Провадження № 1-кп/761/2073/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2023 року Шевченківський районний суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретар ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження №0000070, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.03.2022 року по обвинуваченню:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

З 01.07.2022 року, на розгляді Шевченківського районного суду м. Києва, перебувають матеріали кримінального провадження за №0000070, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.03.2022 року по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.111 КК України.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 який спливає 13.08.2023 року. Своє клопотання прокурор мотивує тим, що підставою продовження строків запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого згідно ч. 2 ст. 177, ст. 194 КПК України є наявність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, а також наявність ризиків, у зв`язку з тим, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. На думку прокурора менш суворі запобіжні заходи, у тому числі домашній арешт не зможуть забезпечити уникнення зазначених ризиків та забезпечити виконання покладених на обвинуваченого обов`язків, у зв`язку з чим є достатні підстави для застосування такого виду запобіжного заходу, як тримання під вартою.

Захисник ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Між тим захисник, заявила клопотання про зміну обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт. Окрім того вказала, що прокурором не надавались докази наявності ризиків, у ОСОБА_7 не було можливості оказати належну процесуальну поведінку, обвинувачений має тяжкі невиліковні хвороби. Також зазначила, що ОСОБА_7 не має фінансової змоги внести заставу, оскільки його прибуток не співрозмірний з її розміром.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 проти задоволення клопотання прокурора заперечував, підтримав клопотання захисника, вказав, що його було викрадено та його син та дружина перебувають за кордоном. Між тим зазначив, що докази у кримінальному провадженні було зібрано за допомогою катування. Також повідомив, що подавав заявку на внесення себе до списку військовополонених для обміну, оскільки завдяки такому обміну до України зможуть повернутись інші, а також що він має близьких в рф.

Суд, вислухавши клопотання та думки учасників кримінального провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, дійшов наступних висновків.

Стаття 197 КПК України передбачає, що строк дії ухвали суду про тримання під вартою або продовження с троку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосовано, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, в тому числі: вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, а також те, що відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При цьому, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Разом з тим, наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Так, суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторно вчинення злочинів, а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження відносно ОСОБА_7 04.03.2022 року застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно останнього неодноразово продовжувався, в тому числі ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 12 липня 2023 року терміном до 09 вересня 2023 року включно із альтернативою внесення застави 3500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 9 394 000 грн.

Суд заслухавши доводи прокурора, захисника, обвинуваченого, вивчивши матеріали кримінального провадження вважає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обраний під час досудового розслідування обвинуваченому ОСОБА_7 у відповідності до вимог п. 4 ст. 183 КПК України та з врахуванням наявності ризиків передбачених у п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які на час проведення судового засідання судом не відпали.

Так, ризик переховування обвинуваченого підтверджується тим, що йому інкриміновано злочин, покарання за який передбачено на строк до 15 років позбавлення волі, а тому, усвідомлюючи тяжкість та реальність покарання, в разі застосування запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою ОСОБА_7 може незаконно перетнути кордон України та переховуватись на тимчасово окупованих територіях чи в рф. Також даний ризик підтверджується тим, що встановлено зв`язок обвинуваченого зі спецслужбами рф, агенти якої діють на території України, які можуть посприяти переховуванню обвинуваченого від суду. Крім того, обвинувачений клопотав про внесення його до списку військовополонених, що підлягають обміну, а це лише підтверджує факт наявності зв`язку обвинуваченого з представниками рф.

Так, ризик продовження кримінального правопорушення у якому обвинувачується особа підтверджується тим, що ОСОБА_7 має сталі зв`язки з спецслужбами рф, які можуть бути використані ним для подальшого інформування про поточну ситуацію у оборонній, безпековій, економічній та інших сферах України як за грошову винагороду так і через ймовірний вплив, що може бути використане ворогом під час військових дій. Окрім того, за продовжуваній діяльності агентів спецслужб рф на території України цей ризик може призвести до вкрай негативних наслідків, з огляду на військовий стан та триваючу збройну агресію рф по відношенню до України.

