Справа № 296/5296/23
УХВАЛА

Іменем України

19 червня 2023 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м.Житомира ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчої ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі клопотання слідчого у кримінальному провадженні слідчого Житомирського районного управління Головного управління Національної поліції в Житомирській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні начальником відділу Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Полянка, Коростенського району, Житомирської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.28,ч.2 ст.161 КК України, у кримінальному провадженні, внесеному 30.01.2018 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000003

ВСТАНОВИВ:

Слідча звернулася до слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира з клопотанням, в якому просить застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, із покладенням процесуальних обов`язків.

В обґрунтування клопотання вказує, що у провадженні слідчого управління ГУНП в Житомирській області перебувають матеріали кримінального провадження, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.01.2018 року № 0000003 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 161 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 6 - 9 червня 1989 року на Помісному соборі у москві прийнято новий устав, що підтверджував статус Українського екзархату та надавав йому право називатися «Українська православна церква».

27 жовтня 1990 року Архієрейський собор російської православної церкви, що проходив 2527 жовтня, скасував Український екзархат і знову заснував самоврядну і з правами широкої автономії Українську православну церкву.

Статут Київської Митрополії Української Православної Церкви, прийнятий Священним Синодом УПЦ 11.02.1991 року зі змінами та доповненнями, ухваленими рішенням Собору Єпископів УПЦ 22.12.1998 року, який зареєстровано державним комітетом України у справах релігії, Постанова №м 11/4 від 23.10.1999 року відповідно до якого Київська Митрополія Української Православної Церкви є центральний виконавчо-розподільчий церковний орган (релігійний адміністративний центр) незалежної і самостійної в своєму устрої і управлінні Української Православної Церкви, що здійснює керівництво єпархіальними управліннями, парафіями, монастирями, духовними школами, братствами та іншими релігіями організаціями Української Православної Церкви (УПЦ).

Київська Митрополія керується в своїй діяльності Святим Письмом, православними догматами та канонами, Статутом про управління УПЦ, ухвалами та рішеннями Помісних соборів, Соборів Єпископів УПЦ, Священного Синоду УПЦ, указами Митрополита Київського та всієї України, Предстоятеля УПЦ, чинним законодавством України та цим Статутом.

Київська Митрополія діє під загальним керівництвом Митрополита Київського та всієї України, Предстоятеля УПЦ і представляє за його дорученням і від його імені Українську ОСОБА_9 у стосунках з іншими Помісними Церквами, державними органами, громадськими об`єднаннями та іншими організаціями.

Київська Митрополія є юридичною особою, яка має відокремлене майно, може від свого імені набувати майнові й особисті немайнові права, бути позивачем і відповідачем в суді, має самостійний баланс, печатку штамп та бланки з релігійною символікою, банківські рахунки в т.ч. валютні.

Київська Митрополія утворюється згідно з рішенням Собору УПЦ і затверджується указом Митрополита Київського та всієї України, Предстоятеля УПЦ.

Київська Митрополія підзвітна Собору УПЦ, Собору Єпископів і Священному Синоду УПЦ.

Юридична адреса Київської Митрополії: м. Київ, вул. Січневого повстання, 25 корпус 49, Свято-Успенська Києво-Печерська Лавра.

Київська Митрополія здійснює поточне керівництво єпархіальними управліннями, парафіями монастирями та іншими релігійними організаціями УПЦ та координацію їхньої діяльності, організовує богослужіння, паломництва, релігійні свята, фестивалі, концерти, лекції, конкурси, інші масові заходи для поширення християнської віри згідно чинного законодавства; проводить місійну, катехізичну, видачу, інформаційну, доброчинну, господарчу, фінансову діяльність згідно зі своїми завданнями та цим Статутом; для забезпечення релігійних потреб вірних УПЦ Київська Митрополія застосовує духовні навчальні заклади, монастирі, релігійні братства, сестринства та інші релігійні організації (засоби масової інформації, богословські та місійні товариства, бібліотеки, музеї, клуби й гуртки), які діють на підставі власних статутів.

