Справа 761/3384/15-к Головуючий в суді 1 інстанції - ОСОБА_1
Провадження 11-кп/824/969/2023 Доповідач в суді 2 інстанції ? ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

02 лютого 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі суддів:

ОСОБА_2 (головуючий), ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченогоОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 23 червня 2021 року, -

в с т а н о в и л а :

Вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 23 червня 2021 року,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сміла Черкаської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого, востаннє засудженого вироком Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 31 травня 2016 року за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, засуджено:

за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік;

за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців;

за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки;

на підставі ст. 70 КК України ОСОБА_9 остаточне покарання за сукупністю злочинів, призначене шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі строком на 3 роки;

на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання покарань, призначених за даним вироком та вироком Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 31 травня 2016 року, остаточне покарання ОСОБА_9 визначене у виді 3 років і 6 місяців позбавлення волі;

вирішене питання про речові докази та процесуальні витрати.

Відповідно до вироку, ОСОБА_9 , за попередньою змовою з Особою 1, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, направленою на таємне викрадення чужого майна,діючи відповідно до заздалегідь розробленого злочинного плану, 12 липня 2014 року, приблизно о 04 годині 30 хвилин, прибули за адресою: АДРЕСА_3 , де, за допомогою ключа, відчинили замок гаражного боксу та таємно проникли до його приміщення, звідки викрали майно, яке належить ОСОБА_10 , на загальну суму 60 000 гривень.

Крім того, 02 вересня 2014 року, приблизно о 00 годин 00 хвилин, ОСОБА_9 , з метою викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, за адресою: АДРЕСА_4 , використовуючи викрутку, демонтував задні ліхтарі припаркованого автомобіля марки «Mitsubishi Lancer», номерний знак НОМЕР_1 , належного ОСОБА_11 , чим завдав останньому матеріальної шкоди загальною вартістю 5 114 грн. 96 коп.

Крім того, 06 вересня 2014 року, приблизно о 02 годин 30 хвилин, ОСОБА_9 , з метою викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, за адресою: АДРЕСА_5 , використовуючи викрутку, демонтував задні ліхтарі припаркованого автомобіля марки «Mitsubishi Lancer», номерний знак НОМЕР_2 , належного ОСОБА_12 , чим завдав останній матеріальної шкоди загальною вартістю 2 404 грн. 04 коп.

Крім того, 08 жовтня 2014 року, приблизно о 01 годин 00 хвилин, ОСОБА_9 , з метою викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, за адресою: м. Київ, вул. Навашина, 4, використовуючи викрутку, демонтував задні ліхтарі припаркованого автомобіля марки «Mitsubishi Lancer», номерний знак НОМЕР_3 , належного ОСОБА_13 , чим завдав останньому матеріальної шкоди загальною вартістю 2 148 грн. 28 коп.

Крім того, 08 жовтня 2014 року, приблизно о 02 годин 30 хвилин, ОСОБА_9 , з метою викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, за адресою: АДРЕСА_6 , використовуючи викрутку, демонтував задні ліхтарі припаркованого автомобіля марки «Mitsubishi Lancer», номерний знак НОМЕР_4 , належного ОСОБА_14 , чим завдав останньому матеріальної шкоди загальною вартістю 2 148 грн. 28 коп.

Крім того, 10 жовтня 2014 року, приблизно о 03 годин 40 хвилин, ОСОБА_9 , з метою викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, за адресою: м. Київ, вул. Автозаводська, 77, використовуючи викрутку, демонтував задні ліхтарі припаркованого автомобіля марки «Mitsubishi Lancer», номерний знак НОМЕР_5 , належного ОСОБА_15 , чим завдав останньому матеріальної шкоди загальною вартістю 1 739 грн. 08 коп.

В апеляційній скарзі обвинуваченого указано на незаконність вироку. В обґрунтування доводів поданої скарги вказав на те, що призначаючи покарання за правилами ч.4 ст.70 КК України суд не врахував те, що вирок Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 31 травня 2016 року не був виконаний не по вині обвинуваченого. Вважав, що строки давності виконання вироку Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 31 травня 2016 року, з огляду на положення п.3 ч.1 ст.80 КК України, закінчилися 01 липня 2021 року. Наведене, на думку ОСОБА_9 свідчить про незаконність вироку в частині призначення йому покарання за правилами ч.4 ст.70 КК України. Крім цього, призначене йому покарання вважав занадто тяжким. Вважав, що матеріали кримінального провадження містять достатню кількість характеризуючих його особу даних для призначення покарання з випробуванням.Просив вирок скасувати та ухвалити новий вирок за яким призначити йому покарання за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України від якого звільнити на підставі ст.75 КК України з випробуванням.

