УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2023 року

м. Київ

справа № 128/712/20

провадження № 51-5588ск23

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Вінницького районного суду Вінницької області від 21 квітня 2023 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 14 червня 2023 року стосовно

ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше не судимого,

засудженого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4

ст. 152 КК.

Зміст оскаржених судових рішень та встановлені обставини

За вироком Вінницького районного суду Вінницької області від 21 квітня 2023 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років.

Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.

Вінницький апеляційний суд ухвалою від 14 червня 2023 року вирок місцевого суду залишив без змін.

Відповідно до обставин, детально викладених у вироку суду, ОСОБА_5 18 вересня 2019 року приблизно о 16:00 перебував у стані алкогольного сп`яніння за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 разом із своєю малолітньою донькою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , де у нього виник злочинний умисел до статевих зносин із останньою. Після чого приблизно о 16:15 цього ж дня ОСОБА_5 , реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на зґвалтування ОСОБА_6 , сказав їй піднятись на горище підсобного приміщення (сараю) їхнього домоволодіння та чекати на нього, на що остання погодилася, не усвідомлюючи дійсних намірів батька. В подальшому ОСОБА_5 , піднявшись до вказаного ним місця, достовірно знаючи про вік ОСОБА_6 , незважаючи на це, вирішив довести свій злочинний намір до кінця та вступити у статеві зносини зі своєю дочкою ОСОБА_6 , висловивши їй намір про це. Отримавши негативну відповідь доньки, ОСОБА_5 , зважаючи на вік потерпілої та загальновизнані норми моралі, застосовуючи фізичне насильство, що виразилось в утриманні тіла ОСОБА_6 у лежачому положенні за руки, зняв з останньої одяг і всупереч її волі вступив з нею у статеві зносини, тобто здійснив статевий акт природнім способом.

Вимоги та узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Не оспорюючи доведеності винуватості засудженого ОСОБА_5 та правильності кваліфікації його дії, захисник у касаційній скарзі просить змінити вирок місцевого суду та ухвалу суду апеляційної інстанції в частині призначеного покарання. Посилається на невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення й особі засудженого через суворість. Захисник вважає, що суди попередніх інстанцій недостатньо зважили на пом'якшуючі обставини, а саме повне визнання винуватості, щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, засуджений за місцем проживання та реєстрації характеризується позитивно, є особою, раніше не судимою, має постійне місце проживання та реєстрації, знаходиться під вартою з 18 вересня 2019 року по даний час й зробив для себе відповідні висновки, а цивільний позов у справі не заявлявся. Апеляційний суд безпідставно відмовив у задоволенні клопотання сторони захисту про повторне дослідження доказів.

Мотиви Суду

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Перевіривши викладені в касаційній скарзі доводи та додані до неї копії судових рішень, колегія суддів доходить висновку, що підстав для відкриття касаційного провадження з мотивів, наведених у скарзі, не має.

Так, згідно зі ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. При цьому наділений повноваженнями лише щодо перевірки правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Відповідно до положень ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. На будь-яких інших підставах, зокрема через неповноту судового розгляду та невідповідність висновків, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження, суд касаційної інстанції не вправі приймати рішення про скасування чи зміну оскаржуваних судових рішень, а виходить з обставин, установлених судом.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_5 і кваліфікація його дій в касаційній скарзі захисника не оскаржуються.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до вимог ст. 65 КК, при призначенні покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, які обтяжують та пом`якшують покарання.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують і обтяжують, відповідно до положень статей 66, 67 КК.

Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

Доводи захисника по суті зводяться до незгоди з призначеним підзахисному покаранням, яке на його думку не відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення й особі засудженого, які на переконання колегії суддів є необґрунтованими.

