ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/864/23 Справа № 175/1034/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою прокурора Слобожанської окружної прокуратури Дніпропетровської області на ухвалу слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 21 березня 2023 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000047,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 21 березня 2023 року відмовлено у задоволені клопотання заступника начальника слідчого відділення ВП №8 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області, погодженого з прокурором Слобожанської окружної прокуратури, про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000047 та повернуто автомобіль «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», д.н.з. НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 28 січня 2023 року та ключі від автомобіля власнику майна ОСОБА_6 .

Мотивуючи ухвалене рішення слідчий суддя зазначив, що викладені в клопотанні слідчого обставини не обґрунтовують наявність сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна, а тому підстав для накладення арешту на автомобіль «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», д.н.з. НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 28 січня 2023 року та ключі від автомобіля, власником якого є ОСОБА_6 , не має.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання заступника начальника слідчого відділення ВП №8 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області, погодженого з прокурором Слобожанської окружної прокуратури,накласти арешт на речовий доказ у кримінальному провадженні №0000047, а саме: автомобіль «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», д.н.з. НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 28 січня 2023 року та ключі від автомобіля, які належать ОСОБА_6 , шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування.

Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги вказує на те, що в ході досудового розслідування встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 , знаходиться гральний заклад, який здійснює свою діяльність у закритому режимі, а доступ до грального закладу надається через металеву хвіртку за попереднім дзвінком адміністратору закладу, після потрапляння до залу передає грошові кошти на суму не менше 300 грн. на комп`ютер (симулятор грального автомату) або 1 000 грн. на гральний автомат, у разі виграшу, гроші видаються адміністратором закладу. Вказує, що учасником групи є ОСОБА_7 , який користується автомобілем Volkswagen Transporter, д. н. з. НОМЕР_4 , VIN НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_6 . Зазначає, що при відмові у задоволенні клопотання про арешт майна слідчим суддею здійснено оцінку постанови слідчого від 16 березня 2023 року про визнання речовими доказами автомобіля Volkswagen Transporter, д.н.з. НОМЕР_4 , VIN НОМЕР_2 , свідоцтва на реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 28 січня 2023 року та ключів від автомобіля, що не є предметом розгляду клопотання про арешт майна.

Прокурор, третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт, та її представник у судове засідання не з`явились, були належним чином повідомлені про дату та час розгляду апеляційної скарги, клопотань про відкладення розгляду провадження не надходило, у зв`язку з чим апеляційну скаргу розглянуто за відсутності осіб.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши надані матеріали та доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому зазначеним Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Цей перелік є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

Разом з тим, за правилами вказаної норми кримінального процесуального закону, а саме частин 3, 5, та 6, арешт на майно може бути накладено в разі відповідності такого майна критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, в разі наявності підстав вважати, що суд може застосувати до підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної особи, юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна, в разі, якщо фізична чи юридична особа в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову або неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Апеляційний суд приходить до висновку, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого слідчим суддею дотримані належним чином, а доводи прокурора, викладені в апеляційній скарзі щодо необґрунтованості ухвали слідчого судді, спростовуються матеріалами провадження.

Як слідує з матеріалів провадження СВ ВП №8 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеного до ЄРДР за №0000047 від 06 липня 2022 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 203-2 КК України.

16 березня 2023 року на підставі ухвали Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 13 березня 2023 року проведено обшук автомобіля «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», д.н.з. НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , в ході проведення якого виявлено та вилучено: автомобіль «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», д.н.з. НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 28 січня 2023 року та ключі від автомобіля, власником яких є ОСОБА_6 . Однак, дозвіл на вилучення вказаного автомобіля прямо не зазначено у відповідній ухвалі слідчого судді про дозвіл на проведення обшуку.

Постановою старшого слідчого СВ ВП №8 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області від 16 березня 2023 року вилучені під час обшуку автомобіль «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», д.н.з. НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 28 січня 2023 року та ключі від автомобіля, власником яких є ОСОБА_6 , визнано речовими доказами.

Звертаючись із клопотанням про арешт майна слідчий зазначив, що автомобіль «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», д.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 28 січня 2023 року та ключі від автомобіля, власником яких є ОСОБА_6 , визнані речовими доказами та з метою встановлення всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення необхідно накласти арешт.