В доповненнях до апеляційної скарги обвинувачений просив виключити з мотивувальної та резолютивної частини вироку посилання щодо призначення йому покарання за сукупністю з вироком Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 31 травня 2016 року.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:

обвинуваченого ОСОБА_9 , який подану апеляційну скаргу підтримав, підтвердив її доводи та просив її задовольнити;

захисника, який апеляційну скаргу обвинуваченого підтримав, підтвердив її доводи та просив її задовольнити;

прокурора, який апеляційну скаргу вважав необґрунтованою, просив залишити її без задоволення, а вирок без зміни;

вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з огляду на таке.

Висновки суду першої інстанції, що викладені у вироку, в частині доведеності вини ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованих йому злочинів за обставин, наведених у вироку та правильності кваліфікації його дій учасниками судового провадження не оскаржувалися, а тому судом апеляційної інстанції, у відповідності до вимог ч.1 ст. 404 КПК України, вирок у зазначеній частині не перевірявся. Підстав для виходу за межі апеляційної скарги, у відповідності до ч.2 ст. 404 КПК України колегія суддів не знаходить.

Щодо доводів апеляційної скарги обвинуваченого про незаконність вироку в частині призначеного покарання та про можливість його звільнення від відбування покарання із випробуванням, то вони не ґрунтуються як на матеріалах кримінального провадження, так і на вимогах закону. Аналіз положень частини першої ст. 75 КК України дає підстави стверджувати те, що умовами звільнення обвинуваченого від відбування покарання із випробуванням є:

призначення покарання певного виду та розміру в тому числі у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років,

переконання суду про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, до якого суд може дійти, врахувавши дані про тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інших обставинах кримінального провадження, які можуть вплинути на прийняття зазначеного рішення.

Як вбачається із вироку, суд першої інстанції за результатами розгляду провадження не прийшов до переконання про можливість виправлення обвинуваченого без відбування ним покарання.

Колегія суддів із таким висновком суду першої інстанції погоджується у повній мірі. Так, місцевим судом обґрунтовано врахована судимість ОСОБА_9 за вчинення кримінальних правопорушень проти власності, а також інші дані про його особу, який не одружений, не працевлаштований, перебував у розшуку у зв`язку із ухиленням від явки до органів досудового розслідування, за місцем проживання характеризується посередньо. Вказані обставини приводять колегію суддів до переконання про неможливість виправлення обвинуваченого без відбування ним покарання, що указує на відсутність підстав для застосування щодо обвинуваченого вимог ст. 75 КК України.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про можливість його звільнення від відбування покарання із випробуванням є не обґрунтованими із наведених вище підстав.

Щодо доводів апеляційної скарги в частині неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність при призначенні покарання, то вони ґрунтуються на вимогах закону.

Відповідно до вироку, призначивши обвинуваченому остаточне покарання за правилами ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі строком на 3 рокита застосувавши при призначенні покарання в порядку ч.4 ст. 70 КК України принцип часткового складання покарань, призначених за даним вироком та вироком Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 31 травня 2016 року, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що строки виконання вироку Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 31 травня 2016 року, передбачені п.3 ч.1 ст.80 КК України, закінчилися, у зв`язку із чим, ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 09 серпня 2021 року ОСОБА_9 було звільнено від відбування покарання за вказаним вироком.

Оскільки строки давності виконання вироку Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 31 травня 2016 року щодо ОСОБА_9 на момент ухвалення вироку від 23 червня 2021 року закінчилися, місцевий суд застосувавши положення ч.4 ст.70 КК України при призначенні ОСОБА_9 остаточного покарання застосував закон, який не підлягав застосуванню, що, відповідно до п.4 ч.1 ст. 409 КПК України є підставою для зміни вироку.

Приведення призначеного покарання у відповідність до вимог закону можливе шляхом виключення із вироку рішення суду про призначення ОСОБА_9 покарання за сукупністю злочинів із застосуванням ч.4 ст.70 КК України, про що порушене питання у апеляційній скарзі обвинуваченого.

У зв`язку із викладеним, колегія суддів приходить до висновку про необхідність зміни вироку Шевченківського районного суду м. Києва від 23 червня 2021 року щодо ОСОБА_9 в частині призначеного покарання шляхом приведення його у відповідність до вимог закону.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 23 червня 2021 року щодо ОСОБА_9 змінити.

Виключити із вироку Шевченківського районного суду м. Києва від 23 червня 2021 року рішення суду про призначення ОСОБА_9 покарання за сукупністю злочинів із застосуванням ч.4 ст.70 КК України.

Вважати ОСОБА_9 засудженим: за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік; за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців; за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 70 КК України ОСОБА_9 остаточне покарання за сукупністю злочинів, призначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

Врешті вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 23 червня 2021 року щодо ОСОБА_9 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців із моменту проголошення.

СУДДІ

___________________ ________________________ ________________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4