Справа №295/5813/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.08.2023 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження №0000128 від 15.04.2022 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомира, громадянина України, працюючого водієм ФОП ОСОБА_4 , неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

представника потерпілого ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И В:

1. формулювання обвинувачення та статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, яка передбачає кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачувалася особа

14.04.2022 близько 20 год. 45 хв., керував технічно справним автомобілем «ЗАЗ SENS» реєстраційний номер НОМЕР_1 , в м. Житомирі по вул. Чуднівській зі сторони вул. Чумацький шлях у напрямку пров. Політехнічного.

Керуючи у вказаний день та час зазначеним транспортним засобом поблизу буд. №110 по вул. Чуднівській, водій ОСОБА_3 перевищив максимальну швидкість, зазначену в пункті 12.4. Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 (надалі ПДР, Правила) («у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.»), чим грубо порушив вимоги пункту 12.9.6) ПДР («водієві забороняється: перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7 цих Правил»), при цьому рухався зі швидкістю в межах 80... 100 км/год., таким чином в порушення вимог пункту 2.3.д) ПДР водій ОСОБА_3 створив загрозу безпеці дорожнього руху при керуванні ним транспортним засобом за вказаних умов.

Також, незважаючи на створену загрозу безпеці дорожнього руху, водій ОСОБА_3 , свідомо ігноруючи загальноприйняті правила поведінки на дорозі та зобов`язання виконувати вимоги ПДР, у тому числі, ті, що носять характер заборони, перебуваючи в умовах створеної ним небезпечної обстановки, яка вимагала особливої уваги від нього як особи, яка керує транспортним засобом, діючи злочинно самовпевнено, продовжував порушувати вимоги пункту 12.9.6) ПДР, рухаючись транспортним засобом в межах населеного пункту з перевищенням дозволеної швидкості.

При цьому ж, в порушення вимог пункту 2.3.6) ПДР водій ОСОБА_3 проявив неуважність, не простежив за дорожньою обстановкою та її змінами, не врахував дорожні умови та обрану ним швидкість транспортного засобу, що призвело до наступного.

Так, рухаючись по лівій смузі руху вказаної вище вулиці, по якій попереду у попутному напрямку, по правій смузі руху рухався велосипедист ОСОБА_9 , якого він об`єктивно спроможний був виявити, водій ОСОБА_3 , в порушення вимог пункту 1.7. ПДР України не був особливо уважним до такої категорії учасника дорожнього руху як велосипедист.

Водночас, перебуваючи на відстані достатній для зменшення швидкості руху транспортного засобу аж до його зупинки, за умови руху з дозволеною швидкістю руху у населеному пункті, водій ОСОБА_3 , в порушення вимог пункту 12.1. ПДР, невірно оцінив дорожню обстановку, і відповідно маючи змогу не відреагував на її зміну, тобто під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху, не зменшив швидкість руху керованого транспортного засобу, щоб мати змогу безпечно ним керувати задля належної оцінки дорожньої ситуації, створеної ним внаслідок злочинної самовпевненості.

Натомість, продовжуючи рух автомобілем з перевищенням максимально допустимої швидкості, без вжиття жодних заходів для усунення створеної ним небезпечної обстановки, водій ОСОБА_3 , в порушення вимог пункту 12.3. ПДР негайно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, внаслідок чого передньою правою частиною автомобіля «ЗАЗ SENS» реєстраційний номер НОМЕР_1 здійснив наїзд на велосипедиста ОСОБА_10 , який рухався справа наліво відносно напрямку руху автомобіля.

В результаті даної ДТП велосипедист ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження у вигляді тупої поєднаної травми тіла, саден на обличчі, забійної рани волосяної частини голови, крововиливу під м`які покрови голови, перелому кісток склепіння та основи черепа, крововиливу над твердою та під м`які мозкові оболонки, перелому шийного відділу хребта з розривом довгастого мозку, саден тулуба та нижніх кінцівок і перелому обох кісток лівої гомілки, а також крововиливів в зв`язковий апарат внутрішніх органів, від яких настала смерть.

Порушення водієм ОСОБА_3 вимог пунктів 1.7., 2.3.б),д), 12.1. 12.3., 12.4. та 12.9.6) Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року знаходиться у прямому причинному зв`язку із створенням аварійної обстановки, виникненням даної дорожньо-транспортної події та її наслідками.

