ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/824/23 Справа № 203/498/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 березня 2023 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, паспорт серії НОМЕР_1 від 16.06.2005 р., із вищою освітою, який одружений, має на утриманні дитину ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працює, зареєстрований за адресою: : АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 березня 2023 року частково задоволено клопотання слідчого, про обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_10 та застосовано відносно останнього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 19 травня 2023 року з визначенням розміру застави.

Слідчий суддя в обґрунтування свого рішення послався на те, що прокурором наведені вагомі докази викриття ОСОБА_10 у відведеній йому функції у злочинній змові групи осіб для наступного сумлінного підтвердження фактів та добутої інформації про злочинний промисел на незаконній міграції, що переконує у предметі кримінального розслідування, необхідного для підтвердження або розвіювання підозри у можливому вчиненні особою злочину відомого ступеня тяжкості і використаних способів переховування його слідів, внаслідок чого за практикою тлумачення "обґрунтованої підозри" Європейським судом з прав людини, mutatis mutandis, у §§ 92-93 рішення від 07.06.2018 у справі «Рашад Хасанов та інші проти Азербайджану» (Заява № 48653/13) належить визнати доказаним її існування відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України для застосування заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості, включаючи запобіжного заходу з підстав ч. 2 ст. 177 КПК України, що вимагає оцінити ризики вчинення підозрюваним спроб перешкоджання кримінальному провадженню та ухилення від притягнення до кримінальної відповідальності.

Зазначає, що прокурором у з`ясованих обставинах надані переконливі докази того, що на цьому етапі досудового розслідування, коли не за всіма епізодами сукупності скоєних кримінальних правопорушень повідомлено про підозру, не всі співучасники виявлені, наявні достатні підстави вважати існуючими на випадок перебування на свободі ризики перешкоджання встановленню об`єктивної істини у кримінальному провадженні, в тому числі знищенням чи переховуванням речей, предметів, засобів, документів, необхідних для викриття повною мірою скоєного групою осіб, та ухилення від відповідальності, запобігання чому складає легітимну мету за п.п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, на які вказує слідчий у своєму клопотанні, що виправдовують характерний для тримання під вартою ступінь втручання у права і свободи підозрюваного.

Вказує, що оцінивши в судовому засіданні в сукупності обставини за ст. 178 КПК України з урахуванням повідомленої підозри у тяжкому злочинному посяганні, для забезпечення належної поведінки підозрюваного відповідно до ст. 177 цього Кодексу з метою присікти подальшу злочину діяльність та запобігання наявним процесуальним ризикам втечі, знищення, спотворення доказів, впливу на інших учасників і перешкоджання встановленню істини у кримінальному провадженні та ухилення від виконання процесуальних рішень згідно ст. 194 КПК України слідчому судді належить постановити цю ухвалу про тримання підозрюваного під вартою в межах строків досудового розслідування з моменту затримання, тобто до 15 год. 00 хв. 19 травня 2023 року, оскільки інший більш м`який запобіжний захід не забезпечить належно процесуальну поведінку підозрюваного, і вірогідні відомості про медичні протипоказання чи про неможливість підтримувати стан здоров`я підозрюваного в умовах попереднього ув`язнення відсутні.

Також зазначає, що визначаючи відповідно до ст.ст. 183 ч. 3, 194 КПК України розмір застави і обсяг обов`язків, виконання яких має бути ним забезпечене, необхідно виходити з підозри особи в тяжкому злочині з поставленим за вину розміром систематичної злочинної наживи у співставленні з майновим станом підозрюваного за відсутності розкритих законних джерел регулярного доходу, через що здатна забезпечити належну процесуальну поведінку така застава, що за ст. 132 цього Кодексу має визнаватися виправданою ступенем довіри до перспективи її втрати як стримуючого засобу, не будучи вочевидь непомірною, але відповідно до § 78 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Мангурас проти Іспанії» відбиваючи бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні, що забезпечить застава у 800 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 2 147 200,00 грн.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою застосувати запобіжний захід не повязаний з тримання під вартою, або визначити заставу у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що докази та формулювання підозри містять суперечливі обставини, неможливо встановити чи дійсно ОСОБА_12 має захволрювання та має відстрочку від проходження служби, чи все ж таки якісь документи було підроблено, аби переправити ОСОБА_12 за кордон. Склад злочину відсутній.

Зазначає, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України не знаходять свого обґрунтування матеріали додані до клопотання, жодним чином не підтверджують існування жодного із ризиків, заявлених стороною обвинувачення, Демяненко має міцні соціальні звязки, проживає з дружиною та неповнолітніми дітьми за постійним місцем проживання.