27.05.2022 Собором Української Православної Церкви Статут ухвалено про управління Української Православної Церкви з доповненнями та змінами. Відповідно до якого УПЦ є самостійною і незалежною у своєму управлінні та устрої відповідно до Грамоти Патріарха московського і всієї русі Олексія ІІ від 27.10.1990 року.

Керівний центр Української Православної Церкви знаходиться в м. Києві.

Найвищими органами церковної влади та управління УПЦ є Собор Української Православної Церкви, Собор Єпископів Української Православної Церкви та Священний Синод Української Православної Церкви на чолі з Митрополитом Київським та всієї України.

Головним управлінням регіональної статистки 18.04.1995 зареєстровано релігійну організацію «Овруцько-Коростенська єпархія Української Православної Церкви» ідентифікаційний код юридичної особи 20407424, місцезнаходження: Україна, 11106, Житомирська область, Овруцький район, м. Овруч, вул. Соборна, 3.

Відповідно до Наказу Міністра України у справах національностей, міграції та культів № 12 від 27.03.1995 року затверджено статут ОвруцькоКоростенської єпархії Української православної церкви, ухвалений рішенням єпархіальних зборів Овруцько Коростенської єпархії від 15.07.1993 року, відповідно до якого Овруцько Коростенська єпархія створена в 1993 році і затверджена 22.06.1993 року рішенням Священного синоду Української православної церкви під головуванням ОСОБА_10 , Митрополита Київського і всієї України.

Згідно Статуту єпископ Овруцький і Коростенський ОСОБА_5 (прийняв чернечий постриг з ім`ям +Віссаріон) являється керуючим Овруцько Коростенської єпархії.

Відповідно до статуту Овруцько-Коростенської єпархії, затвердженого 27.03.1995 року Міністром України у справах національностей, міграції та культів, до основних посадових обов`язків керуючого Овруцько Коростенською єпархією серед іншого належить поширення релігійних переконань безпосередньо або через засоби масової інформації, в тому числі власні/ газети, журнали, релігійну літературу, теле та радіопрограми та інші форми поширення масової інформації, місіонерська діяльність, являється повноважним представником Української православної церкви перед відповідальними органами державної влади та управління з питань, що стосуються єпархії, контролює релігійну, адміністративну та фінансову діяльність єпархії, монастирів та інших підпорядкованих єпархій, здійснює загальне керівництво єпархіальними закладами та єпархіальними парафіями і монастирями.

Єпархіальна рада у відповідності з вказівками єпархіального архієрея:

-виконує рішення єпархіальних зборів, що відносяться до повноважень ради та звітує перед нею про зроблену роботу;

-розглядає питання, пов`язані з відкриттям парафії, благочинь, монастирів, місій, братств, навчально-виховальних та культурноосвітніх закладів, об`єктів виробничо господарської, культурної та творчої діяльності нижчестоящих органів управління та інших структурних підрозділів єпархії;

-визначає джерела засобів, необхідних для задоволення потреб єпархії, а в необхідних випадках і парафій;

-визначає межі благочинь, а при необхідності і парафій;

-розглядає плани будівництва, капітального ремонту та реставрації храмів;

-веде облік та вживає заходів для збереження майна Української Православної Церкви, молитовних будинків, каплиць, монастирів, духовних шкіл та інших структурних підрозділів єпархії, а також майна єпархії;

-у межах своєї компетенції вирішує питання, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням майном парафій, монастирів, духовних шкіл та інших структурних підрозділів єпархії, а також питання володіння, користування та розпорядження майном, переданим в оренду на договірних началах, з державними громадськими, релігійними організаціями та громадянами;

-здійснює ревізій єпархіальних закладів;

-вирішує інші питання за вказівками єпархіального архієрея;

Рішення єпархіальної ради підписується єпархіальним архієреєм.

Склад та порядок утворення єпархіальної ради визначається Статутом Української Православної Церкви.