Як убачається з долучених до касаційної скарги копій судових рішень, суд першої інстанції, відповідно до приписів ст. 65 КК, врахував ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, яке є особливо тяжким кримінальним правопорушенням, дані про його особу, який є особою раніше не судимою, на обліках у психіатра та нарколога не перебуває, відповідно до висновку КП «Вінницький обласний наркологічний диспансер «Соціотерапія» від 19 листопада 2019 року № 184, виявляє розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю із шкідливими наслідками, примусового лікування не потребує, має постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно. Також місцевий суд вказав на відсутність обставин, що пом`якшують покарання та на наявність обставин, що обтяжують покарання - вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, та вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Таким чином враховуючи обставини, які за законом мають правове значення місцевий суд дійшов до переконання, що виправлення ОСОБА_5 не можливе без ізоляцій від суспільства і буде сприяти його виправленню та запобіганню вчиненню ним інших кримінальних правопорушень.

Під час розгляду кримінального провадження в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції перевірив доводи, апеляційних скарг захисника та засудженого, і, не встановив підстав для скасування або зміни вироку місцевого суду та вмотивовано відмовив у задоволенні заявлених апеляційних вимог, навівши достатні аргументи і підстави для ухвалення такого рішення.

На переконання суду касаційної інстанції, узявши до уваги всі обставини, які за законом мають правове значення при призначенні виду та розміру покарання, суди попередніх інстанцій дійшли до обґрунтованого висновку про неможливість виправлення ОСОБА_5 без реального відбування призначеного йому покарання, а його розмір є достатнім для виправлення засудженого.

Безпідставними є доводи сторони захисту про те, що суди необґрунтовано не врахували щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення як пом'якшуючі обставини з огляду на таке.

Місцевий суд мотивуючи свої висновки в цій частині, взяв до уваги, що

ОСОБА_5 під час судового розгляду винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав у повному обсязі, погодився із обставинами, викладеними в обвинувальному акті, і детально нічого не пам`ятає, на досудовому розслідування відмовився надавати показання. Таким чином суд встановив, що ОСОБА_5 не оцінює критично своєї протиправної поведінки, у нього відсутній осуд своїх протиправних дій та бажання виправити ситуацію, яка склалась, та нести кримінальну відповідальність за вчинене.

Також суд не встановлено, що ОСОБА_5 надавав будь - яку допомогу органу досудового розслідування у встановленні невідомих їм обставин справи.

Крім того, не заслуговує на увагу твердження захисника, що суди при призначенні покарання не взяли до уваги відсутність цивільного позову, адже факт наявності чи відсутності позову з боку потерпілої не є безумовною підставою для пом`якшення ОСОБА_5 покарання та не може свідчити про зниження суспільної небезпечності вчиненого засудженим кримінального правопорушення.

Посилання захисника на безпідставну відмову у задоволенні клопотання про повторне дослідження доказів, є неприйнятними, оскільки згідно з приписами ч. 3 ст. 404 КПК повторне дослідження обставин, установлених під час кримінального провадження, за наявності клопотання допускається лише за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями. У цьому випадку таких обставин апеляційний суд не встановив. Власне факт непогодження з висновками суду в певній частині не є підставою для повторного дослідження доказів. Тому при здійсненні апеляційної процедури не було допущено істотних порушень вимог ст. 404 КПК.

З урахуванням наведеного, касаційним судом не встановлено будь-яких обставин, які свідчать, що засудженому ОСОБА_5 призначено покарання, яке є явно несправедливим через суворість й не відповідає вчиненому ним кримінальному правопорушенню та його особі, а тому доводи касаційної скарги є безпідставними.

Розглядаючи матеріали кримінального провадження стосовно ОСОБА_5 , апеляційний суд дотримався вимог статей 370, 419 КПК.

Касаційна скарга захисника не містить інших переконливих аргументів та обставин, які суди попередніх інстанцій необґрунтовано не взяли до уваги або не врахували при визначенні виді і розміру покарання, що дають підстави для зміни або скасування судових рішень.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Таким чином, оскільки з касаційної скарги та наданих до неї судових рішень убачається, що підстав для задоволення скарги немає, Верховний Суд на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Верховний Суд

п о с т а н о в и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 на вирок Вінницького районного суду Вінницької області від 21 квітня 2023 року та ухвалу Вінницького апеляційного суду від 14 червня 2023 року стосовно ОСОБА_5 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3