Вказує, що досягненню мети застосування запобіжного заходу можливо і шляхом застосування більш мякого запобіжного заходу.

Також зазначає, що визначений слідчим суддею розмір застави є непомірним для ОСОБА_13 .

Позиції учасників судового провадження.

В судове засідання підозрюваного ОСОБА_10 не доставлено.

Захисник ОСОБА_7 вважав за можливе розглядати справу без участі підозрюваного. Позицію захисту повністю з ним узгодив та ОСОБА_10 не заперечував проти розгляду справи без його участі, підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити.

Прокурор заперечував проти розгляду справи без участі підозрюваного, також заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника.

Мотиви апеляційного суду.

Заслухавши головуючого суддю, пояснення учасників процесу, перевіривши доводи апеляційної скарги та надані до клопотання слідчого матеріали, апеляційний суд дійшов до наступного висновку.

Щодо можливості розгляду даної справи без участі підозрюваного ОСОБА_10 слід зазначити наступне.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 193 КПК України, розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.

В свою чергу, 21.03.2023 року на адресу апеляційного суду було надіслано апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 березня 2023 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_9 , яку було призначено на 22 березня 2023 року.

22 березня 2023 року розгляд даної апеляційної скарги було відкладено у зв`язку з неявкою учасників судового засідання та відсутністю матеріалів провадження. Розгляд справи відкладено на 12 квітня 2023 року.

12 квітня 2023 року судове засідання не відбулось, оскільки від прокурора ОСОБА_6 надійшла заява про перенесення судового засідання у зв`язку із його зайнятістю в проведенні невідкладних слідчих (розшукових) дій в межах іншого кримінального провадження. Розгляд справи відкладено на 20 квітня 2023 року.

20 квітня 2023 року судове засідання також не відбулось, оскільки від прокурора ОСОБА_6 надійшла заява про перенесення судового засідання у зв`язку із його зайнятістю в проведенні невідкладних слідчих дій. Розгляд справи відкладено на 26 квітня 2023 року.

26 квітня 2023 року судове засідання не відбулось, оскільки від прокурора ОСОБА_6 надійшла заява про перенесення судового засідання у зв`язку із його зайнятістю в проведенні невідкладних слідчих дій. Розгляд справи відкладено на 27 квітня 2023 року.

26 квітня 2023 року Дніпровським апеляційним судом керівнику Дніпропетровської обласної прокуратури було надіслано листа, в якому зазначалось про неналежну поведінку прокурора ОСОБА_6 та відсутності поважних причин для не явки до суду для розгляду даного кримінального провадження, в результаті чого, 27 квітня 2023 року прокурор ОСОБА_6 з`явився в судове засідання для розгляду даного кримінального провадження.

В свою чергу, 27 квітня 2023 року судове засідання знов не відбулось у зв`язку з тим, що не було зв`язку з ДУ Криворізська УВП № 3 МЮУ до якого 20.04.2023 вибув Дем ОСОБА_14 з ДУ Дніпровська УВП № 4 МЮУ та представниками останньої не повідомлено про це суд апеляційної інстанції. Розгляд справи відкладено на 03 травня 2023 року.

В судовому засіданні 03 травня 2023 року встановлено, що підозрюваного ОСОБА_10 не доставлено до Дніпровського апеляційного суду м. Кривого Рогу для прийняття участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції, у зв`язку з тим, що останній відмовився виїжджати з Криворізької УВП № 3 МЮУ.

Однак, захисник ОСОБА_7 суду повідомив, що ОСОБА_10 незгоду на доставку його до Дніпровського апеляційного суду м. Кривого Рогу для прийняття участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції не давав, а навпаки наполягав на доставці його в Дніпровський апеляційний суд м. Кривого Рогу для участі в судовому засіданні, або участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Також, захисник ОСОБА_7 повідомив суду, що повністю узгодив позицію захисту з підозрюваним ОСОБА_10 , який повідомив, що бажає приймати участь в судовому засіданні, однак його не доставили, а тому не заперечував на розгляді справи без його участі.

Апеляційний суд зазначає, що відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ч. 1 ст. 186 КПК України клопотання про застосування або зміну запобіжного заходу розглядається слідчим суддею, судом невідкладно, але не пізніше сімдесяти двох годин з моменту фактичного затримання підозрюваного, обвинуваченого або з моменту надходження до суду клопотання, якщо підозрюваний, обвинувачений перебуває на свободі, чи з моменту подання підозрюваним, обвинуваченим, його захисником до суду відповідного клопотання.

