ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа: № 953/3170/23 Головуючий І інстанції: ОСОБА_1
Провадження: № 11-сс/818/1159/23 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: застосування запобіжного заходу
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , з участю підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , за умови, що заяв про відкладення розгляду справи ні від кого не надходило, розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 11 08 2023 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Вказаною ухвалою задоволено клопотання слідчого та застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» терміном на 46 діб, в межах строку досудового розслідування, а саме до 25 09 2023 року.

Визначено суму застави у розмірі 300 прожиткових мінімумів працездатних осіб, що становить 805 200 гривень, з покладенням у разі внесення застави на ОСОБА_7 обов`язків, передбачених КПК України та докладно перерахованих в ухвалі слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 11 08 2023 року.

Вимоги апеляційної скарги, з узагальненими доводами особи, яка її подала.

На вищевказану ухвалу слідчого судді прокурором подано апеляційну скаргу, який, посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухвали слідчого судді, просить про скасування ухвали слідчого судді в частині визначення розміру застави та постановити в цій частині нову ухвалу, якою визначити ОСОБА_7 заставу у розмірі, який перевищує 550 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Позиції учасників апеляційного провадження.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції, прокурор підтримав доводи своєї апеляційної скарги та просив про її задоволення.

Підозрюваний ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 проти задоволення апеляційної скарги прокурора заперечували, вважаючи рішення слідчого судді законним і обґрунтованим.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю доповідача, доводи прокурора, думку підозрюваного та його захисника, дослідивши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, виходячи із наступного.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим та постановлено з дотриманням зазначених вимог чинного та міжнародного законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що відділом розслідування особливо важливих справ та злочинів, вчинених організованими групами, злочинними організаціями СУ ГУНП в Харківській області, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001079 від 16 09 2022 року за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінальни правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 199, ч.3 ст. 28 ч.3 ст. 358 КК України.

25 07 2023 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , належним чином повідомлено про підозру.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та дві невстановлені досудовим розслідуванням особи, знаходячись у Кіровоградській області, діючи у складі створеної ОСОБА_7 та ОСОБА_9 організованої злочинної групи, умисно, із корисливих мотивів, переслідуючи мету швидкого незаконного збагачення, систематично підробляли національні посвідчення водія, які видаються установою, організацією, і які надають права водіння транспортними засобами, з нанесенням на них імітації голографічних захисних елементів. Підроблені офіційні документи з нанесеними на них підробленими голографічними елементами, члени організованої злочинної групи збували третім особам для використання, отримуючи від збуту протиправний дохід.

Так, у період з квітня 2023 по липень 2023 року, членами угруповання ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та двома невстановленими досудовим розслідуванням особами, підроблено з метою збуту та збуто посвідчення водія на ім`я ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 з нанесеними на них підробленими голографічними захисними елементами.

В обґрунтування підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 199, ч.3 ст. 28, ч.3 ст. 358 КК України, слідчий посилався на долучені до клопотання докази, а саме: протоколи за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій у виді зняття інформації з електронних комунікаційних мереж, в яких зафіксовані розмови учасників злочинної організації з приводу організації злочинної діяльності, контролю з боку співорганізаторів за діями інших співучасників; протоколи обшуків від 21 07 2023, в яких зафіксовані факти вилучення в ході обшуків за місцями мешкання та користування ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 комп`ютерної техніки, принтерів, ламінаторів, мобільних телефонів з інформацією щодо злочинної діяльності членів угруповання, печаток, штампів, бланків та макетів підроблених офіційних документів, пластикових карток та полімерної плівки та інших знарядь злочинної діяльності членів угруповання; протоколи від 01 05 2023 за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій у виді контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, за наслідком якого зафіксований факт підроблення та збуту вищезазначеними членами угруповання посвідчень водія з підробленими голографічними захисними елементами на ім`я ОСОБА_13 та ОСОБА_14 ; протоколи від 01 05 2023 за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій у виді контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, за наслідком якого зафіксований факт підроблення та збуту вищезазначеними членами угруповання посвідчення водія з підробленим голографічним захисним елементом на ім`я ОСОБА_17 ; висновки судової-технічних експертиз №17018/17019/23-33 від 13 06 2023, №17006/17007/23-33 від 14 06 2023 та №17022/17023/23-33 від 14 06 2023, якими встановлено, що водійські посвідчення на ім`я ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_17 не відповідають аналогічним документам, що перебувають в офіційному обігу на території України та які містять зображення емблем МВС, що імітує елемент захисту, а саме голографічний знак, який нанесено, з метою придання схожості з аналогічним видом документів, що видаються державними органами України; протокол видачі від 21 07 2023 громадянином ОСОБА_16 підробленого посвідчення водія з підробленим голографічним захисним елементом на його ім`я; протоколи огляду предметів від 21 07 2023 вилученої в ході обшуків комп`ютерної техніки та мобільних терміналів, якими зафіксовано факт знаходження макетів водійських посвідчень на ім`я ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_17 та ОСОБА_16 у пам`яті зазначених пристроїв; інші матеріалами в їх сукупності.

