Справа № 165/64/23 Провадження №11-кп/802/490/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

особи стосовно якої

вирішується клопотання - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження №0000563 за апеляційною скаргою прокурора Нововолинського відділу Володимирської окружної прокуратури на ухвалу Нововолинського міського суду Волинської області від 26 квітня 2023 року щодо ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Нововолинського міського суду Волинської області від 26 квітня 2023 року застосовано до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нововолинська Волинської області, громадянина України, освіта повна загальна середня, не одруженого, не працюючого, інвалід І групи, не судимого проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом у зв`язку із вчиненням ним суспільно небезпечного діяння, яке містять ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_7 не обирався.

Так, згідно ухвали суду 11 листопада 2022 року, приблизно о 10 год ОСОБА_7 , перебуваючи на бульварі Шевченка у м. Нововолинську, поблизу буд.30, під час конфлікту з ОСОБА_9 , який раптово виник на грунті особистих неприязних відносин, з метою спричинення тілесних ушкоджень, наніс один удар кулаком руки в ділянку правого плеча та декілька ударів рукою в ділянку лівого плеча ОСОБА_9 , внаслідок чого остання впала на землю, після чого ОСОБА_7 наніс декілька ударів ногами у тулуб та кінцівки ОСОБА_9 , спричинивши їй тілесні ушкодження у виді синців: один на лівій молочній залозі; один на долонній поверхні правої кисті в проекції І п`ястної кістки; один на правій гомілці по передній поверхні. Згідно висновку експерта №165 від 04 листопада 2022 року за ступенем тяжкості виявлені тілесні ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, суспільно небезпечні дії ОСОБА_7 підпадають під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.125 КК України.

У поданій апеляційній скарзі прокурор, вважає судове рішення незаконним у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Так, суд першої інстанції здійснив помилку при викладі формулювання суспільно небезпечного діяння, яке визнав доведеним, адже відповідно до клопотання прокурора подія сталася 01 листопада 2022 року, а не 11 листопада як це вказано в оскаржуваній ухвалі. Також апелянт зауважує, що вчинення суспільно небезпечного діяння особою у стані неосудності виключає наявність в її діях умислу, мети і мотиву, оскільки вказані елементи суб`єктивної сторони кримінального правопорушення встановлюються лише щодо осудної особи.

Окрім цього, резолютивна частина оскаржуваного рішення не містить висновків суду про визнання доведеним вчинення ОСОБА_7 суспільно-небезпечного діяння, що містить ознаки кримінального правопорушення у стані неосудності.

Посилаючись на вказані вище обставини, прокурор просить рішення суду скасувати, постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого про застосування примусових заходів медичного характеру в кримінальному провадженні №0000563 щодо ОСОБА_7 задовольнити. Визнати доведеним, що ОСОБА_7 01 листопада 2022 року вчинив суспільно небезпечне діяння. Виключити з мотивувальної частини ухвали суду посилання на визнання доведеним наявності умислу, мотиву і мети в діяннях ОСОБА_7 при формулюванні обставин вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого вказаним законом. Також вважати доведеним вчинення ОСОБА_7 суспільно небезпечного діяння, що містить ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, у стані неосудності. Застосувати щодо ОСОБА_7 примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом У решті оскаржену ухвалу залишити без змін.

В судове засідання апеляційного суду законний представник особи, стосовно якої застосовано примусові заходи медичного характеру ОСОБА_10 та потерпіла ОСОБА_9 не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про час і місце судового засідання. Будь-яких клопотань про відкладення судового засідання від вказаних вище осіб на адресу суду не надходило. Їх неприбуття не перешкоджає розгляду кримінального провадження відповідно до вимог ч. 4 ст. 405 КПК України.

Крім того, прокурор, особа, стосовно якої застосовано примусові заходи медичного характеру та її захисник не заперечували щодо розгляду апеляційної скарги у відсутності вказаних учасників судового провадження.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали і доводи апеляційної скарги, прокурора, який підтримав подану ним апеляційну скаргу, думку особи, стосовно якої застосовано примусові заходи медичного характеру, та її захисника, які не заперечили проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд доходить наступного висновку.

За приписами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Проте, оскаржене судове рішення вказаній процесуальній нормі закону в повній мірі не відповідає.

За положеннями ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Фактичні обставини кримінального провадження, висновок суду, зроблений у мотивувальній частині рішення про доведеність вчинення ОСОБА_7 суспільно небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, і за яке до нього застосовані примусові заходи медичного характеру, обґрунтовано зроблений судом на підставі зібраних у встановленому законом порядку та перевірених доказах, що по суті в апеляційній скарзі не заперечується та не оскаржується.

Під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд відповідно до ч. 1 ст. 513 КПК України з`ясовує такі питання: 1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення; 2) чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою; 3) чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності; 4) чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; 5) чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які.

При цьому, згідно з ч. 2 ст. 513 КПК України, визнавши доведеним, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Відповідно до роз`яснень, які містить п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду №7 від 03.06.2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» ухвала (постанова) у справі про застосування примусових заходів медичного характеру має відповідати вимогам кримінально-процесуального закону і крім вирішення питань, передбачених ст. 420 КПК, містити в собі як формулювання суспільно небезпечного діяння, визнаного судом установленим, так і посилання на перевірені в судовому засіданні докази, якими суд обґрунтовує свої висновки, а також мотиви прийнятого ним рішення по суті.

Судовий розгляд клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відповідно до положень ч. 1 ст. 512 КПК України здійснюється за загальними правилами КПК України.

Розглядаючи кримінальне провадження про застосування до ОСОБА_7 примусових заходів медичного характеру, вказаних вище положень закону суд першої інстанції належним чином не дотримався.