Єпархіальний архієрей / Керуючий єпархією / обирається і призначається Синодом Української Православної Церкви.

Єпархіальний архієрей:

-скликає єпархіальні збори та єпархіальну раду і головує на них;

-має право «вето» на рішення єпархіальних зборів з наступною передачею цього питання на розгляд Синоду Української Православної Церкви;

-здійснює загальне керівництво єпархіальними закладами та єпархіальними парафіями і монастирями;

-затверджує статути єпархіальних парафій, монастирів та інших єпархіальних закладів;

-підтверджує належність до Української Православної Церкви усіх парафій, монастирів та інших структурних підрозділів єпархії, що перебувають на її території;

-призначає парафіяльних священників, настоятелів та викладачів духовних навчальних закладів та подає на затвердження Українського Синоду ректорів духовних закладів, настоятелів / настоятельниць / монастирів єпархіального підпорядкування;

-схвалює проведення в життя рішень органів єпархіального управління, без вказаного схвалення рішення вважаються недійсними;

-видає власні виконавчо-розпорядчі акти з усіх питань життя та діяльності в єпархії, включаючи кадрові, у рамках своєї компетенції Статуту Української Православної Церкви та цього Статуту;

-дозволяє будівництво та ремонт храмів, молитовних будинків та каплиць;

-піклується перед органами державної влади та управління про передачу єпархії та її структурним підрозділам храмів та інших споруд і будівель, призначених для церковних цілей;

-є повноважним представником Української Православної Церкви перед відповідальними органами державної влади та управління з питань, що стосуються його єпархії;

-вирішує питання, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням майна єпархії;

-контролює релігійну, адміністративну та фінансову діяльність парафій, монастирів та інших підрозділів єпархії;

-розпоряджається фінансовими засобами єпархії, заключає від її імені договори, видає доручення, відкриває рахунки у банківських установах;

-вирішує інші питання, пов`язані з єпархіальною діяльністю.

У своїй діяльності єпархіальний архієрей підзвітний Священному Синоду Української Православної Церкви.

Таким чином, ОСОБА_5 обіймаючи посаду керівника Овруцько Коростенської єпархії, наділений організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями та обов`язками, та відповідно до положень ч. 3 ст. 18 КК України та п. 1 примітки до ст. 364 КК України є службовою особою.

Окрім того в історії України з 30 листопада 2013 року розпочалася Революція гідності, що передбачала собою політичні та суспільні зміни в Україні, викликані протестом громадян України проти протиправного розгону мирної акції студентів та громадських активістів, яка розпочалася 21 листопада 2013 року, як спротив проти відходу політичного керівництва країни від законодавчо закріпленого курсу на Європейську інтеграцію та подальшою відмовою від цього курсу. Одними з головних причин протестів стали надмірна концентрація влади в руках ОСОБА_11 та його «сім`ї», небажання народу України миритись із перетворенням країни не лише де-факто, але і де-юре на одну з колоній росії. В подальшому, 14 квітня 2014 року російською федерацією розпочалося вторгнення на східні території України, а саме: Донецької та Луганської областей та окупацією АР Крим. Після чого Українська влада прийняла комплекс військових та спеціальних організаційно-правових заходів українських силових структур, спрямований на протидію діяльності незаконних російських та проросійських збройних формувань у війні на сході України.

24.02.2022 року розпочалося військове вторгнення на територію України країною агресором та Верховною Радою України прийнято Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №2102-IX, яким затверджено Указ Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», відповідно до якого в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022.

Згідно ч. 3 Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30-34, 38, 39, 41-44, 53 Конституції України, а також вводяться тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 (надалі Закон України).

Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану: встановлювати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, особливий режим в`їзду і виїзду, обмежувати свободу пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також рух транспортних засобів.

Разом з цим, у достовірно невстановлений слідством день та час, у невстановленому слідством місці, але не пізніше серпня 2017 року у ОСОБА_5 , як керуючого ІНФОРМАЦІЯ_2 виник злочинний умисел, спрямований на розпалювання релігійної ворожнечі та образи почуттів громадян у зв`язку з їхніми релігійними переконаннями.