Крім того, порядок розгляду ухвал слідчого судді апеляційним судом регулюється главою 31 провадження в суді апеляційної інстанції КПК України та відповідно до ст. 422 КПК України встановлено порядок перевірки ухвал слідчого судді.

Частиною 1 даної статті передбачено, що отримавши апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді, суддя-доповідач невідкладно витребовує з суду першої інстанції відповідні матеріали та не пізніш як за день повідомляє особу, яка її подала, прокурора та інших заінтересованих осіб про час, дату і місце апеляційного розгляду.

Частиною другою ст. 422 КПК України передбачає, що апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді розглядається не пізніш як через три дні після її надходження до суду апеляційної інстанції.

Апеляційним судом вживались всі, передбачені Законом, заходи для виконання вимог ч.ч. 1,2 ст. 422 КПК України, однак, з незалежних від суду підстав, розгляд справи відкладався.

Відповідно до листа Верховного Суду від 03.03.2022 р. N 1/0/2-22 щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану, ураховуючи об`єктивні обставини, як виняток, можна допускати розгляд клопотань щодо запобіжних заходів без участі підозрюваного, з належною мотивацією такої процедури розгляду.

Таким чином, колегія судді, зважаючи на вищенаведені підстави відкладення судових засідань, беручи до уваги строки, передбачені КПК України, для розгляду даної категорії справ, а також те, що питання погіршення становища підозрюваного в апеляційній скарзі не ставиться та захисник вказує на можливість розгляду справи без участі ОСОБА_13 , вважає, як виняток, за можливе розглянути дане кримінальне провадження без участі підозрюваного.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Задовольняючи частково клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу слідчий суддя виходив з того, що прокурором у з`ясованих обставинах надані переконливі докази того, що на цьому етапі досудового розслідування, коли не за всіма епізодами сукупності скоєних кримінальних правопорушень повідомлено про підозру, не всі співучасники виявлені, наявні достатні підстави вважати існуючими на випадок перебування на свободі ризики перешкоджання встановленню об`єктивної істини у кримінальному провадженні, в тому числі знищенням чи переховуванням речей, предметів, засобів, документів, необхідних для викриття повною мірою скоєного групою осіб, та ухилення від відповідальності, запобігання чому складає легітимну мету за п.п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, на які вказує слідчий у своєму клопотанні, що виправдовують характерний для тримання під вартою ступінь втручання у права і свободи підозрюваного.

Також, слідчий суддя послався на те, що визначаючи відповідно до ст.ст. 183 ч. 3, 194 КПК України розмір застави і обсяг обов`язків, виконання яких має бути ним забезпечене, необхідно виходити з підозри особи в тяжкому злочині з поставленим за вину розміром систематичної злочинної наживи у співставленні з майновим станом підозрюваного за відсутності розкритих законних джерел регулярного доходу, через що здатна забезпечити належну процесуальну поведінку така застава, що за ст. 132 цього Кодексу має визнаватися виправданою ступенем довіри до перспективи її втрати як стримуючого засобу, не будучи вочевидь непомірною, але відповідно до § 78 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Мангурас проти Іспанії» відбиваючи бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні, що забезпечить застава у 800 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 2 147 200,00 грн.

З даним висновком слідчого судді апеляційний суд погоджується частково виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України при вирішенні питання застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали, частково задовольняючи клопотання слідчого, обираючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з альтернативою внесення застави, слідчий суддя виходив з обґрунтованості підозри, наявності підтверджених ризиків, передбачених п.п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також з урахуванням положень ст. 178 та ст. 194 КПК України, соціальної характеристики підозрюваного, його стану здоров`я.

Колегія суддів вважає дані висновки слідчого судді цілком обґрунтованим, однак не погоджується з визначеним розміром застави.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України визначений розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Розмір застави повинен визначатися виходячи з особи обвинуваченого, його майнового стану і його відносин з особами, які надають забезпечення, іншими словами, враховувати той факт, чи буде втрата забезпечення достатнім стримуючим фактором для обвинуваченого щоб не здійснити втечу. Правильно перевіривши всі обставини провадження, визначаючи розмір застави 800 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 2 147 200 грн, на переконання колегії суддів, слідчий суддя належним чином не врахував обставини вчинення злочину, особу підозрюваного, його майновий стан.

Згідно клопотання слідчого, необхідність обрання застави у розмірі 932 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, останній обґрунтував значним доходом від злочинної діяльності.

Однак, відповідно до клопотання слідчого обставини справи вказують на те, що ОСОБА_15 та невстановленими органами досудового розслідування особами, відповідно до заздалегідь розподілених функцій та ролей, знаходячись на першому поверсі нежитлової будівлі торгівельного центру Наша Правда, під час особистої зустрічі із ОСОБА_12 запевнив останнього про можливість перетину ним державного кордону України за сприяння співучасника кримінального правопорушення ОСОБА_16 та довірених йому осіб, при цьому зазначив, що вартість такої послуги з боку співучасника кримінального правопорушення ОСОБА_16 та довірених йому осіб становить 8000 доларів США.

Тому, апеляційний суд вважає не доведеним, вказаний слідчим, значний дохід ОСОБА_13 від злочинної діяльності.

В свою чергу, заслуговують на увагу доводи клопотання слідчого про наявність у ОСОБА_10 та його родини у володінні кількох транспортних засобів та кількох об`єктів нерухомості.

У рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Мангурас проти Іспанії» від 20.11.2010 року, суд зазначив: «п.78. Гарантії передбачені п.3 ст.5 Конвенції покликані забезпечить не компенсацію втрат, а зокрема явку обвинуваченого на судове засідання. Таким чином, вказана сума (застави) повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами які мають забезпечить його безпеку, іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості) при якому перспектива втрати застави, чи дій проти поручителів, у випадку його відсутності появи на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні. Більше того, сума застави повинна бути належним чином обґрунтована в рішенні суду, а також повинно бути враховано наявність грошових засобів у обвинуваченого».

Також, відповідно до рішення ЄСПЛ по справі «Єлоєв проти України»: «Закон визначає сукупність обставин, а також критерії, якими повинен керуватись слідчий суддя, суд при визначенні у кожному конкретному випадку розміру застави. Такими обставинами зокрема є майновий та сімейний стан підозрюваного. Європейський суд з прав людини, неодноразово наголошував на тому, що непомірний розмір застави з статками (майновим станом) підозрюваного, є лише формальним виконанням вимог Європейської конвенції з прав людини, тому у своїх рішення суди повинні керуватись також розмірами прибутків підозрюваного. Це означає, що, з одного боку, розмір застави повинен бути таким, що загроза її втрати утримувало підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язків, а з іншого - її внесення не призвело до втрати ним та його утриманцями засобів для гідного людяного проживання».

Крім того, ЕСПЛ, 13 січня 2022 року виніс рішення у справі «Істоміна проти України» (Istomina V. Ukraine, заява № 23312/15), де зазначив, що застава має на меті передусім забезпечення явки особи на судове засідання. Тому розмір застави повинен оцінюватись залежно від особи, про яку йде мова, із урахуванням його/її матеріального стану та інших релевантних критеріїв, що свідчать на користь чи проти явки особи до суду.

З огляду на це, апеляційний суд, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, обсягу підозри, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та доведених ризиків, вважає що визначений слідчим суддею розмір застави, є завідомо непомірним для ОСОБА_13 ,

На переконання колегії суддів, в даному випадку, враховуючи обставини вчинення злочину, ОСОБА_17 необхідно застосувати розмір застави, який буде перевищувати встановлений п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, однак, у розмірі 200 розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 536 800 грн., яка в повній мірі відповідає майновому стану підозрюваного, не є завідомо непомірною для нього, здатна забезпечити виконання останнім покладених на нього обов`язків та відповідає вимогам КПК України та практиці ЄСПЛ.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню, а оскаржувану ухвала у зв`язку з цим підлягає скасуванню в частині визначення розміру застави.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 березня 2023 року щодо ОСОБА_9 скасувати в частині визначення розміру застави.

В цій частині постановити нову ухвалу, якою визначити ОСОБА_10 суму застави в розмірів 200 (двісті) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 536 800 (п`ятсот тридцять шість вісімсот) грн., яку підозрюваний, або інша фізична чи юридична особа може сплатити на депозитний рахунок Дніпровського апеляційного суду(отримувач коштів), , МФО 820172, Банк отримувача: Державна казначейська служба України м. Київ, р/р UA1086699 в ГУДКС України в м. Київ, та надати документи, що підтверджує, слідчому, прокурору.

У разі сплати суми застави вважати, що до ОСОБА_9 , застосовано запобіжний захід у вигляді застави і звільнити його з під варти та покласти обов`язки, передбачені п.п. 1, 2, 3, 4 ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати по першому виклику до слідчого, прокурора, слідчого судді у визначений ними час; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну місця проживання; утримуватися від спілкування зі свідками та іншими підозрюваними по даному кримінальному провадженню.

В іншій частині ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4