Так з оскаржуваної ухвали вбачається, що судом визнано доведеним, що 11 листопада 2022 року, приблизно о 10 год. ОСОБА_7 , перебуваючи на бульварі Шевченка у м. Нововолинську, поблизу буд.30, під час конфлікту з ОСОБА_9 , який раптово виник на грунті особистих неприязних відносин, з метою спричинення тілесних ушкоджень наніс останні удари. Тобто зазначив про психічне ставлення неосудної особи до вчинення суспільно небезпечного діяння у формі умислу і мотиву.

Враховуючи зазначене, доводи апеляційної скарги прокурора про те, що місцевий суд неправильно здійснив виклад формулювання суспільно небезпечного діяння, яке визнав доведеним, заслуговують на увагу.

Так відповідно до ч. 1 ст. 11 КК України злочином є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину.

Згідно із ч. 1 ст. 18 КК України суб`єктом злочину є фізична осудна особа, яка вчинила злочин у віці, з якого відповідно до цього Кодексу може наставати кримінальна відповідальність.

Так, осудність є однією із загальних ознак суб`єкта злочину, юридичною підставою вини та кримінальної відповідальності. Виходячи з передбачених ст. 19 КК України критеріїв, відповідний стан особи характеризується здатністю усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними. При цьому, неосудна особа позбавлена такої здатності унаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки.

Виходячи з положень ст. 23, 24 КК України, умисел є однією з форм вини, яка включає в себе інтелектуальну та вольову ознаки: усвідомлення характеру свого діяння, передбачення його наслідків та бажання чи свідоме допускання їх настання. Таким чином умисна форма вини передбачає правильне відображення у свідомості суб`єкта як фактичних, так і юридичних ознак злочину, обов`язковою передумовою чого є осудність.

Мотив злочину - це усвідомлене особою внутрішнє спонукання, яке викликає намір діяти певним чином. Мету становить конкретно сформульоване уявлення про бажаний наслідок свого діяння та спрямованість на його досягнення в обраний спосіб.

Мотивованість та цілеспрямованість є ознаками усвідомленої вольової діяльності людини. Прояв таких ознак є неможливим у разі порушень психічних функцій, за яких особа нездатна усвідомлювати характер і значення своїх діянь та керувати ними.

Предмет доказування у кримінальному проваджені щодо застосування примусових заходів медичного характеру має низку особливостей, де не ставиться питання про винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, а йдеться про вчинення певною особою суспільно небезпечного діяння, а умисел, мета і мотив є елементами суб`єктивної сторони саме злочину та встановлюються лише щодо осудної особи.

Згідно висновків судово-психіатричного експерта № 60 від 26 грудня 2022 року ОСОБА_7 під час нападу на ОСОБА_9 01 листопада 2022 року в момент його вчинення та і на час проведення експертного дослідження, перебував у стані неосудності, а саме виявляв ознаки шизофренії у особи з легкою розумовою відсталістю, які позбавляли його можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними. За своїм психічним станом на час проведення експертного дослідження, а також враховуючи правопорушення проти особистості він потребує госпіталізації до спеціального закладу з надання психіатричної допомоги.

Проте суд першої інстанції при формулюванні обставин вчинених ОСОБА_7 суспільно небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, всупереч установленим обставинам вказав про те, що він вчинив суспільно небезпечне діяння внаслідок раптового виниклого на грунті особистих неприязних відносин, з метою спричинення тілесних ушкоджень, тоді як ОСОБА_7 є неосудною особою.

Таким чином, посилання суду першої інстанції в мотивувальній частині ухвали на спрямованість умислу, мотиву і мети дій, як на складові злочину (суспільно небезпечного діяння) є зайві.

Кріт цього, з клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру, так і з наявних у матеріалах кримінальної справи доказів вбачається, що ОСОБА_7 01 листопада 2022 року, а не 11 листопада, як це вказано в оскаржуваній ухвалі, вчинив суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, щодо ОСОБА_9 .

Таким чином доводи апеляційної скарги прокурора про те, що місцевий суд неправильно здійснив виклад формулювання суспільно небезпечного діяння, яке визнав доведеним, заслуговують на увагу.

Також судом першої інстанції допущено порушення вимог ст. 513 КПК України, оскільки резолютивна частина оскаржуваної ухвали суду щодо ОСОБА_7 не містить висновків суду про визнання доведеним вчинення ним суспільно небезпечного діяння, що містить ознаки відповідного кримінального правопорушення, у стані неосудності.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів апеляційного суду вважає допущенні судом першої інстанції порушення такими, що не є істотними та не могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, тому не тягнуть за собою безумовне скасування оскарженого рішення, у звязку з чим апеляційну скаргу прокурора слід задовольнити частково.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст. 376, 404, 405, 407, 409 КПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу прокурора Нововолинського відділу Володимирської окружної прокуратури задовольнити частково.

Ухвалу Нововолинського міського суду Волинської області від 26 квітня 2023 року щодо ОСОБА_7 змінити.

Визнати доведеним, що ОСОБА_7 вчинив суспільно небезпечного діяння, що містить ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, 01 листопада 2022 року за обставин вказаних у клопотанні за виключенням посилання на наявність в діях останнього умислу, мотиву і мети.

Виключити з мотивувальної частини ухвали посилання суду на визнання доведеним наявності умислу, мотиву і мети в діянні ОСОБА_7 при формулюванні обставин вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Визнати доведеним, що ОСОБА_7 вчинив суспільно небезпечне діяння, що містить ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, у стані неосудності.

В решті ухвалу залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді