Справа № 201/8649/23
Провадження № 1-кс/201/3302/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2023 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі: слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора Лівобережної окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого-криміналіста СВ 2-го управління ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях ОСОБА_5 , погодженого прокурором відділу Донецької обласної прокуратури ОСОБА_6 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України, у кримінальному провадженні № 0000324, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.02.2022 року, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий виклад клопотання.

Слідчий за погодженням з прокурором звернувся до слідчого судді з вищевказаним клопотанням, в обґрунтування якого посилається на те, що слідчими СВ 3-го управління ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях проводиться досудове розслідування у кримінальному проваджені за № 0000324, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.02.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України.

Враховуючи, що ОСОБА_7 у вказаному кримінальному провадженні набув статусу підозрюваного у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, до слідчого/прокурора за викликами не з`являється, перебуває на тимчасово окупованій території, його оголошено у розшук, наявні ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, просив в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України обрати йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Позиції учасників.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав в повному обсязі з підстав, вказаних в клопотанні.

Захисник просив вирішити клопотання за наявними у ньому документами відповідно до закону.

Встановлені слідчим суддею обставини.

Під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_7 підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення за наступних обставин.

24.08.1991 Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки (далі за текстом - ВР УРСР) схвалено «Акт проголошення незалежності України», яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави - України. У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16.07.1990 вказано, шо ВР УРСР проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах. Відповідно до розділу V Декларації, територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди.

Незалежність України визнали держави світу, серед яких і Російська Федерація (далі за текстом - РФ).?

Згідно з п.п. 1. 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994. РФ. Сполучене Королівство Великої Британії та Північної Ірландії й Сполучені Штати Америки підтвердили Україні їх зобов`язання, згідно з принципами Заключного акта Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975, поважати незалежність і суверенітет та існуючі кордони України, зобов`язались утримуватися від загрози силою чи її використання проти територіальної цілісності, чи політичної незалежності України, і що ніяка їхня зброя ніколи не буде використовуватися проти України, крім цілей самооборони або будь-яким іншим чином згідно зі Статутом Організації Об`єднаних Націй (далі за текстом - Статуту ООН).

31.05.1997 відповідно до положень Статуту ООН і зобов`язань по Заключному акту Наради з безпеки і співробітництва в Європі. Україна та РФ уклали Договір про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і РФ (ратифікований Законом України від 14.01.1998 №13/98-ВР та Федеральним Законом РФ від 02.03.1999 № 42 ФЗ). Відповідно до ст.ст. 2-3 зазначеного договору, РФ зобов`язалась поважати територіальну цілісність України, підтвердила непорушність існуючих між ними кордонів та будівництво відносин на основі принципів взаємної поваги суверенної рівності, територіальної цілісності, непорушності кордонів, мирного врегулювання спорів, незастосування сили або загрози силою, включаючи економічні та інші способи тиску, права народів вільно розпоряджатися своєю долею, невтручання у внутрішні справи, додержання прав людини та основних свобод, співробітництва між державами, сумлінного виконання взятих міжнародних зобов`язань, а також інших загальновизнаних норм міжнародного права.

Декларацією Генеральної Асамблеї ООН від 09.12.1981 № 36/103 про недопустимість інтервенції та втручання у внутрішні справи держав та резолюціями від 16.12.1970 № 2734 (XXV), що містить Декларацію про зміцнення міжнародної безпеки; від 21.12.1965 № 2131 (XX), що містить Декларацію про неприпустимість втручання у внутрішні справи держав та обмеження їх суверенітету та від 14.12.1974 № 3314 (XXIX). що містить визначення агресії, встановлено, що пі одна з держав не мас право здійснювати інтервенцію чи втручання у будь-якій формі або з будь-якої причини у внутрішні та зовнішні справи інших держав. Закріплено обов`язок держав: утримуватися від озброєної інтервенції, підривної діяльності, військової окупації; здійснення сприяння, заохочення чи підтримки сепаратистської діяльності; не допускати на власній території навчання, фінансування та вербовки найманців чи засилання таких найманців на територію іншої держави.

Положеннями ст.ст. 1-3 Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою, унітарною державою, суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 17, ч. 1 ст. 65 Конституції України захист незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України є справою всього Українського народу та обов`язком громадян України, а на території України забороняється створення і функціонування будь-яких збройних формувань, не передбачених законом.

