права № 336/3182/23
Провадження 1-кп/336/710/2023
У Х В А Л А

(вступна та резолютивна частини)

14.06.2023 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 розглянувши в відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України,-

становив:

До Шевченківського районного суду м.Запоріжжя вищезазначений обвинувальний акт надійшов 11.04.2023 року.

Згідно з вимогами ст. 35 КПК України автоматизованою системою документообігу визначено склад суду: головуючий суддя ОСОБА_1 , обвинувальний акт у кримінальному провадженні передано судді 11.04.2023.

У судовому засіданні прокурор звернувся із клопотанням про продовження строку запобіжного заходу вигляді тримання ОСОБА_6 під вартою до строком на 60 днів.

Клопотання обгрунтовано тим, що 23 лютого 2023 року слідчим першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, за погодженням з процесуальним керівником у кримінальному провадженні ОСОБА_4 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, яке кваліфікується як відкрита відмова виконати наказ начальника, вчинена в умовах воєнного стану.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні вказаного кримінального правопорушення (злочину), за який Кримінальним кодексом України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років.

Крім того, згідно вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які вказують на те, що застосування менш суворого запобіжного заходу не забезпечить його належну процесуальну поведінку та надасть можливість уникнути підозрюваному кримінальної відповідальності шляхом: переховування від органів досудового розслідування та суду; незаконного впливу свідків, у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

При цьому ОСОБА_4 службу проходить у місці тимчасової дислокації підрозділу в одному з населених пунктів Пологівського району (Комишуватська ОТГ), Запорізької області, проте при цьому ОСОБА_4 службу проходить у місці тимчасової дислокації підрозділу поблизу АДРЕСА_1 , проте фактично мешкає на території іншої області, а саме у Вінницькій області, що дає можливість останньому, ігноруючи накази командирів, з метою уникнення кримінальної відповідальності - безперешкодно покинути тимчасове місце дислокації підрозділу та переховуватись в подальшому від органів досудового розслідування та суду.

Місця проживання у м.Запоріжжя підозрюваний не має, наявності міцних соціальних зв`язків не встановлено. У даному випадку йдеться мова про членів родини, малолітніх дітей, які перебувають на його утриманні.

Наявність вказаних ризиків підтверджується зібраними під час досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, а саме злочин, у скоєнні якого підозрюється ОСОБА_4 , згідно ст. 12 КК України, віднесений до категорії тяжких.

Вищезазначене дає достатні підстави вважати, що з метою уникнення покарання за вчинене кримінальне правопорушення (злочин), знаходячись на волі вона буде переховуватись від суду, що обґрунтовує ризик, передбачений п.1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, знаходячись на свободі, підозрюваний зможе незаконно впливати на осіб, які являються свідками по кримінальному провадженню, що в подальшому може негативно вплинути на повний та неупереджений розгляд кримінального провадження в суді та на встановлення обставин, які згідно ст. 91 КПК України підлягають доказуванню, а саме: встановлення мотиву і мети вчинення кримінального правопорушення, що являється ризиком, передбаченим п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Жоден із більш м`яких запобіжних заходів на думку прокурора не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Захисник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 та обвинувачений кожен окремо висловили свою позицію щодо заявленого клопотання та проти задоволення клопотання прокурора заперечували. Їх позиція полягає у тому, що ризики прокурором не доведені, просили обрати щодо нього запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі.

Адвокат ОСОБА_5 заявила клопотання про зміну запобіжного заходу, мотивуючи його тим, що ОСОБА_4 потребує фахової психіатричної допомоги, експертизи із залученням військових психіатрів. Запобіжним заходом, який забезпечить процесуальну поведінку ОСОБА_4 адвокат вважає домашній арешт за адресою: АДРЕСА_2 із забороною залишати житло у нічний час.

Суд розглянувши клопотання, заявлені сторонами, прийшов до висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора виходячи з таких мотивів: обрання до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання та домашнього арешту є недоречним з огляду на те, що у справі ще не допитані свідки, він обвинувачується у скоєнні тяжкого злочину, в умовах воєнного стану може покинути місце служби та ухилитися від суду.

Згідно приписів ч. 8. ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

Крім того у зв`язку із внесеними змінами до КПК України, які набрали чинності, 10.09.2022, відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437 -442 Кримінального Кодексу України. (Частину четверту статті 183 доповнено абзацом восьмим згідно із Законом № 2198-IX від 14.04.2022; із змінами, внесеними згідно із Законом № 2531-IX від 16.08.2022 ).

Судом не встановлено підстав для зміни запобіжного заходу, так ОСОБА_4 є військовослужбовцем, контракт із ним не розірвано, він не відсторонений від проходження служби і на цей час його обов`язки військовослужбовця продовжують діяти. Той факт, що ним орендовано квартиру у м.Запоріжжя, не зменшує ризиків. Нічний домашній арешт пов`язаний із постійним місцем проживання, підозрюваний у денний час не обмежений до вільного пересування, проте не може повернутися у розташування військової частини для проходження військової служби. Його емоційний стан не може бути підставою для зміни запобіжного заходу.

Однією з ознак виконання міри запобіжного заходу не пов`язаного із позбавленням волі є те, що підозрюваний зобов`язується не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду, та його застосування не достатнє для забезпечення виконання підозрюваним його обов`язків у цьому кримінальному провадженні, оскільки у вказаному випадку солдат повинен повернутися до місця мешкання, реєстрації або місця служби, тобто до підрозділу військової частини НОМЕР_1 , яка в будь-який час може змінити своє місце розтушування, тому застосування до військовослужбовця, обтяженого обов`язком нести військову службу в умовах війни не можу бути застосовано іншого запобіжного заходу ніж утримання в умовах неволі.

Згідно ч. 4 ст. 183 КПК України при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо особи, яка вчинила кримінальне правопорушення передбачене ст. 402 КК України, суд має право не визначати розмір застави. Застосування запобіжного заходу у виді застави до ОСОБА_4 не зменшить ризиків порушення ним процесуальних обов`язків в умовах воєнного стану.

Враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. 177 та ст. 178 КПК України, ОСОБА_4 слід продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів без застави. Зазначений запобіжний захід є виправданий з точки зору запобігання ризиків та тяжкості злочину у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , з урахуванням його статусу та воєнного стану.

З цих підстав суд, керуючись ст. ст. 314-318, 369-372, 376 КПК України,

постановив:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Строк дії ухвали про продовження строку тримання під вартою встановити до 12 серпня 2023 року включно.

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_5 про обрання запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 у виді застави відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали; у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Суддя ОСОБА_1