Таким чином, ОСОБА_3 , будучи особою, яка керує транспортним засобом, вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_9 , тобто злочин, передбачений ч. 2 cm. 286 КК України.

2. відомості про укладену угоду, її реквізити, зміст та визначена міра покарання

Відповідно до угоди про визнання винуватості, укладеної 07.08.2023 між прокурором Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_11 та обвинуваченим ОСОБА_3 , в присутності захисника ОСОБА_6 , обвинувачений під час досудового розслідування беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, зобов`язувався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі обвинувачення у судовому провадженні, та, будучи ознайомлений з наслідками укладання та затвердження угоди, її невиконання, погодився на призначення узгодженого покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді 4 років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами з іспитовим строком.

3. позиції учасників судового розгляду

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 визнав свою вину в скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 286 України в повному обсязі. Також пояснив суду, що він розуміє права та наслідки укладення і затвердження угоди, передбачені ч.2 ст.473 та ч.4 ст.474 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, наслідки невиконання угоди. Крім цього, обвинувачений надав суду згоду на призначення узгодженого покарання, зазначив, що угоду про визнання винуватості було укладено добровільно. Просив затвердити зазначену угоду.

Потерпілий та його представник в судовому засіданні погодились із затвердженням угоди.

Захисник не заперечував проти затвердження угоди.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги КК України та КПК України, просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

4. мотиви, з яких суд виходив при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам КПК України та закону і ухваленні вироку, та положення закону, якими він керувався.

Судом встановлено, що дана угода про визнання винуватості за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам ст.ст.468-470,472 КПК України. Зокрема, вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжкого злочину, потерпілим надано згоду на укладення та затвердження угоди.

Суд переконався, що укладення угоди є добровільним. Також встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, наявні фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченого. Крім того, обвинувачений беззастережно визнав вину, може виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання, що підтвердив безпосередньо в судовому засіданні, а отже угода може бути затверджена судом з одночасним ухваленням вироку.

Учасникам судового розгляду роз`яснено, що наслідком укладення та затвердження угоди, за ст. 473 КПК для обвинуваченого і прокурора буде обмеження права оскарження вироку, та відмова від здійснення прав п.1 ч.4 ст. 474 КПК України. Обвинувачений розуміє характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим та вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього в разі затвердження угоди.

Обставинами, які пом`якшують покарання, відповідно до ст.66 КК України, є щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

Міра покарання, яка узгоджена сторонами, є достатньою для виправлення та перевиховання обвинуваченого, відповідає вимогам і загальним засадам призначення покарання.

Таким чином, за наслідками розгляду угоди в підготовчому судовому засіданні, суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, врахувавши доводи сторін кримінального провадження, врахувавши особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у нарколога і психіатра не перебуває, не одружений, працює водієм, приходить до висновку про наявність правових підстав для прийняття рішення про затвердження угоди про визнання винуватості між сторонами кримінального провадження прокурором та обвинуваченим, а також призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України з мінімальним іспитовим строком.

Процесуальні витрати на залучення експертів в сумі 8811грн 08 коп підлягають стягненню з обвинуваченого.

Заходи забезпечення кримінального провадження під час досудового розслідування не застосовувалися.

Цивільний позов потерпілим не заявлено.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.314, 368, 369, 373, 374, 394,474, 475, 615 КПК України,

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 07.08.2023 між прокурором Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_11 та обвинуваченим ОСОБА_3 , в присутності захисника ОСОБА_6 .

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом одного року не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає обов`язки відповідно до ст. 76 ч. 1 п. 1, 2 КК України, а саме:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробацїї,

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів в сумі 8811грн 08 коп.

Речові докази:

автомобіль марки «ЗАЗ» моделі «Sens» реєстраційний номер НОМЕР_2 , що зберігається у обвинуваченого - залишити у нього, скасувавши арешт, накладений на вказаний автомобіль ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 20.04.2022 по справі № 296/1839/22 повністю.

Велосипед «Ardis city bike» повернути потерпілій, скасувавши арешт, накладений на нього ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 21.04.2022 №296/1837/22.

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира на протязі 30 днів, починаючи з моменту його проголошення:

- обвинуваченим, захисником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Суддя ОСОБА_1