Задовольняючи клопотання слідчого та обираючи підозрюваному запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням застави у розмірі 805 200 гривень, слідчий суддя вважав обґрунтованою підозру, повідомлену ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 199, ч.3 ст. 28, ч.3 ст. 358 КК України, яка підтверджена зібраними під час досудового розслідування доказами, наданими до суду та доведеними наявність ризиків, передбачених п.п.1,2,3,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Слідчий суддя врахував особу підозрюваного, який підозрюється у вчиненні особливо тяжких кримінальних правопорушень, за які передбачені покарання у виді позбавлення волі до 12 років з конфіскацією майна, вчинених організованою групою, направлених на отримання постійного прибутку від злочинної діяльності, раніше судимий, офіційно не працевлаштований.

З такими висновками слідчого судді погоджується і колегія суддів.

Разом з тим, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність визначення останньому розміру застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, у сумі 805 200 грн.

Колегія суддів, з урахуванням стадії досудового розслідування, погоджується з такими висновками слідчого судді, зокрема щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 199, ч.3 ст. 28, ч.3 ст. 358 КК України та існування ризиків передбачених п.п.1,2,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

При цьому, ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Враховуючи вищенаведені відомості у колегії суддів не виникає сумнівів щодо обґрунтованості та доведеності ризиків, передбачених п.п.1,2,3,4,5 ч.1 ст. 177 КПК України, якими слідчий обґрунтовує в суді першої інстанції необхідність застосування такого запобіжного заходу, як тримання підозрюваного під вартою, оскільки на момент розгляду апеляційної скарги ризики, які існували на час обрання цього запобіжного заходу, не зменшилися, а їх доведеність об`єктивно вбачається з системного аналізу відомостей, що стосуються особи підозрюваного та обставин кримінального провадження.

Відповідно до вимог ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, а відповідно до вимог п. 4 ч.2 ст. 183 КПК України тримання під вартою застосовується до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років. Виходячи з відомостей щодо особи підозрюваного, зокрема враховуючи повідомлену ОСОБА_7 підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 199, ч.3 ст. 28, ч.3 ст. 358 КК України, які є особливо тяжкими злочинами і за які передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 12 років з конфіскацією майна, застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою є цілком обґрунтованим та відповідає вимогам, визначеним ст.ст. 177, 178 КПК України, оскільки більш м`який запобіжний захід не здатний запобігти зазначеним в клопотанні ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

З урахуванням конкретних обставин цього кримінального провадження та характеру дій, які інкримінуються підозрюваному, а саме того, що він підозрюється у вчиненні особливо тяжких кримінальних правопорушеннях, вчинених в умовах воєнного стану, колегія суддів вважає, що у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства.

Крім цього, у рішенні ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученогс Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозрі не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вирок) чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процес) кримінального розслідування».

Істотних же порушень кримінального процесуального закону при розгляді питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 під час апеляційного розгляду не встановлено.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги прокурора щодо необґрунтованості призначеного слідчим суддею розміру застави як альтернативного запобіжного заходу, колегія суддів зазначає наступне.

Так, розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 КПК. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього (частина 4 статті 182 КПК). Розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної у вчиненні особливо тяжкого злочину від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (частина 4 статті 182 КПК). У виключних випадках, якщо слідчий суддя встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (частина 5 статті 182 КПК).

Так, із структури статті 5 Конвенції, в цілому, та її пункту 3, зокрема, випливає, що застава може вимагатись лише до тих пір, поки існують причини, що виправдовують затримання (§ 42 рішення ЄСПЛ у справі Musuc v. Moldova від 06.11.2007, заява №. 42440/06, та § 139 рішення ЄСПЛ у справі Олександр Макаров проти Росії від 12.04.2009, заява № 15217/07). Влада повинна бути уважною у встановленні відповідної застави, як і у вирішенні питання про необхідність продовження ув`язнення обвинуваченого. Більше того, сума застави повинна бути належним чином обґрунтована в рішенні суду, а також повинно бути враховано наявність грошових засобів у обвинуваченого (рішення ЄСПЛ у справі Mangouras v. Spain, заява № 12050/ 04, § 79). У рішенні ЄСПЛ у справі Punzelt v. Czech Republic від 25.04.2000 (заява № 31315/96, § 86) констатовано, що ані неодноразова відмова у звільненні під заставу заявника, ні в подальшому встановлена застава у розмірі 30 000 000 чеських крон, не були порушенням прав заявника, враховуючи масштаб його фінансових операцій.