Суд не може прийняти до уваги доводи сторони захисту з приводу того, що обвинуваченому може бути замінений запобіжний захід на більш м`який, оскільки відповідно до інкримінованого прокурором обвинувачення, метою вчинення ОСОБА_7 протиправних дій було надання представникам спецслужб РФ допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, тому є підстави вважати, що обвинувачений, розуміючи, що представники спецслужб РФ можуть забезпечити його переховування на території РФ, буде вважати, що єдиним способом уникнути кримінальної відповідальності за вчинення вказаних протиправних дій є доведення своїх злочинних намірів до кінця, продовжить кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується, та вчинить інші протиправні дії, які необхідні для передання представникам спецслужб РФ вказаної інформації.

Крім того, будь-яких даних про усунення ризиків, наявність яких слугувала підставою для обрання стосовно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стороною захисту не надано, у зв`язку з чим суд, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого в ході судового розгляду, виконання процесуальних рішень у справі дійшов висновку, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченого під час розгляду справи, а тому вважає за доцільне залишити ОСОБА_7 раніше обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Також, суд не приймає доводи сторони захисту, про можливість заміни обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м,який, а саме домашній арешт, оскільки доводи сторони захисту про виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків належним чином нічим не підтверджені, та усні обіцянки обвинуваченого з`являтись до суду та не вчиняти інших злочинів на думку суду не можуть забезпечити його належну процесуальну поведінку та не спростовують доводів прокурора про наявність ризиків передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, суд не може прийняти доводи сторони захисту про наявність місця реєстрації та проживання у обвинуваченого оскільки вони не є гарантією виконання ним своїх процесуальних обов`язків та запобіганню спробам переховуватись від суду, з метою уникнення покарання за скоєне, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Враховуючи вищевикладене суд прийшов до висновку, що менш суворі запобіжні заходи, у тому числі домашній арешт, не зможуть забезпечити уникнення зазначених ризиків та покладених на обвинуваченого обов`язків, у зв`язку з чим є достатні підстави для застосування такого виду запобіжного заходу, як тримання під вартою.

Враховуючи викладене, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_7 необхідно продовжити строк тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» на 60 (шістдесят) днів.

Окрім іншого, суд вважає доцільним змінити застосований альтернативний запобіжний захід у виді застави у раніше визначеному судом розмірі, у сумі 3500 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який слід обраховувати виходячи з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначеного законом станом на 1 січня 2023 року на менший, а саме в розмірі 1865 (одна тисяча вісімсот шістдесят п`ять) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 5 005 660 (п`ять мільйонів п`ять тисяч шістсот шістдесят) гривень 00 копійок, що в достатній мірі буде гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на рахунок для внесення застави

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 176-178, 181, 183-184, 193-201, 206, 314-315, 376 КПК України,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт - залишити без задоволення.

Клопотання прокурора ОСОБА_9 про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 - задовольнити.

Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 терміном на 60 (шістдесят) днів.

Строк дії ухвали про тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» визначити до 26 жовня 2023 року включно.

Визначити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 заставу - в розмірі 1865 (одна тисяча вісімсот шістдесят п`ять) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто 5 005 660 (п`ять мільйонів п`ять тисяч шістсот шістдесят) гривень 00 копійок, що в достатній мірі буде гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на рахунок для внесення застави.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

Покласти на обвинуваченого, у випадку внесення застави обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до суду за першою вимогою;

- не відлучатися із міста Києва без дозволу суду;

- утриматись від спілкування з свідками у даному кримінальному провадженні;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати до повноважного органу паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Визначити термін дії обов`язків, визначених відповідно до ст. 194 КПК України, покладених судом у разі внесення застави, з дня внесення застави на 60 днів.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_7 , що з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 направивши йому копію ухвали.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

____________ _____________ ____________

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3