Статтями 132, 133 Конституції України визначено, що територіальний устрій України ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території, поєднання централізації і децентралізації у здійсненні державної влади, збалансованості і соціально-економічного розвитку регіонів, з урахуванням їх історичних, економічних, екологічних, географічних і демографічних особливостей, етнічних і культурних традицій. До системи адміністративно-територіального устрою України входить АР Крим, області, зокрема, Луганська, Донецька, а також райони, міста, райони у містах, селища і села.

Відповідно до ст.ст. 72, 73 Конституції України, питання про зміну території України вирішуються виключно всеукраїнським референдумом, який призначається Верховною Радою України або Президентом України відповідно до їхніх повноважень, встановлених Конституцією України, та проголошується за народною ініціативою на вимогу не менш як трьох мільйонів громадян України, які мають право голосу, за умови, що підписи щодо призначення референдуму зібрано не менш як у двох третинах областей і не менш як по сто тисяч підписів у кожній області.

Згідно зі ст. 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Наприкінці 2013 року, у зв`язку з не сприйняттям демократичних процесів, які відбувалися на території України, в окремих невстановлених осіб виник злочинний умисел на вчинення протиправних дій, направлених на порушення суверенітету і територіальної цілісності України, зміну меж її території та державного кордону на порушення порядку, встановленого Конституцією України, зокрема, шляхом створення і фінансування терористичної організації на території Луганської області України.

Окрім того, утримання частини території Луганської області, взятої представниками терористичної організації (незаконного збройного формування) Луганська Народна Республіка (далі за текстом - «ЛНР») під контроль шляхом насильницьких злочинних дій, та досягнення завдання щодо зміни меж території та державного кордону України у спосіб, що суперечить порядку, встановленому Конституцією України, потребує значних людських ресурсів, проведення їх навчання та забезпечення озброєнням та військовою технікою для можливості здійснення опору Збройним Силам України (далі за текстом - ЗС України), вчинення інших терористичних актів з метою залякування населення, провокації воєнного конфлікту тощо.

При цьому, намагання досягти однієї з цілей, а саме створення в очах міжнародної спільноти та місцевих мешканців образу «ЛНР» та (незаконного збройного формування) Донецька Народна Республіка (далі за текстом - «ДНР»), як легітимного державного утворення, що має власні органи державної влади, місцевого самоврядування та військові, в тому числі, збройні формування, призвело до прийняття ватажками терористичної організації «ЛНР» та «ДНР» рішення щодо створення та функціонування окремих організованих груп, об`єднаних єдиним планом здійснення ними злочинної діяльності по закріпленим напрямкам, тобто окремих злочинів терористичної організації в цілому.

Встановлено, що ОСОБА_7 діючи умисно, з корисливих мотивів та за попередньою змовою з іншими невстановленими учасниками злочинної організації, а також з метою подальшої легалізації доходів, отриманим злочинним шляхом та з метою фінансового забезпечення «ЛНР» та «ДНР», організував незаконний видобуток вугілля марки «А» (антрацит) в шахтах на окупованих територіях України так званих «ДНР» і «ЛНР». Такий видобуток відбувався за погодженням із керівництвом та посадовими особами «ДНР» і «ЛНР», з якими ОСОБА_7 розраховувався готівкою та шляхом фінансування придбання продукції військового призначення, таким чином фінансуючи терористичні організації. Незаконно видобуте вугілля вивозиться, в переважній більшості, залізничними вагонами через переходи Червона Могила - Гуково та Квашино - Успенська. Джерелу відомо, що ОСОБА_7 отримував вугілля з 19 шахт розташованих на окупованих територіях, серед яких «Торезантрацит» та «Північна».

Згідно розробленого ОСОБА_7 злочинного плану, видобуте на окупованих територіях вугілля марки «А», вивозилось на територію РФ де оформлялись фіктивні документи про те, що воно видобуте на території Росії і з маркуванням швейцарської фірми ОСОБА_7 «Kaproben Handels AG» (company number 836730), яке в свою чергу, продавалось фірмі «Газ-Альянс» ) кінцевим бенефіціаром якої є ОСОБА_8 .

Разом з тим, реалізуючи злочинний план ОСОБА_7 здійснював продаж вугілля марки «А» з маркуванням його компанії «Kaproben Handels AG» швейцарському вугільному трейдеру SDS Group MIR Trade AG» ( Alte Haslenstrasse 5 CH-9053 Teufen AR). Прибуток від продажу вказаного вугілля зараховувався на рахунки фірм ОСОБА_7 зареєстрованих в офшорних юрисдикціях - «Grandwood Systems», «Kaproben Handels AG» (Chamerstrasse 14 Afgan, AG 6301), «Besemer Consultants Limited». З метою легалізації коштів здобутих злочинним шляхом ОСОБА_7 використовував рахунки відкриті в швейцарських банках «Lombard Odier», «J.Safra Sarasin» та «GT Bank» (Liberia) на які зараховувались кошти від компанії «Besemer Consultants Limited». В якості підтвердження легальності походження коштів ОСОБА_7 надавались документи про їх надходження в результаті продажу вугілля компанією «Kaproben Handels AG» (Chamerstrasse 14 Afgan, AG 6301).