Слідчий суддя, враховуючи те, що викладені в клопотанні слідчого обставини не обгрунтовують наявність сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що автомобіль «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», д.н.з. НОМЕР_1 , НОМЕР_5 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 28 січня 2023 року та ключі від автомобіля, власником яких є ОСОБА_6 , є доказом злочину, підлягають спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна, прийшов до висновку про відмову у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на вилучені під час проведення обшуку 16 березня 2023 року автомобіль «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», д.н.з. НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 28 січня 2023 року та ключі від автомобіля, власником яких є ОСОБА_6 , з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Так, ч.2 ст.203-2 КК України передбачена кримінальна відповідальність за організацію або проведення азартних ігор без ліцензії на провадження відповідного виду діяльності з організації та проведення азартних ігор, що видається відповідно до закону або випуск чи проведення лотерей особою, яка не має статусу оператора лотерей, або організація чи функціонування закладів з метою надання доступу до азартних ігор чи лотерей, які проводяться в мережі Інтернет, вчинені особою, раніше судимою за незаконну діяльність з організації або проведення азартних ігор чи лотерей або за попередньою змовою групою осіб.

Відповідно до ч. 2, ч. 3, ч. 4 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Зі змісту частини третьої статті 172 КПК України вбачається, що слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Так, клопотання слідчого містить лише загальні формулювання підстав і мети арешту майна згідно процесуального закону, з яких не вбачається за можливе встановити, чи є предмет арешту, а саме автомобіль «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», д.н.з. НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 28 січня 2023 року та ключі від автомобіля, власником яких є ОСОБА_6 , майном, набутим кримінальним шляхом чи внаслідок вчинення кримінального правопорушення, або об`єктом, предметом чи знаряддям кримінально караних дій та з ними проводяться будь-які слідчі дії у зв`язку з встановленням чи перевіркою обставин вчинення даного кримінального правопорушення, відносно якого здійснюється досудове розслідування, або арешт пропонується накласти у забезпечення цивільного позову.

Також, клопотання слідчого не містить відомостей щодо пред`явлення підозри будь-якій особі в даному кримінальному провадженні, не містить посилань і на заявлений цивільний позов та на обґрунтованість його розміру.

Апеляційний суд звертає увагу, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна, про що зазначено в ч. 11 ст. 170 КПК України, разом з тим доказів дійсності існування обставин, про які йдеться в ч. 11 ст. 170 КПК України, матеріали провадження не містять.

Крім того, ст. 131 КПК України визначено, що арешт майна віднесений до заходів забезпечення кримінального провадження, які відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосовуються у разу доведення стороною обвинувачення трьох складових - обґрунтованої підозри вчинення кримінального правопорушення певного степеню тяжкості; підтвердження того, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступень втручання у права та свободи особи; існування даних, що застосування ініційованого заходу забезпечить виконання постановленого завдання.

Тобто, ч.3 ст.132 КПК України встановлено три групи обставин, недоведеність яких усуває застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

При цьому, відповідно до вимог кримінального процесуального закону тягар доказування перед слідчим суддею, судом наявності підстав застосування заходів забезпечення кримінального провадження покладено на слідчого та прокурора, як на суб`єктів, які здійснюють кримінальне провадження.

Разом з тим, прокурором як під час розгляду клопотання у судовому засіданні суду першої інстанції, так і під час апеляційного перегляду не доведено обставини, визначені ст.ст.132, 170, 171 КПК України, а також правові підстави для арешту майна, розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Також суд апеляційної інстанції враховує положення ст. 41 Конституції України, якими встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним.

Крім того, Конвенція про захист прав і основоположних свобод, яка є міжнародним договором, який закріплює певний перелік найбільш важливих для людини суб`єктивних прав та складовою якого є окремі протоколи, які доповнюють та розвивають її положення, визначає, що «кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальним принципам міжнародного права».

З огляду на вище наведене апеляційний суд приходить до висновку, що клопотанням не доведено, що вказані автомобіль «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», д.н.з. НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 28 січня 2023 року та ключі від автомобіля, власником яких є ОСОБА_6 , відповідають критеріям речових доказів, зазначених в ст. 98 КПК України, та погоджується з висновком слідчого судді про відсутність підстав для накладення на них арешту.

Доводи прокурора, викладені в апеляційній скарзі, щодо незаконності оскаржуваного судового рішення, не заслуговують на увагу суду, оскільки, на думку апеляційного суду, не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала слідчого судді постановлена у відповідності до вимог чинного законодавства, із з`ясуванням всіх обставин, які мають значення для вирішення справи, та не вбачає будь-яких порушень норм кримінального процесуального закону, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, у зв`язку з чим апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді - без змін.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора Слобожанської окружної прокуратури Дніпропетровської області залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 21 березня 2023 року про відмову у задоволені клопотання заступника начальника слідчого відділення ВП №8 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області, погодженого з прокурором Слобожанської окружної прокуратури, про арешт майна, вилученого 16 березня 2023 року в ході проведення обшуку автомобіля «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», д.н.з. НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , в рамках кримінального провадження №0000047 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді

______________ _________________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4