Тарутинський районний суд Одеської області
Справа № 514/115/16-к
Провадження по справі № 1-в/514/14/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2023 року смт Тарутине

Тарутинський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника органу пробації ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Тарутине подання Болградського районного сектору №2 філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого 16.03.2016 року Тарутинським районним судом Одеської області за ч. 2 ст. 125 КК України до покарання у вигляді 200 годин громадських робіт,

В С Т А Н О В И В:

До Тарутинського районного суду Одеської області звернувся начальник Болградського районного сектору №2 філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області з поданням про звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

В судовому засіданні представник органу пробації подання підтримала, просила його задовольнити, посилаючись на обставини викладені у поданні.

Прокурор не заперечував проти задоволення подання.

Засуджений ОСОБА_5 підтримав подання та пояснив, що він не відпрацював громадські роботи, оскільки виїхав на заробітки до м. Одеси, потім виїхав за кордон.

Заслухавши учинків судового процесу, вивчивши подання та дослідивши матеріали особової справи суд приходить до висновку, що подання обґрунтоване та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 16.03.2016 року вироком Тарутинського районного суду Одеської області, ОСОБА_5 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначено йому покарання у вигляді 200 годин громадських робіт. Вирок набув законної сили 16.04.2016 року.

Вирок був направлений на виконання до Тарутинського РВ КВІ УДПтС України в Одеській області.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки: два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Згідно з ч.3 ст.80 КК України перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого від відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені п.п. 1-3 ч. 1 цієї статті, подвоюються.

Згідно з ч.4 ст.80 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у ч.1 та ч.3 цієї статті, засуджений вчинить новий середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.

Отже, ст.80 КК України застосовується у разі, якщо у встановлений законом строк вирок суду не був виконаний за умови, що засуджений не ухилявся від його відбування покарання, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності, та до закінчення строку виконання вироку не вчинив нового злочину, що є підставою для переривання строку давності.

Стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

Положення ст.80 КК України свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

За таких обставин застосування ст.80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України у справі №5-324кс15 (постанова від 24 грудня 2015 року) ухилення від відбування покарання, як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку, є особливим юридичним фактом, який може бути підтверджений лише обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Редакція ч. 3 ст.80 КК України певним чином співвідноситься зі статтями 389 та 390 цього Кодексу, оскільки ухилення від відбування покарання, про яке йдеться у ч.3 ст.80 Загальної частини КК України, у своєму конкретному прояві відповідає складу одного із злочинів, передбачених зазначеними статтями Особливої частини КК України. Отже, роблячи висновок про ухилення особи від відбування покарання при застосуванні ч.3 ст.80 КК України, суд тим самим фактично визнає її винною у вчиненні нового злочину. Таке правозастосування суперечить ч.1 ст.62 Конституції України, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку та встановлено обвинувальним вироком суду. Таким чином, вирішувати питання про зупинення строків давності виконання обвинувального вироку суду можливо лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Як вбачається з доданих до матеріалів справи доказів, ухвалою Тарутинського районного суду Одеської області від 06.05.2020 року, кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України відносно ОСОБА_5 закрито, у зв`язку із закінчення строків давності притягнення останнього до кримінальної відповідальності.

Оскільки в матеріалах справи відсутні дані про притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності та про вчинення ним нового злочину до закінчення строку давності, то немає підстав вважати, що перебіг строку давності зупинявся чи переривався.

Відповідно до приписів ст.152 КВК України закінчення строків давності виконання обвинувального вироку є підставою для звільнення від відбування покарання.

Підстава для звільнення від відбування покарання у відповідності до положень ст.80 КК України складається з трьох обов`язкових елементів:

1) закінчення (сплив) строків давності виконання обвинувального вироку;

2) не ухилення особи від відбування призначеного їй покарання;

3) не вчинення нею нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливого тяжкого.

Враховуючи вищенаведене, та той факт, що на даний час закінчились строки давності виконання обвинувального вироку Тарутинького районного суду Одеської області від 16.03.2016 року, факт ухилення від відбування покарання не встановлений вироком суду, суд вважає, що подання підлягає до задоволенню, оскільки наявні підстави для звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання на підставі п.1 ч.1 ст.80 КК України.

Керуючись ст.80 КК України, ст.152 КВК України, ст.539 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Подання Болградського районного сектору №2 філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від покарання, призначеного вироком Тарутинського районного суду Одеської області від 16.03.2016 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України у вигляді 200 (двохсот) годин громадських робіт у зв`язку з закінченням строку давності виконання обвинувального вироку.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1