Під час досудового розслідування, було встановлено, що ОСОБА_7 , надав вказівки своїм довіреним особам, придбати для незаконних формувань «ДНР» та «ЛНР» тепловізійні приціли, які використовуються для ведення бойових дій проти ЗС України. Оплата за вказану техніку здійснювалася через офшорну компанію, яка зареєстрована в Ліберії - «Saagiss Group inc.» (Liberia, ID 500647883, Montserrado, 1st street, Adjacent Monrovia Ciry Hall). Кошти на рахунок компанії «Saagiss Group inc.» в «GT Bank» (Monrovia, Liberia) надходили від компанії «Sigma Trade Limited», яка належить ОСОБА_7 . В свою чергу «Saagiss Group inc.» платила кошти англійській компанії «Dackon LP» (company number LP016655) за тепловізійні приціли ATN MARS 4640 1.5-15.X SMART THERMAL SCOPE. Слід зазначити, що ОСОБА_7 та його найближче оточення неодноразово згадувалось у виданнях «ДНР», як особи які фінансують діяльність цієї терористичної організації. Так офіційне видання «ДНР» «Голос народа» в матеріалі «Високоточное оружие «ДНР»» посилається на ОСОБА_10 , як представника компаній «Garia Holdings» та «Coldshore Investments», через які в армію «ДНР» відбувались поставки тепловізорів-прицілів. В свою чергу Київське видання «Політичні відомості», з посиланням на ГУР МО України, пов`язує ці компанії безпосередньо з ОСОБА_7 .

Будучи обізнаним про те, що «ДНР» і «ЛНР» являються терористичними організаціями ОСОБА_7 фінансував відкриття закордонних представництв ДНР у містах Острава, Прага, Марсель та Турин. У травні та червні 2018 року гр. ОСОБА_11 організував зустріч ОСОБА_7 з Міністром закордонних справ «ДНР» ОСОБА_12 , яка попросила ОСОБА_7 виділити 50 000 доларів США на відкриття вищевказаних представництв. В свою чергу останній пообіцяв профінансувати відкриття представництв «ДНР» в Чехії, Італії та Франції і зазначив, що кошти будуть доставлятись у м. Донецьк щомісячно. Загальна сума переданих коштів, за твердженням джерела, складає 4 млн. євро. Безпосередню участь у відкритті представництв «ДНР» за кордоном разом з ОСОБА_7 брав його близький зв`язок, полковник ГУР МО РФ у відставці ОСОБА_13 , він же підтримував зв`язок з громадянкою Чехії ОСОБА_14 , яка представляла інтереси «ДНР» в Чехії та перша відкрила там представництво.

Відомо, що з рахунку компанії «ESA Building s.r.o.» (Karasova 1130, НОМЕР_1 Ostrava-Marianske Hory a Hulvaky) , були перераховані кошти, в сумі 19000 євро, за оренду приміщення для представництва «ДНР» в м. Острава. Також з рахунку цієї компанії було виплачено 27 000 євро на ремонт та обладнання вказаного приміщення. А на рахунок компанії «ESA Building s.r.o.» кошти надійшли з рахунку компанії ОСОБА_7 «Besemer Consultants Limited».

Діяльність ОСОБА_7 була високо оцінена керівництвом «ДНР», в грудні 2017 року на сайті МЗС «ДНР» з`явилася інформація про нагородження ОСОБА_7 почесною грамотою: - «за суттєве зміцнення міжнародних зв`язків та позитивного іміджу «ДНР» на міжнародній арені», в подальшому дане повідомлення, було знищено.

В цей же час, ОСОБА_7 , маючи на меті приймати активну участь в діяльності терористичної організації «ЛНР» та «ДНР», а також надання їй організаційного, фінансового та іншого сприяння, був призначений окупаційними органами влади, як куратор самопроголошених організацій «ЛНР» та «ДНР». До кола посадових обов`язків ОСОБА_7 , входить організація видобування вугілля на підконтрольній йому території, фінансування та озброєння терористичних організацій «ЛНР» та «ДНР», а також подальшого працевлаштування в силові структури терористичної організації «ЛНР» та «ДНР» невстановлених на даний час осіб, та як наслідок, ОСОБА_7 , забезпечується функціонування самопроголошених органів влади та управління незаконного державного утворення «ЛНР» та «ДНР» на тимчасово непідконтрольній органам державної влади України території Луганської та Донецької областей.