З метою реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_5 , будучи службовою особою, усвідомлюючи характер таких дій, наслідки та бажаючи їх настання, вступив у попередню злочинну змову з ОСОБА_12 , який являється секретарем ОвруцькоКоростенської єпархії, спрямовану на розпалювання релігійної ворожнечі та образи почуттів громадян у зв`язку з їхніми релігійними переконаннями.

Відповідно до попередньої злочинної змови, ОСОБА_12 мав вжити заходів спрямованих на виготовлення друкованих матеріалів від імені митрополита Овруцько-Коростенського Віссаріона та роздачу підготовлених друкованих матеріалів благочинним, священникам та прихожанам вище вказаної єпархії, керівником якої являється ОСОБА_5 .

Реалізуючи спільний злочинний умисел ОСОБА_5 завчасно підготував рукописні проекти текстів листівок та брошур, які містили висловлювання, що ображають почуття громадян прихильників і послідовників різних вірувань, релігій і конфесій у зв`язку з їхніми релігійними переконаннями, розпалюють релігійну ворожнечу та ненависть, а також із закликами, адресованими до прихильників Київського патріархату, за контекстом - відвернутися від церкви Київського патріархату.

У подальшому, реалізуючи спільний злочинний умисел, направлений на розпалювання релігійної ворожнечі та образу почуттів громадян у зв`язку з їхніми релігійними переконаннями, починаючи з серпня 2017 року, ОСОБА_5 , будучи службовою особою та керуючим Овруцько-Коростенської єпархії, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, наслідки та бажаючи їх настання, діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_12 , доручив йому як секретарю Овруцько-Коростенської єпархії виготовити та в подальшому розповсюдити листівки і тексти друкованих видань від його імені, зміст яких міститиме висловлювання направлені на розпалювання релігійної ворожнечі та образу почуттів громадян у зв`язку з їхніми релігійними переконаннями.

У свою чергу, ОСОБА_12 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_5 , виконував його доручення як керуючого Овруцько-Коростенською єпархією та вживав заходів на розповсюдження шляхом роздачі серед блаженних та священників Овруцько-Коростенської єпархії УПЦ друкованих листівок та брошур з метою подальшого їх також розповсюдження серед мешканців Житомирської області на території Овруцько-Коростенської єпархії.

В подальшому продовжуючи свої спільні злочинні дії, направлені на розпалювання релігійної ворожнечі та образу почуттів громадян у зв`язку з їхніми релігійними переконаннями, починаючи з грудня 2017 року, більш точної дати органом досудового розслідування встановити не представилось можливим та продовжуючи свої злочинні дії до квітня 2022 року, ОСОБА_5 підготував рукописний текст, а ОСОБА_12 забезпечив його друк та подальшу роздачу листівок з назвами «БРАТТЯ ТА СЕСТРИ!», «Українська Православна Церква: Відносини із державою. Ставлення до АТО та церковного розколу. ПИТАННЯ І ВІДПОВІДІ», «ЄДИНСТВО ХРИСТОВОЇ ЦЕРКВИ і ГРІХ ЦЕРКОВНОГО РОЗКОЛУ», «Патріотичне виховання молоді. Богозаповеданное единство Христовой Церкви», листівки «Захистимо віру По благословенню архієпископа Овруцького і Коростенського Віссаріона», Для нашого спасення Господь создал одну святую Церковь По благословенню архієпископа Овруцького і Коростенського Віссаріона», «Дорогі браття та сестри! Керуючий Овруцькою єпархією +М. Віссаріон», «ШАНОВНІ БРАТИ ТА СЕСТРИ!» священникам та прихожанам УПЦ (МП) та в подальшому невідомі особи, виконуючи беззаперечну вказівку службової особи керуючого Овруцько-Коростенською Єпархією УПЦ митрополита Віссаріона - ОСОБА_5 , розповсюджували листівки на території Овруцького району Житомирської області.

