Номер провадження: 11-сс/813/866/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.05.2023 року Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3

ОСОБА_4

за участі:

секретаря

судового засідання: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

адвоката: ОСОБА_7

підозрюваного: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000736 за апеляційною скаргою прокурора Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 03 травня 2023 року, якою застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту стосовно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пологи, Пологівського району, Запорізької області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.286-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 03 травня 2023 року відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 .

Застосовано до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту до 02.07.2023 року, в межах строку досудового розслідування.

Покладено на підозрюваного наступні обов`язки: прибувати до органу досудового розслідування та суду за першою вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора та/або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Мотивуючи своє рішення слідчий суддя зазначив, що враховує обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, а також відомості щодо його особи, а саме: підозрюваний має міцні соціальні зв`язки, адже він одружений, має на утриманні малолітню дитину, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання. Також слідчий суддя врахував, що підозрюваний погодився з підозрою, потерпілою у кримінальному проваджені є його мати, під час дорожньої транспортної події загинув його рідний брат. Вказані обставин в сукупності свідчать про можливість запобігання встановленим ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Тому слідчий суддя дійшов висновку про те , що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, а саме цілодобовий домашній арешт зможе запобігти встановленим ризикам.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі прокурор Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 03 травня 2023 року та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання сторони обвинувачення та обрати ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Вказує, що ухвала слідчого судді є незаконною.

ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, зазначене підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами.

У вказаному провадженні існують ризики переховування від органу досудового розслідування та суду , незаконного впливу на інших підозрюваних та свідків , перешкодити кримінальному провадженню іншим чином.

Ризик переховування від органу досудового розслідування та суду обґрунтовується тим, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, покарання за яке передбачено у вигляді позбавлення волі, та розуміючи можливість призначення суворого покарання може здійснити спробу переховування від органу досудового розслідування та суду з метою уникнути кримінальної відповідальності.

Станом на даний час, свідки ще не допитані в судовому засіданні, їх показання мають істотне значення для проведення повного, всебічного та неупередженого досудового розслідування та судового розгляду. Перебуваючи на свободі, підозрюваний може здійснювати незаконний вплив на інших свідків, схиляючи їх до зміни показів в рамках даного кримінального провадження, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Підозрюваний ОСОБА_8 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки станом на теперішній час, органом досудового розслідування не встановлено всіх осіб, причетних до вчинення зазначеного кримінального правопорушення, а отже, перебуваючи не під вартою, ОСОБА_8 матиме можливість підтримувати зв`язок із такими особами, тим самим сприяти їх переховуванню від органів досудового розслідування та, як наслідок, ухилення від кримінальної відповідальності за вчинені ними кримінальні правопорушення.

Стверджує, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою не може запобігти зазначеним ризикам

Позиції учасників судового розгляду.

Прокурор підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги.

Підозрюваний ОСОБА_8 та його захисник- адвокат ОСОБА_7 заперечували проти задоволення апеляційних вимог.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, які надійшли із суду першої інстанції та перевіривши доводи апеляційної скарги , апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви суду.

Частина 1ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний, може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Крім тяжкості покарання, що загрожує особі у разі визнання його винуватим, на стадії обрання запобіжного заходу враховується і сукупність обставин, які визначені ст. 178 КПК України, зокрема: вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; репутацію підозрюваного, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного , дотримання підозрюваним умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний.

Застосування запобіжних заходів стає можливим при наявності ризиків. Ризик - це невизначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для досудового слідства та суду подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Оцінюючи кожен факт, викладений на підтвердження заявлених стороною обвинувачення ризиків, суд має оцінювати його у контексті чинників, перелічених у ч. 1ст. 178 КПК . Вказане вбачається не лише зі змісту відповідної норми, але й практики ЄСПЛ. Зокрема, у п. 58 рішення ЄСПЛ у справі «Бекчієв проти Молдови» (Becciev v. Moldova), заява №9190/03 від 04.10.2005, зазначено: «… Ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню».

Відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 Конвенції.

Як видно із матеріалів провадження 02.05.2023 року ОСОБА_8 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 286-1 КК України : порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, якщо вони спричинили смерть потерпілого.

ОСОБА_8 . підозрюєтьcя у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин:

01.05.2023 року ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, достеменно знаючи та розуміючи, що керування транспортним засобом у стані сп`яніння заборонено, приступив до керування легкового автомобіля «TOYOTA CARINA», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , чим допустив порушення вимог п. 2.9. а) Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі Правила дорожнього руху України), який передбачає, що:

п. 2.9. «Водієві забороняється:

а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».

У подальшому 01.05.2023, приблизно о 14:45 год., у світлий час доби, у суху ясну сонячну погоду, без опадів, водій ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем «TOYOTA CARINA», здійснював рух у с. Борисівка Білгород-Дністровського району Одеської області, по проїзній частині вул. Гагаріна, яка має по одній смузі для руху транспортних засобів зустрічних напрямків, з боку с. Глибоке в напрямку м. Татарбунари, та в порушення вимог п. 2.3. в) Правила дорожнього руху України, відповідно до якого:

п. 2.3. «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

в) на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки», здійснював перевезення пасажира ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який перебував у салоні автомобіля на пасажирському сидінні, не пристебнутий ременем безпеки.

