Справа № 706/520/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2023 року м.Христинівка

Христинівський районний суд Черкаської області

Христинівський районний суд Черкаської області в складі :

головуючого-судді: ОСОБА_1 при секретарі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Христинівка, кримінальне провадження №0001655 від 26.12.2022 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Лопатинка, Оратівського району, Вінницької області, українець, громадянин України, освіта середня-спеціальна, одружений, працюючий в ТОВ «Захід-Торг-Сервіс» на посаді водія, пенсіонер, має на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,- сторони та учасники кримінального провадження: прокурор: ОСОБА_5 , обвинувачений: ОСОБА_4 , захисник обвинуваченого: ОСОБА_6 , потерпілий ОСОБА_7 ,представник потерпілого: ОСОБА_8 ,

встановив:

ОСОБА_4 25 грудня 2022 року близько 14 години 53 хвилин, керуючи автомобілем «DAF-CF 85.430» р.н. НОМЕР_1 по типу сідловий тягач із спеціалізованим напів причіпом «Krone-SDP 27» р.н. НОМЕР_2 та рухаючись на 536 км + 100 м автодороги М 30 сполученням «Стрий - Тернопіль - Кропивницький - Знам`янка - Луганськ - Ізварине» в адміністративних межах Уманського району Черкаської області, в порушення вимог пунктів 2.3 б), 10.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, перед зміною напрямку руху не переконався у безпечності свого маневру та здійснив виїзд на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення з автомобілем «DAF-FT XF 105.460» р.н. НОМЕР_3 по типу сідловий тягач під керуванням ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У результаті даної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_9 згідно висновку судово-медичної експертизи № 05-7-01/180 від 26.04.2023 отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритої травми живота із розривом голодної кишки, гематому лівої долі печінки, розлитого гнійно-фібринозного перитоніту, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя; переломів 3-5 ребер справа, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я; струсу головного мозку, рваної рани тильної поверхні лівої кисті, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я; та множинних саден на обличчі, верхніх та нижніх кінцівках, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Порушення правил безпеки дорожнього руху водієм автомобіля DAF-CF 85.430» р.н. НОМЕР_1 по типу сідловий тягач із спеціалізованим напівпричіпом «Krone-SDP 27» р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_4 , а саме вимог пунктів 2.3. б), 10.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, знаходяться в причинному зв`язку з виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_9 .

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, якщо вони заподіяли потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю та пояснив, що 25 грудня 2022 року він виїхав на автомобілі «DAF-CF 85.430» по типу сідловий тягач із спеціалізованим напів причіпом «Krone-SDP 27» із с. Знамянка Одеської області в напрямку м. Хмельницький, їхав порожнім на завантаження. Погодні умови були складними, оскільки ішов дощ. У межах Христинівського району він їхав у колоні автомобілів зі швидкістю близько 70 км/год. Попереду легковий автомобіль почав гальмува, у зв`язку із чим ОСОБА_4 вивернув кермо у напрямку зустрічної смуги руху, де відбулося із зіткнення із автомобілем «DAF-FT XF 105.460». У результаті ДТП водії обох автомобілів отримали тілесні ушкодження, з якими були госпіталізовані до лікарні.

Потерпілий ОСОБА_9 у судовому засіданні пояснив, що 25 грудня 2022 року він виїхав із м. Вінниці автомобілем «DAF-FT XF 105.460» без напів причіпа в напрямку м. Умань. Обвинувачений, керуючи автомобілем «DAF-CF 85.430», виїхав на його смугу руху, де відбулося зіткнення транспортних засобів, в результаті чого потерпілий отримав тілесні ушкодження , з якими був госпіталізований до Христинівської лікарні, а в подальшому до медичного закладу у м. Вінниця. Просив суд, призначити обвинуваченому мінімальне покарання за ч.2 ст.286 КК України та не призначати додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами,. Зазначив, що претензій ні морального, ні матеріального характеру до обвинуваченого не має.

Крім визнання своєї вини обвинуваченим, його вина у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується іншими добутими під час досудового розслідування доказами, які ніким із учасників судового провадження не оспорюються. У зв`язку з чим суд відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України вважає за необхідне визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись дослідженням показань обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_9 ,письмових доказів, які характеризують особу обвинуваченого, проти чого не заперечували учасники судового провадження. При цьому, суд з`ясував у учасників судового провадження, чи правильно вони розуміють зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку учасники судового провадження будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Дослідивши та оцінивши вищенаведені докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 286 КК України, та правильність кваліфікації дій обвинуваченого.

При визначенні виду та міри покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, являється щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , передбачені ст. 67 КК України, відсутні.