Окрім того продовжуючи свої злочинні дії, невідомі особи виконуючи вказівку службової особи керуючого Овруцько - Коростенською Єпархією УПЦ митрополита Віссаріона - ОСОБА_5 , розповсюджували листівки на території м. Овруч, Житомирської області, Овруцькому районі, Житомирської області.

Відповідно до висновку експерта № 51/205 від 20.11.2018 листівка з надписом «БРАТТЯ ТА СЕСТРИ!» встановлено, що у наданій на дослідження інформаційній листівці містяться висловлювання, наведені у дослідницькій частині Висновку, які за своїм змістом є образливими для священнослужителів, а також для вірян та прибічників Української Православної Церкви Київського Патріархату, а отже містять мовленнєві ознаки розпалювання ворожнечі та неприпустимості на релігійному та ідеологічному ґрунті.

Відповідно до висновку експерта № 12383/21-39 від 25.05.2021 з дослідження брошури з надписом «Українська Православна Церква: Відносини із державою. Ставлення до АТО та церковного розколу. ПИТАННЯ І ВІДПОВІДІ» установлено, що у тексті брошури містяться ознаки розпалювання релігійної ворожнечі та ненависті і образи почуттів громадян у зв`язку з їхніми релігійними переконаннями.

Відповідно до висновку експерта № 5746/5747/23-39 від 10.03.2023 у друкованій продукції, а саме: брошурах та листівках: «ЄДИНСТВО ХРИСТОВОЇ ЦЕРКВИ і ГРІХ ЦЕРКОВНОГО РОЗКОЛУ», «Патріотичне виховання молоді. Богозаповеданное единство Христовой Церкви», листівки «Захистимо віру По благословенню архієпископа Овруцького і Коростенського Віссаріона», Для нашого спасення Господь создал одну святую Церковь По благословенню архієпископа Овруцького і Коростенського Віссаріона», «Дорогі браття та сестри! Керуючий Овруцькою єпархією +М. Віссаріон» містяться ознаки розпалювання релігійної ворожнечі та ненависті і образи почуттів громадян у зв`язку з їхніми релігійними переконаннями.

Відповідно до висновку експерта № 54/1516-243 від 14.03.2023 у листівці з надписом «Шановні брати та сестри!» підписаної керуючим Овруцько - Коростенською Єпархією УПЦ митрополитом ОСОБА_13 ( ОСОБА_5 ) встановлено наявність висловлювань, які виражають / транслюють гостру неприязнь, нетерпимість до «Київського Патріархату» (чинна назва - ПЦУ), містять зневажливі, презирливі з релігійної точки зору його характеристики, дискредитують віру «Київського Патріархату» віру в Бога як таку, яка веде до загибелі, що, закономірно, ображає почуття вірян та прибічників «Київського Патріархату» (чинна назва - ПЦУ) у зв`язку з їхніми релігійними переконаннями, попри заявлену «благу» комунікативну інтенцію навернути «розкольників» до «Святої Божої Церкви» (УПЦ) задля «духовної радості та спасіння», текст листівки, закономірно, сприяє формуванню / посиленню, зокрема, у релігійному середовищі вірян та прибічників УПЦ, нетерпимого, ворожого ставлення до «Київського Патріархату» (чинна назва - Православна Церква України), розпалюванню релігійну ворожнечі та ненависть.

