Справа № 372/2930/22
Провадження 1-кп-111/23
ухвала

18 травня 2023 року Обухівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000087 від 04.02.2022 по обвинуваченню ОСОБА_6 за ч.3 ст.307, ч.2 ст.311 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Обухівського районного суду Київської області знаходиться зазначене кримінальне провадження.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 в поданому до суду клопотанні просив продовжити у відношенні обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою на шістдесят днів без визначення розміру застави. В обґрунтування клопотання вказав, що стороною обвинувачення доведено, що наявні ризики передбачені ст. 177 КПК України, а також те, що обвинувачений ОСОБА_6 перебуваючи на волі матиме можливість переховуватись від суду, матиме можливість знищити, сховати або спотворити будь-які із речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень, виділених в окремі провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчиняти інші злочини, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, з метою запобігання вказаним ризикам необхідно продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_4 подав до суду клопотання в якому просив змінити запобіжний захід з тримання під ватою на домашній арешт, в обґрунтування якого зазначив, що на даний час відсутні ризики передбачені п.1-5, ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ОСОБА_6 не буде вчиняти дії, а саме переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, ДБР; нищити, ховати або спотворювати будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжувати кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Захисник просив врахувати, що підставою продовження заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а тому прокурор не має право ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав передбачених КПК України. ОСОБА_6 має тісні соціальні зв`язки, проживає разом з цивільною дружиною та сином, крім того утримує власник непрацездатних батьків пенсійного віку, батька, який є учасником ліквідації аварії на ЧАЕС, та мати, що має хронічні захворювання, що не дають їй можливості працювати, а також діда інваліда ІІІ групи, який потребує постійного догляду. Факт належної поведінки обвинуваченого підтверджується позитивною службовою характеристикою від 14.07.2022 року, а тому клопотання прокурора має бути відхилено.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні просила змінити відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід з тримання під вартою на інший більш м`який захід, що не пов`язаний з триманням під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримав клопотання захисників.

Прокурор щодо зміни запобіжного заходу заперечив.

Вивчивши клопотання прокурора, вислухавши сторони кримінального провадження, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ч.2 ст.177 КПК України, підставою для продовження запобіжного заходу, так само як і для його застосування, є зокрема наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином або вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Розглядаючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 331 КПК України суд, незалежно від наявності клопотань, зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Абзацом другим цієї ж частини ст. 331 цього Кодексу, на суд покладено такий самий обов`язок, а саме до спливу продовженого строку, повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, у разі якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Перевіривши доводи клопотання захисту, враховуючи конкретні обставини даного кримінального провадження, обставини з якими закон пов`язує можливість продовження застосування такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, в тому числі наявність ризиків, які давали суду достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема переховуватись від суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення, підстави для зміни запобіжного заходу обвинуваченому відсутні.

При продовженні строку тримання обвинуваченого під вартою, окрім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, суд повинен також врахувати обставини, передбачені ст. 178 цього Кодексу, зокрема дані про особу обвинуваченого, його вік, стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, суд не може погодитися з тим, що наведені захисником обставини, що характеризують особу обвинуваченого, а саме те, що він раніше не судимий, має постійне місце проживання та міцні соціальні зв`язки, можуть запобігти тим ризикам, які встановлені судом та що сукупність всіх встановлених ним обставин дозволяє зробити висновок про те, що більш м`які запобіжні заходи, зокрема домашній арешт, зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку.

Окрім цього, суд звертає увагу на те, що Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 р., рішення «Летельє проти Франції» від 26.06.1991р.).

Враховуючи наведені вище обставини суд вважає за доцільне продовжити ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави, оскільки встановлені під час обрання запобіжного заходу ризики є дійсними та триваючими, і вони виключають, на даний час, можливість зміни міри запобіжного заходу щодо обвинуваченого на більш м`який.

Керуючись ст.ст.177, 178, 183, 199, 331 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Продовжити ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» на 60 діб до 15 липня 2023 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти діб з дня її проголошення.

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 24.05.2023 року.

Суддя ОСОБА_1