерть, після того, як останній намагався повторно вступити з нею у статевий зв`язок, хоча вона була проти, наступні дії обвинуваченої, яка у лютому місяці вибігла з автомобіля тільки у нижній білизні, залишивши всі свої документи та речі, свідчать про наявність у ОСОБА_8 емоційного напруження саме внаслідок дій потерпілого, дозволяють визнати обставину, що пом`якшує покарання вчинення кримінального правопорушення під впливом сильного душевного хвилювання, викликаного поводженням потерпілого, що принижує честь та гідність особи.

Відтак, на переконання апеляційного суду, з урахуванням наведених вище обставини в їх сукупності та з огляду на те, що обраний захід примусу має найбільш сприяти досягненню справедливого балансу між правами і свободами особи та захистом інтересів держави й суспільства, і така домірність є необхідним проявом справедливості кримінальної відповідальності, в цьому кримінальному провадженні існує достатньо підстав для зміни оскаржуваного вироку суду з пом`якшенням призначеного обвинуваченій ОСОБА_8 покарання, визнавши обставинами, що пом`якшують покарання те, що обвинувачена щиро розкаялася у скоєному, активно сприяла розкриттю злочину та вчинила кримінальне правопорушення під впливом сильного душевного хвилювання, яке було викликане поводженням потерпілого, що принижує честь та гідність особи.

За таких обставин, колегія суддів вважає можливим призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.1 ст.115 КК України, застосувавши положення частини 1 статті 69 КК України, оскільки наявні декілька обставин, що пом`якшують покарання, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину (відповідно до кваліфікації кримінальних правопорушень за статтею 12 КК України, є особливо тяжким злочином), обставин його вчинення, відомостей про особу обвинуваченої, яка до кримінальної відповідальності притягається вперше, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, позитивно характеризується, має міцні соціальні зв`язки, є інвалідом ІІІ групи, має на утриманні малолітню дитину, обставин, які обтяжують покарання, не встановлено.

Враховуючи зазначені вище обставини та практику Європейського суду з прав людини, колегія суддів дійшла висновку про необхідність змінити вирок Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 26 жовтня 2022 року в частині призначеного покарання, а скаргу обвинуваченої ОСОБА_8 задовольнити та призначити їй, із застосуванням вимог частини 1 статті 69 КК України, покарання за частиною 1 статті 115 КК України у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

Керуючись статтями 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 26 жовтня 2022 року стосовно ОСОБА_8 змінити в частині призначеного покарання.

Призначити ОСОБА_8 покарання за ч.1 ст.115 КК України із застосуванням вимог ч.1 ст.69 КК України, у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженою, яка тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення їй копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3