Крім того, ОСОБА_7 , усвідомлює, що його діяльність у складі терористичної організації «ЛНР» та «ДНР» спрямована на заволодіння окремими територіями України та їх утримання, силову підтримку владних структур самопроголошених республік, знищення живої сили та матеріальних ресурсів правоохоронних органів та Збройних Сил України, здійснення терористичних та диверсійно-розвідувальних актів, з використанням вогнепальної зброї, вибухових речовин та іншого озброєння.

Таким чином, ОСОБА_7 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 258-3 КК України, а саме участі в терористичній організації «ДНР» а також організаційному та іншому сприянні діяльності терористичної організації.

Щодо обґрунтованої підозри.

Згідно зі ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Оскільки чинне законодавство не розкриває поняття обґрунтованої підозри, враховуючи ст. 8, 9 КПК України, слід керуватися позиціями Європейського суду з прав людини. З точки зору практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182). При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи (рішення у справі "Murray v.United Kingdom", 14310/88, 28.10.94, п. 55).

Уявлення про "обґрунтовану підозру" має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.

Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка оголосила про підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні такого кримінального правопорушення, другий - що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України, повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколами огляду Інтернет сайтів; протоколом допиту свідка ОСОБА_15 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_15 .

Таким чином, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 258-3 КК України, а саме участі в терористичній організації «ДНР» а також організаційному та іншому сприянні діяльності терористичної організації.

Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на цей час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_7 із вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

Щодо належного повідомлення про підозру.

У зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації, воєнним станом в Україні та проведенням бойових дій, беручи до уваги те, що існують достатні підстави вважати, що ОСОБА_7 , перебуває на території рф та обґрунтовану неможливість вручити повістку про виклик особи, з дотриманням вимог ст. ст. 111, 135, 278 КПК України, в газеті «Урядовий кур`єр» № 105 (7226) від 10.05.2022, яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора опубліковано повістку про виклик ОСОБА_7 , на 12.05.2022, 13.05.2022 та 14.05.2022 за зазначеною в повістці адресою для проведення слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженні № 0000324 від 18.02.2022, отримання письмового повідомлення про повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України, допиту в якості підозрюваного тощо.

Жодного разу у призначений час громадянин України ОСОБА_7 , у призначене місце не з`явився, про неможливість та причини неприбуття не повідомив.

Відповідно до ч. 1 ст. 278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 111 КПК України повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією, за допомогою якої слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд повідомляє певного учасника кримінального провадження про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії або про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію. Повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу, за винятком положень щодо змісту повідомлення та наслідків неприбуття особи.

Главою 11 КПК України визначається порядок виклику слідчим, прокурором, судовий виклик і привід.

Відповідно до ч. 8 ст. 135 КПК України повістка про виклик особи, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, у випадку обґрунтованої неможливості вручення їй такої повістки згідно з частинами першою, другою, четвертою - сьомою цієї статті, публікується в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, вважається такою, яка належним чином повідомлена про виклик, з моменту опублікування повістки про її виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Враховуючи наведені вище обставини, слідчим за погодженням з прокурором 03.05.2022, з дотриманням вимог ст. ст. 111, 135, 278 КПК України, ОСОБА_7 , повідомлено про підозру у відповідності та у спосіб, передбачений чинним кримінальним процесуальним законодавством України повідомлення про підозру вручено ОСОБА_16 , який є захисником за призначенням.

Таким чином 03.05.2023 у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_7 , набув статусу підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України, а саме участі в терористичній організації «ДНР» а також організаційному та іншому сприянні діяльності терористичної організації.

Щодо ризиків.