Як зазначено в ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Вдповідно до ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

Обираючи покарання обвинуваченому суд враховує характер та тяжкість вчиненого злочину, який відноситься до тяжкого необережного злочину, фактичні обставини справи, тяжкість заподіяних кримінальним праовпорушенням наслідків, а також те, що обвинувачений повністю визнав вину у вчиненні злочину, у вчиненому розкаявся, раніше не судимий, за місцем роботи та проживання характеризується позитивно, на психіатричному та наркологічному обліках не перебуває, шкоду потерпілому відшкодував, має на утриманні неповнолітню дитину та повнолітню дитину, яка продовжує навчання, і вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст.286 КК України.

Дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на те, що головною метою покарання є виховання та соціальна реабілітація винного, суд приходить до висновку про можливість виправлення винного без реального відбування покарання, із звільненням від основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням на підставі ст.75 КК України.

До вказаних висновків суд прийшов, зокрема, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. При цьому, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, та не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

У кримінальних провадженнях № 205/7091/16-к у постанові від 17 жовтня 2019 року, № 206/5073/15-к у постанові від 12 вересня 2018 року, Верховний Суд наголосив, що поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо. Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

У кримінальному провадженні № 167/341/16-к у постанові від 24 травня 2018 року, Верховний суд вказав, що загальні засади призначення покарання (стаття 65 КК) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує урахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування статті 75 КК, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду і розміру, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання або призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом застосовуючи ст. 69 КК.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 на час розгляду кримінального провадження примирився із потерпілим ОСОБА_9 , претензій майнового та морального характеру останній до обвинуваченого не має. Крім цього, потерпілий ОСОБА_9 , під час судового розгляду наполягав на звільненні ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі наведеного, а також враховуючи характеризуючі особу обвинуваченого відомості, який на час розгляду справи повністю визнав свою вину, а, отже, готовий нести кримінальну відповідальність, з урахуванням пом`якшуючих обставин у вигляді щирого каяття, відшкодування шкоди, а також позицію прокурора щодо обрання міри покарання у виді позбавлення волі та звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, а також думку потерпілого, який наполягає на звільненні обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, а також беручи до відома посткримінальну поведінку обвинуваченого та його ставлення до вчиненого злочину, суд вважає можливим виправлення винного без реального відбування покарання, із звільненням від основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням на підставі ст.75 КК України.

При вирішенні питання про призначення додаткового покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у виді позбавлення права керувати транспортним засобом, суд враховує думку прокурора та потерпілого, які просили не застосовувати до обвинуваченого додаткове покарання, оскільки у обвинуваченого на утримані є неповнолітня дитина, він працює водієм, що є основним його заробітком, суд приходить до висновку про недоцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 55 КК України додаткове покарання у виді позбавлення права займатися певною діяльністю може бути призначено на строк від одного до трьох років.

Так, з аналізу характеру та обсягу допущених порушень Правил дорожнього руху, враховуючи обставини кримінального правопорушення, а також той факт, що діяльність обвинуваченого, пов`язана з керуванням транспортними засобами, та являється основним джерелом доходу для нього та його сім`ї, суд приходить до висновку про можливість не застосування до обвинуваченого додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Таке покарання відповідатиме загальним засадам призначення покарання, що передбачені ст. 65 КК України, за своїм видом і розміром буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 , а також запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Процесуальні витрати за проведення судових експертиз підлягають стягненню із обвинуваченого.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України. Запобіжний захід стосовно обвинуваченого не обирався.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 373-376 КПК України, суд,

у х в а л и в:

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки, без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування даного покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові доказ и: автомобіль «DAF-FT XF 105.460» р.н. НОМЕР_3 по типу вантажний спеціалізований сідловий тягач, що зареєстрований за ТОВ «Гарант - Авто М» та переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_9 , передати власнику - ТОВ «Гарант - Авто М»;

автомобіль «DAF-CF 85.430» р.н. НОМЕР_1 по типу вантажний сідловий тягач - Е, що зареєстрований за ТОВ «Захід - Торг - Сервіс», знаходиться на зберіганні за адресою: Черкаська область Уманський район с. Мала Севастянівка вул. Українська, 2Б, повернути власнику - ТОВ «Захід - Торг - Сервіс»;

спеціалізований напівпричіп «Krone-SDP 27» р.н. НОМЕР_2 , що зареєстрований за ТОВ «Захід - Торг - Сервіс», знаходиться на зберіганні за адресою: Черкаська область Уманський район с. Мала Севастянівка вул. Українська, 2Б - повернути власнику - ТОВ «Захід - Торг - Сервіс».

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Уманського міськрайонного суду від 29.12.2022, на автомобіль «DAF-CF 85.430» р.н. НОМЕР_1 по типу вантажний сідловий тягач - Е, що зареєстрований за ТОВ «Захід - Торг - Сервіс», та спеціалізований напівпричіп «Krone-SDP 27» р.н. НОМЕР_2 , що зареєстрований за ТОВ «Захід - Торг - Сервіс».

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведені судові-експертизи у розмірі - 9 234,48 грн.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду кримінального провадження апеляційним судом.

Вирок може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду через Христинівський районний суд Черкаської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1