Лексичні прояви: дискредитація, інвектива (гострий виступ проти кого- /чого-небудь; гостре обвинувачення) «Київського Патріархату» (нині - Православна Церква України) як такого, що не є « ОСОБА_14 », а лише видає себе за таку (реалізовано означенням «так званий» та написанням власної назви у лапках, прямим запереченням); як створеної «самочинно» (самовільно, незаконно), «творцями» якої є «заборонений у служінні» Філарет та екс-президент, у минулому «атеїстичний ідеолог» (виразник, захисник атеїстичної (безбожницької, такої, що заперечує існування Бога) ідеології) ОСОБА_15 [фактичні твердження, що дискредитують безпосередньо фундаментальний факт заснування ПЦУ (на момент мовлення УПЦ (КП)]; констатується, що такий факт її заснування є причиною, з якої УПЦ (КП) не визнається Вселенським Православ`ям та жодним Патріархатом світу [фактичні твердження, що дискредитують УПЦ (КП) в контексті єдності зі світовим Православ`ям]; як «безблагодатного» (такого, у якому відсутня «благодать» - у християнстві надприродний дар Божий, наданий людям заради їхнього вічного спасіння; прояв щедрої та вільної Божої любові, що не потребує нічого взамін, ласка Святого Духа); як такого, де обряди не мають «святої» сили; негативна характеристика керівників «розколу» (за текстом «Київського Патріархату») як «винуватців незгоди, які перебувають у сліпій впертій сваволі»; смислове ототожнення УПЦ з кораблем, «Київський Патріархат» (нині - ПЦУ) з «бурхливим морем філаретового розколу»', перехід з УПЦ до ПЦУ мовець ототожнює з [фізичною] загибеллю (передчасною смертю від нещасного випадку); водночас контрастивне протиставлення за антагоністичним (непримиренна суперечність) принципом «Київського Патріархату» (чинна назва - Православна Церква України) як крайнього негативу з одного боку, з іншого - Української Православної Церкви як єдиної, створеної Господом Ісусом Христом для «нашого» [про людей загалом, про автора та його релігійних соратників] спасіння; як такої, що має «законних» (встановлених законом; які мають право на що-небудь) священнослужителів, «поставлених» (призначених для виконання своїх функцій «на служіння» (відправляння церковної служби) « ОСОБА_16 » (у результаті прояву божественних сил (Бога), його впливом); як такої, у якій проповідується вчення Господа Ісуса Христа; як «святої» церкви, тобто такої, що наділена божественною силою, та допомагає «усім людям Землі» врятуватися та отримати прощення гріхів, об`єднатися на основі віри та любові до Бога; як «Богом поставленої ієпархії та Святої Церкви», у якій молилися та «рятувалися» наші (про автора та реципієнтів мовлення) пращури та видатні письменники і державні діячі [ознака пропаганди релігійної винятковості УПЦ та нетерпимості до «Київського Патріархату»]; інформування щодо «ворожої» («ворожий» - такий, що виявляє ворожнечу, ненависть; сповнений недоброзичливості) «налаштованості» (сформованого упередженого, за текстом - «ворожого» ставлення) «розкольників» до ієпархії автора та до УПЦ загалом.

З урахуванням зібраних доказів 01.06.2023 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 161 КК України.

Обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень, підтверджуються зібраними у кримінальному провадженні, відповідно до вимог КПК України, доказами, зокрема: висновок експерта № 51/205 від 20.11.2018, допит свідка ОСОБА_17 , висновок експерта № 12383/21-39 від 25.05.2021, статут Овруцько Коростенської єпархії, протокол огляду від 14.12.2022, протокол огляду від 10.03.2023,висновок експерта № 5746/5747/23-39 від 10.03.2023,

висновок експерта № 54/1516-243 від 14.03.2023, протоколами допитів свідків та потерпілих, іншими матеріалами кримінального провадження.

Отже, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, серед яких злочини, за вчинення яких передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від двох до п`яти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема підозрюваний може вчинити інші кримінальні правопорушення, переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, впливати на потерпілих, свідків, іншого підозрюваного.

Вказані ризики підтверджуються тим, що ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, серед яких і тяжкі злочини. Беручи до уваги те, що підозрюваний ОСОБА_5 в силу свого віку, у повній мірі розуміє наслідки вчиненого правопорушення, зокрема, що його дії посягають на встановлений порядок службової діяльності в окремих ланках апарату, передбачаючи невідворотність покарання, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Враховуючи вік та стан здоров`я підозрюваного, не виключається можливість спроб останнього незаконно емігрувати до зарубіжних країн.