Слідчий суддя вважає доведеними вказані ризики, передбачені пунктами 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

При цьому слідчий суддя враховує, що як обов`язковий критерій застосування запобіжного заходу ризик кримінального провадження має прогностичний характер, його визначення у конкретний проміжок часу спрямоване на усунення негативного впливу на кримінальне провадження в майбутньому. Безумовно, наявність заявлених ризиків має обґрунтовуватися, а обов`язки, про покладення (продовження) яких клопоче орган досудового розслідування у разі обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, - бути у взаємозв`язку з ними. Однак, в переважній більшості випадків, враховуючи їх вірогідний характер, класичні категорії доказування, притаманні судовому процесу, при їх обґрунтуванні не застосовуються. При встановленні ризиків кримінального провадження слідчий суддя застосовує стандарт достатності підстав вважати, що підозрюваний може вдатися до дій на шкоду кримінальному провадженню. Оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, слідчий суддя має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризик переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду свідчать такі обставини:

- вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення;

- неприбуття на виклик до прокурора три рази, у тому числі тричі у статусі підозрюваного та не повідомлення слідчому та прокурору про причини та неможливість прибуття на виклик, що свідчить про те, що підозрюваний на цей час вже переховується від органу досудового розслідування, у зв`язку з чим підозрюваного оголошено у розшук;

- спосіб вчинення злочину (вчинив умисно, під час воєнного стану, що має негативні наслідки для всієї територіальної громади та України в цілому, знаходиться на тимчасово окупованій території співпрацюючи з окупаційною адміністрацією, що з великою часткою ймовірності спонукатиме його до втечі у разі обрання більш м`якого запобіжного заходу).

Про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється, або вчинити інше кримінальне правопорушення свідчить те, що ОСОБА_7 , на теперішній час перебуває на території російської федерації, активно співпрацює з представниками держави агресора та фактично своїми діями підтверджує намір продовжити скоєне ним кримінальне правопорушення, що надає йому можливість скоїти інше кримінальне правопорушення за відсутності контролю з боку влади України над тимчасово окупованою територією.

Щодо розшуку.

Постановою слідчого від 16.05.2022 на підставі ст. 281 КПК України підозрюваного ОСОБА_7 , оголошено в розшук.

Щодо перебування підозрюваного на окупованій території.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (тимчасово окупована територія) - це частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації Російської Федерації.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 цього Закону адміністративна межа між тимчасово окупованою територією та іншою територією України визначається Кабінетом Міністрів України.

Той факт, що підозрюваний ОСОБА_7 , перебуває на териорії рф та може перебувати на тимчасово окупованій території України підтверджується вищезазначеними зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Висновки.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

З огляду на те, що у судовому засіданні знайшли своє підтвердження ті обставини, що ОСОБА_7 набув статусу підозрюваного у кримінальному провадженні, підозра є обґрунтованою, доведення органом досудового розслідування наявності ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, а також факт того, що сукупність доказів у своєму зв`язку вказують слідчому судді на достатність підстави вважати, що підозрюваний перебуває на тимчасово окупованій території України, його оголошено у розшук, слідчим суддею встановлено достатні підстави для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу за відсутності підозрюваного, відповідно до приписів ч. 6 ст. 193 КПК України.

Відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжним заходом є тримання під вартою.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке входить до вищевказаного переліку, підозра є обґрунтованою, доведення органом досудового розслідування наявності ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, до нього може бути застосований виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а тому клопотання підлягає задоволенню.

Щодо застави.

Згідно з абз. 7 ч. 4 ст. 183 КК України, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Згідно з абз. 8 ч. 4 ст. 183 КК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Оскільки ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке входить до переліку, перебуває на тимчасово окупованій території України, розмір застави слідчий суддя не визначає.

Інші питання.

Згідно ч. 4 ст. 197 КПК України, у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого на підставі ч. 6 статті 193 цього Кодексу строк дії такої ухвали не зазначається.

Визначення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, тобто визначення, таким чином строку тримання особи під вартою, здійснюється лише під час застосування щодо особи запобіжного заходу, що відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України, можливе після затримання особи, а слідчий суддя, суд не пізніш як через сорок вісім годин з часу доставки такої особи до органу досудового розслідування, зобов`язаний розглянути питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід за обов`язкової присутності такого підозрюваного, обвинуваченого.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.176-178, 183, 193, 194, 197 КПК України, слідчий суддя -

У Х В А Л И В:

Клопотання - задовольнити.

В порядку ч. 6 ст. 193 КПК України обрати ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України, у кримінальному провадженні № 0000324, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.02.2022 року, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Роз`яснити, що згідно з положеннями ч. 6 ст.193 КПК України, після затримання особи і не пізніше як через сорок вісім годин з часу доставки її до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановлює ухвалу.

Відповідно до ч. 4 ст. 197 КПК України, у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, на підставі частини шостої статті 193 цього Кодексу строк дії такої ухвали не зазначається.

Дана ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали доручити прокурору відділу Донецької обласної прокуратури ОСОБА_6 .

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1