У той же час слід не допускати встановлення такого розміру застави, що є завідомо непомірним для цієї особи та призводить до неможливості виконання застави.

Таким чином, з одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу це фактично призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в останньому випадку перетворилося б на безальтернативне.

Колегія суддів звертає увагу, що положення КПК та практика ЄСПЛ орієнтують на такі критерії, які слід врахувати при визначені розміру застави: (1) обставини кримінального правопорушення; (2) особливий характер справи; (3) майновий стан підозрюваного; (4) його сімейний стан, у тому числі матеріальне становище близьких осіб; (5) масштаб його фінансових операцій; (6) даних про особу підозрюваного; (7) встановлені ризики, передбачених статтею 177 КПК; (8) «професійне середовище» підозрюваного; (9) помірність обраного розміру застави та можливість її виконання, а також за певних обставин (10) шкода, завдана кримінальним правопорушенням тощо.

Так, ОСОБА_7 підозрюється, зокрема, у вчиненні кримінальних правопорушень у складі організованої злочинної групи, передбачених ч.3 ст. 199, ч.3 ст. 28 ч.3 ст. 358 КК України, які відносяться до категорії особливо тяжких злочинів, санкція ч.3 ст. ст. 199 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 8 до 12 років з конфіскацією майна, вчинених під час дії воєнного стану.

Не можна залишити поза увагою і факт попередніх судимостей ОСОБА_7 та відсутність у нього законного джерела доходу.

З урахуванням наведеного, на переконання колегії суддів, враховуючи усі обставини кримінального правопорушення та особу підозрюваного, забезпечити виконання ОСОБА_7 покладених на нього обов`язків, зможе лише призначення застави у розмірі, який перевищує триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (частина 5 статті 182 КПК).

Тобто, на переконання колегії суддів, з огляду на обставини кримінального правопорушення, лише застава у розмірі 350 прожиткових мінімумів для працездатних осіб здатна забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_7 покладених на нього обов`язків та запобігти встановленим ризикам, та не є завідомо непомірною для нього із урахуванням викладеного вище.

Колегія суддів вважає, що прокурором не доведено,що лише застава у розмірі, який перевищує 550 прожиткових мінімумів для працездатних осіб здатна забезпечити виконання ОСОБА_7 , покладених на нього обов`язків.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги прокурора та вважає за необхідне скасувати ухвалу слідчого судді і постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого задовольнити частково та застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням застави та покладенням певних обов`язків.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, ст.ст. 176-206, ст.ст. 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Ухвалу Київського районного суду м.Харкова від 11 08 2023 року про застосування до підозрюваного за ч.3 ст.199, ч.3 ст.28 і ч.3 ст.358 КК України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у виді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» до 25 09 2023 року, включно, із визначенням застави, - скасувати.

Апеляційну скаргу прокурора, - задовольнити частково.

Постановити нову ухвалу якою клопотання слідчого, - задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор», в межах строку досудового розслідування, на строк до 25 09 2023 року, включно.

Встановити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 заставу в розмірі 350 (трьохсот п`ятдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 350 х 2684 = 939400 ( дев`ятсот тридцять дев`ять тисяч чотириста) грн. які необхідно внести у грошовій одиниці України на рахунок Харківського апеляційного суду:

р/р UA0085314, МФО 820172 в ДКС України, , призначення платежу застава.

Внесенню підлягають грошові кошти у розмірі 134200 (сто тридцять чотири тисячі двісті) грн., що становить різницю між визначеним розміром застави та раніше сплаченою заставою у сумі 805 200 грн., яка вже внесена.

Підозрюваного зобов`язано у строк не пізніше « 11 » вересня 2023 року, включно, внести зазначені кошти на вказаний рахунок та надати документ, що це підтверджує, слідчому, прокурору та суду.

В разі невнесення визначеної застави у вказаний строк ОСОБА_7 підлягає взяттю під варту для продовження утримання в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор».

У разі внесення застави за ОСОБА_7 його слід вважати таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави та зобов`язати його прибувати за кожною вимогою до органу досудового розслідування чи суду, а також покласти на нього наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора чи суду із встановленою ними періодичністю;

- не відлучатися із населеного пункту в якому він перебуває чи проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця перебування чи проживання;

- утримуватися від спілкування з свідками у цьому кримінальному провадженні без дотримання умов, визначених слідчим, прокурором чи судом;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну (в разі наявності таких);

Вказані обов`язки у разі внесення застави покласти на строк до 25 09 2023 року.

Термін дії цієї ухвали до 25 09 2023 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Оскарження даної ухвали, у відповідності до ч.2 ст. 424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено, оскільки така ухвала не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

Судді

____________ ________________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4