При наближенні до ділянки вул. Гагаріна с. Борисівка, яка розташована біля будинку №112, водій ОСОБА_8 не переконався в безпеці свого руху, не обрав безпечну швидкість руху, не врахував дорожню обстановку, стан проїзної частини, стан свого здоров`я та своє самопочуття, свої практичні навички керування транспортними засобами, а також особливості завантаження і стан свого автомобіля, щоб мати можливість постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, діючи з необережності та в порушення вимог п.п. 1.5., 2.3. б), 12.1. Правил дорожнього руху України, які передбачають:

п. 1.5. «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;

п. 2.3. «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

п. 12.1. «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним», уважним не був, постійно не стежив за дорожньою обстановкою, внаслідок чого відповідно не відреагував на зміну дорожньої обстановки, не вжив належних і своєчасних заходів до зниження швидкості свого руху до безпечної та допустимої на даній ділянці дороги, а проявляючи кримінальну протиправну самовпевненість, тобто передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, продовжив рух із попередньою швидкістю, в результаті чого на вказаній ділянці вулиці не впорався із керуванням свого автомобіля і допустив його виїзд за межі проїзної частини на праве узбіччя, де він втратив контроль над його керуванням, внаслідок чого його автомобіль «TOYOTA CARINA» у некерованому стані, тобто у стані бічного заносу (бічного ковзання), виїхав з узбіччя на проїзну частину зазначеної автодороги, а потім рухаючись у стані бічного заносу (бічного ковзання) перетнув проїзну частину та виїхав на ліве узбіччя, де біля домоволодіння №113 зазначеної вулиці відбулося перекидання цього автомобіля, а також наїзд на дерево і бетонний паркан, яким огороджені подвір`я даного домоволодіння, під час чого пасажир ОСОБА_10 випав з салону даного автомобіля на вулицю.

Внаслідок даної ДТП пасажиру автомобіля «TOYOTA CARINA» ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , спричинені тілесні ушкодження, від яких настала його смерть на місці події.

Допущенні водієм ОСОБА_8 порушення вимог п.п. 1.5., 2.3. б), в), 2.9. а), 12.1. Правил дорожнього руху України знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та у своїй сукупності призвели до настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення смерті потерпілого ОСОБА_10 .

Слідчий звернувся із клопотанням, погодженим прокурором, про обрання запобіжного заходу щодо ОСОБА_8 у виді тримання під вартою строком на 60 днів без визначення розміру застави.

За результатами розгляду клопотання слідчий суддя не погодився з доводами слідчого про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, відмовив у задоволенні клопотання слідчого, застосував до підозрюваного запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту та належним чином свій висновок мотивував.

При цьому слідчий суддя дійшов висновку, що прокурором доведено існування ризику переховуватися від органу досудового розслідування та ризику незаконного впливу на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні, який є незначним.

Існування ризику перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином слідчий суддя визнав не обґрунтованим, так як ОСОБА_8 в судовому засіданні з підозрою, пред`явленою йому органом досудового розслідування, погодився у повному обсязі, щиро розкаявся. Прокурором ні в судовому засіданні, ні слідчим у клопотанні не доведено яким саме чином підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню.

Слідчий суддя зазначив, що сторона обвинувачення, всупереч п. 6 ч. 1 ст. 184 КПК України, жодним чином не обґрунтувала неможливість запобігання таким ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання встановленим ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки останнього впродовж досудового розслідування кримінального провадження, натомість, одна лише тяжкість кримінального правопорушення, у якому підозрюється особа, та тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватою у вчиненні інкримінованого злочину, не можуть бути єдиною підставою для застосування відносно ОСОБА_8 виняткового та найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Колегія суддів погоджується із висновком слідчого судді про те, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, а саме цілодобовий домашній арешт, буде достатнім для забезпечення належної поведінки підозрюваного та запобігатиме встановленим слідчим суддею ризикам: перераховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.286-1 КК України підтверджується сукупністю доказів, зібраними на цій стадії досудового розслідування.

Висновок слідчого судді про обґрунтованість підозри ОСОБА_8 в апеляційній скарзі під сумнів не ставиться.

На даній стадії кримінального провадження лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність ризиків для обрання відповідного запобіжного заходу.

Разом із тим , один лише факт наявності обґрунтованої підозри у вчиненні тяжкого злочину не може виправдати застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки необхідно встановлювати законність, виправданість та співмірність запобіжного заходу, запропонованого органом досудового розслідування, із характером протиправних дій, зокрема інкримінованих підозрюваному у кримінальному провадженні, особою підозрюваного, наявністю у нього родини та утриманців, можливими ризиками вчинення підозрюваним протиправної поведінки, що може зашкодити меті досудового розслідування.