Крім того, не виключається можливість, що ОСОБА_5 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме шляхом неприбуття та несвоєчасного прибуття на виклики слідчого, прокурора та суду.

ОСОБА_5 може вчинити нове кримінальне правопорушення, з метою приховання слідів та доказів своєї злочинної діяльності, а також продовжити вчиняти кримінальне правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється.

Також, не виключено, що підозрюваний з метою уникнення від кримінальної відповідальності може впливати на свідків, іншого підозрюваного, шляхом вмовлянь, підкупу чи залякування, а також спонукати відмовитися від раніше наданих показань.

Таким чином, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_5 , з метою запобігання наявних вищевказаних ризиків неможливо застосувати до нього більш м`який запобіжний захід, ніж домашній арешт. Даний вид запобіжного заходу необхідно обрати останньому на час досудового розслідування, не виходячи з каральних міркувань, а лише з метою виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам передбачених п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

З огляду на викладене, вважаю, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи (право на особисту недоторканість та свободу пересування).

Враховуючи викладені вище обставини, можливо зробити висновок, що менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та виконання покладених на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язків.

В судовому засіданні слідча та прокурор клопотання підтримали з підстав, викладених в ньому. Вказали, що підозра є обґрунтованою, тому доцільно застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, а більш м`який запобіжний захід не забезпечить належної поведінки підозрюваного.

Захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечив щодо поданого клопотання та просив відмовити у його задоволенні, оскільки клопотання не стосується підозрюваного. Звернув увагу на позитивну характеристику підозрюваного та вказав, що злочин не є тяжким. Просив долучити характеризуючі матеріали відносно підозрюваного ОСОБА_5 .

В своїх письмових запереченнях зазначив, що органом досудового розслідування не правильно кваліфіковано злочин, оскільки злочин передбачений ч. 2 ст. 161 КК України не є тяжким, хоча слідча в своєму клопотання зазначає, що злочин вчинений ОСОБА_5 є тяжким. Також перераховуючи ризики, передбачені ст. 177 КПК України, орган досудового розслідування та прокурор неодноразово називають ОСОБА_5 та звертаються у своєму клопотанні до нього як "підозрювана". Крім того, сторона захисту вважає за необхідне просити визнати докази обґрунтування підозри, а саме: висновок експерта № 51/205 від 20.11.2018 Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз Служби Безпеки України, Висновок експерта за результатами проведення судової лінгвістичної семантико-текстуальної експертизи №12383/21-39 від 25.05.2021 КНДІСЕ, Висновок експертів за результатами проведення судової лінгвістичної семантико-текстуальної експертизи № 5746/5747/23-29 від 10.03.2023 р. та ВИСНОВОК ЕКСПЕРТА № 54/1516-243 від 14.03.2023 р. Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз Служби Безпеки України очевидно неналежними, як такими, що здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, зокрема псевдонаукової літератури країни, яка вчинила збройну агресію проти України на підставі ст. 87 КПК України.

Захисник ОСОБА_7 в судовому засіданні заперечив щодо поданого клопотання та просив відмовити у його задоволенні з тих підстав, що клопотання є необґрунтованим. Звернув увагу на строки давності по деяким епізодам.

Захисник ОСОБА_8 в судовому засіданні заперечив щодо поданого клопотання та просив відмовити у його задоволенні. Вказав, що органом досудового розслідування не доведено, що саме підозрюваний розповсюджував листівки. До експертиз не залучалися експерти у сфері богослов`я, за основу була використана література країни агресора. В клопотанні описані політичні події, що вказує на переслідування підозрюваного за його переконання.

Підозрюваний в судовому засіданні пояснив, що свою діяльність проводив на основі святих писань, злочинів не вчиняв, проповідує любов до церкви. Звернув увагу, що має нагороду від Президента України ОСОБА_18 .