При цьому, слід мати на увазі, що обмеження розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи, є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про те, що доведено стороною обвинувачення наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину за ч. 3 ст. 286-1 КК, однак не доведено існування обставин, які б свідчили про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Як видно , клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою обґрунтовано потребою запобігти ризикам: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому ж кримінальному провадженні, переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Слідчий суддя за результатами розгляду поданого клопотання дійшов висновку, що наявність ризику , передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК стороною обвинувачення доведено і підтверджено не було.

Слідчий суддя встановив існування ризику переховування ОСОБА_8 від органу досудового розслідування та суду та ризик незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому ж кримінальному провадженні. При цьому встановив, що останній ризик є незначним.

Вказав слідчий суддя і на те, що прокурором не було доведено неможливість застосовування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

З таким висновком погоджується і колегія суддів, зважаючи на процесуальну поведінку та відомості про особу підозрюваного, який має міцні соціальні зв`язки, одружений, має на утриманні малолітню дитину, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання .

Доводи апеляційної скарги такі висновки слідчого судді не спростовують та не доводять існування ризику , передбаченого п.4 ч.1 ст. 177 КПК.

Вбачається, що ОСОБА_8 повідомлено про підозру 02.05.2023 року .

В матеріалах, доданих слідчим до клопотання відсутні будь- які відомості про те, що ОСОБА_8 не з`являвся за викликом до слідчого чи прокурора, чи іншим чином перешкоджав кримінальному провадженню. Не надано таких відомостей і під час апеляційного розгляду.

Будь- які відомості про те, що після повідомлення про підозру та застосування до нього запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту підозрюваний порушував покладені на нього обов`язки , чи вчиняв спроби впливу на свідків, потерпілу або ж іншим чином перешкоджав кримінальному провадженню матеріали не містять. Про такі випадки не було зазначено і прокурором під час апеляційного розгляду.

Апеляційний суд також відзначає, що підозрюваний за першим же викликом з`явився до апеляційного суду для розгляду апеляційної скарги прокурора , в якій ставиться питання про застосування найбільш суворого запобіжного заходу, що вказує на те, що підозрюваний виконує покладені на нього процесуальні обов`язки та його спроможність демонструвати належну процесуальну поведінку.

Натомість , в апеляційній скарзі прокурор вказав на існування ризиків , які не були вказані у клопотанні слідчого та не були предметом дослідження слідчого судді при розгляді клопотання, зокрема ризику незаконного впливу на інших підозрюваних , перешкодити іншим чином кримінальному провадженню , що полягає у тому , що станом на теперішній час органом досудового розслідування не встановлено всіх осіб, причетних до вчинення зазначеного кримінального правопорушення, а отже, перебуваючи не під вартою, ОСОБА_8 матиме можливість підтримувати зв`язок із такими особами, тим самим сприяти їх переховуванню від органів досудового розслідування та, як наслідок їх ухиленню від кримінальної відповідальності за вчинені ними кримінальні правопорушення.

При цьому апелянт не вказав на якій стадії проведення досудового розслідування виникли зазначені ризики , про яких інших підозрюваних у даному злочині йде мова, зважаючи на те, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину як водій транспортного засобу, про причетність яких осіб до вчинення злочину йдеться в апеляційній скарзі і яким чином підозрюваний має можливість сприяти в їх переховуванні.

Колегія суддів вважає, що наявність обґрунтованої підозри та тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у випадку доведеності його винуватості , доведеність ризику переховування від органу досудового розслідування та незаконного впливу на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні, не може виправдати застосування найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки слідчим та прокурором не доведено виправданість та співмірність запобіжного заходу у виді тримання під вартою , запропонованого органом досудового розслідування, враховуючи відомості про особу підозрюваного, який має міцні соціальні зв`язки, одружений, має на утриманні малолітню дитину, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання, демонструє належну процесуальну поведінку на цій стадії досудового розслідування.

Доводи апеляційної скарги про те, що слідчим суддею не було враховано всі відомості про особу підозрюваного, тяжкість покарання , що загрожує у разі визнання винуватим, та інші обставини, не ґрунтуються на матеріалах провадження.

Слідчим суддею, як видно, були проаналізовані відомості та обставини, на які посилається апелянт у сукупності з фактичними обставинами кримінального провадження , які і дали підстави для висновку про те, що на цій стадії досудового розслідування цілодобовий домашній арешт з покладенням на підозрюваного обов`язків передбачених ч.5 ст. 194 КПК , зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та дієвість кримінального провадження.

Запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, який прирівнюється до позбавлення волі для цілей статті 5 Конвенції, з покладенням на підозрюваного певних обов`язків, враховуючи характер інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення та відомості про особу підозрюваного, кількість та ступінь встановлених ризиків, на думку колегії суддів на даній стадії кримінального провадження взмозі забезпечити запобіганню встановленим ризикам.

Апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування законної та обґрунтованої ухвали слідчого судді.

Керуючись ст.ст. 183, 196, 404, 405, 407, 419, 422, 376 ч.2 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Залишити без змін ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 03 травня 2023 року, якою стосовно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.286-1 КК України застосовано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3