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, заслухавши сторін кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Як регламентує частина 6 статті 176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Частиною 1 ст. 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Згідно ч. 5 ст. 194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя відповідно до вимог статті 194 КПК України має з`ясувати наявність ряду обставин, а саме: щодо наявності обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення; наявності ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, а також можливість застосування альтернативних запобіжних заходів.

Так, відповідно до практики Європейського суду з прав людини "розумна підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст. 5 параграфу 1(с) Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, передбачає "наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин" (див. рішення O'Hara v. United Kingdom of 16 October 2001, § 34).

Розумна підозра, згадана в ст. 5 § 1(с) Конвенції, не означає, що винуватість підозрюваного має бути встановлена на цій стадії. Саме у чіткому доведенні як події, так і характеру того злочину, у якому підозрюється особа, і полягає мета розслідування (див. рішення N.C. v. Italy of 11 January 2001, §45).

Слідчий суддя враховує, що слідчим та прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст.161 КК України, що підтверджується, зокрема: висновком експерта № 51/205 від 20.11.2018, протоколом допиту свідка ОСОБА_17 , висновком експерта № 12383/21-39 від 25.05.2021, статутом Овруцько Коростенської єпархії, протокол огляду від 14.12.2022, протоколом огляду від 10.03.2023, висновком експерта № 5746/5747/23-39 від 10.03.2023, висновком експерта № 54/1516-243 від 14.03.2023, протоколами допитів свідків та потерпілих, іншими матеріалами кримінального провадження.

Слідчий суддя вважає, що доводи сторони захисту щодо не залучення експерта в галузі богослів`я не впливає на зробленні висновки експертів, оскільки були проведені судово-лінгвістичні семантико-текстуальні експертизи, предметом яких є об`єктивний зміст висловлювань, а не тлумачення змісту творів релігійної тематики.

Крім того, у поданому клопотанні слідча вказувала на наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на свідків та іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється.

Слідчий суддя приймає до уваги, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 161 КК України, санкція статті якого передбачає покарання у виді штрафу від п`ятисот до тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк від двох до п`яти років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років або без такого, а також враховуючи у сукупності особу підозрюваного, обставини вчинення кримінального правопорушення та обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а тому вважає доведеними існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: незаконно впливати на свідків та іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється.

Разом з тим, слідчий суддя враховує міцні соціальні зв`язки підозрюваного, а також те, що раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, а також недоведеність прокурором ризику переховуватися від органу досудового розслідування та суду.

За вказаних обставин, слідчий суддя вважає, що прокурором не доведено та у судовому засіданні не встановлено об`єктивних даних, які б свідчили про те, що забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_5 можливе виключно в умовах домашнього арешту, а тому вважає за можливе застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, який на переконання слідчого судді, є достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Водночас, застосовуючи запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного ОСОБА_5 ряд обов`язків згідно із частиною 5 статті 194 Кримінального процесуального кодексу України, необхідних для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Щодо визнання доказів недопустимими слідчий суддя зазначає, що при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу не передбачено визнання доказів недопустимими. Слідчий суддя може взяти до уваги або відхилити той чи інший доказ. Інші доводи сторони захисту не впливають на наявність ризиків, однак вказують на недоведеність прокурором неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Щодо помилок допущених у клопотанні, то слід виходити з того, що це є опискою.

Керуючись ст.ст.177, 181, 184, 193, 194, 196, 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання відмовити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строком до 28.07.2023 року включно.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , процесуальні обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора, що здійснюватимуть досудове розслідування у кримінальному провадженні, за першим викликом на визначений ним час та до суду за кожною вимогою;

2) не залишати (не покидати) Коростенський район Житомирської області протягом часу дії даної ухвали без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора та суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування по суті пред`явленої підозри у кримінальному провадженні №0000003 від 30.01.2018 із свідками та потерпілими;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії ухвали та обов`язків встановити до 28.07.2023 року включно.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та накладення грошового стягнення.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання здійснює слідчий.

Ознайомити підозрюваного під підпис з ухвалою слідчого судді.

Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1