Справа №751/5377/23
Провадження №1-кс/751/1289/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2023 р. місто Чернігів

Слідчий суддя Новозаводського районного суду міста Чернігів ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СУ ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_3 про застосування в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000085 від 01.04.2023 р., запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту до:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Козодуб, Криничанського району, Дніпропетровської області, громадянина України, раніше не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 369-2 КК України

за участі сторін кримінального провадження:

слідчий - ОСОБА_5

прокурор - ОСОБА_6 ,

підозрюваний - ОСОБА_4 ,

захисник - ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:

І. Суть клопотання

1. 30.06.2023 року слідчий звернувся до суду з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту на 60 діб з покладенням на нього певних обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

2. СУ ГУНП в Чернігівській області здійснюється досудове слідство в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000085 від 01.04.2023 р., за підозрою ОСОБА_4 в одержанні неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави.

3. Вказані обставини органом досудового слідства попередньо кваліфіковані за ч.2 ст.369-2 КК України.

4. 28.06.2023 р. о 19 год. 35 хв. ОСОБА_4 було затримано в порядку ст.615 КПК України та повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.369-2 КК України.

5. Посилаючись на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення, наявність ризиків передбачених п.п.1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, та неможливості запобігти зазначеним ризикам застосуванням більш м`яких запобіжних заходів, слідчий просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням на нього певних обов`язків: а саме: цілодобово знаходитись за місцем свого мешкання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 ; не відлучатися за межі м. Чернігів, Чернігівської області, без дозволу слідчого, прокурора, суду; повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну місця свого мешкання; прибувати по першому виклику до слідчого, прокурора, суду на визначений ними час; здати на зберігання уповноваженому органу паспорт громадянина України для виїзду за кордон та інші документи, які дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, після чого у триденний строк надати слідчому підтверджуючі документи.

ІІ. Позиція сторін

6. В судовому засіданні слідчий та прокурор подане клопотання підтримали з наведених у ньому підстав, наполягали на його задоволенні.

7. Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні не оспорювали обґрунтованість пред`явленої підозри, однак заперечували щодо існування вказаних у клопотанні ризиків та просили обрати більш м`який запобіжний захід.

ІІІ. Процедура

8. Порядок застосування запобіжних заходів визначений ст.194 КПК України.

В судовому засіданні встановлено, що копія клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується органом досудового слідства необхідність обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, у відповідності до ч.2 ст.184 КПК України, надані 30.06.2023 року підозрюваному ОСОБА_4 .

9. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

10. Згідно ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

11. Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

12. Згідно ч.5 ст.194 КПК України якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором.

IV. Оцінка слідчого судді

13. Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя відповідно до вимог ст.194 КПК України зобов`язаний з`ясувати наступні обставини:

13.1 Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення.

Слідчий суддя звертає увагу, що обґрунтована підозра - це стандарт доказування, який передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення.

Обґрунтованість залежить від усіх обставин, проте факти, що в сукупності дають підстави для підозри не мають бути такого ж рівня як ті, що необхідні для обвинувачення, або навіть винесення вироку.

На даному етапі провадження слідчий суддя не вирішує ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не оцінює докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, а визначає лише чи є причетність підозрюваного до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження.

Згідно повідомлення про підозру від 28.06.2023 року ОСОБА_4 підозрюється у одержанні неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.369-2 КК України.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що сукупність наданих слідчим та прокурором доказів, зокрема: протокол допиту свідка ОСОБА_8 від 01.04.2023 року; протокол додаткового допиту свідка ОСОБА_8 від 20.06.2023 року; протокол про проведення контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту від 19.05.2023 року; протокол про проведення контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту від 24.05.2023 року; дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.369-2 КК України. Ці докази на даному етапі досудового слідства є достатніми для обґрунтування підозри при застосуванні щодо підозрюваного запобіжного заходу.

13.2 Наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи. КПК України покладає на слідчого, прокурора обов`язок обґрунтувати ризики кримінального провадження.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

В поданому клопотанні слідчий вказав на наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме ризик переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; ризик незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні; ризик іншим чином перешкоджати кримінальному провадженні; ризик вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Слідчий суддя приймає до уваги доводи слідчого про те, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, який відноситься до категорії нетяжкого злочину, за вчинення якого КК України передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк до п`яти років, стадію досудового розслідування, обставини вчинення злочину, а також обставини, передбачені ст.178 КПК України, що характеризують підозрюваного.

Зокрема, ОСОБА_4 раніше не притягувався до кримінальної та адміністративної відповідальності, йому встановлена 2 група інвалідності, має родину, яка через вторгнення рф виїхала за межі України, за місцем проживання має міцні соціальні зв`язки, що пов`язані у тому числі з професійною діяльністю, періодичність та кількість виїздів підозрюваного за межі України, що обумовлені проходженням лікування, його майновий стан, можливість прямого або опосередкованого впливу на свідків в т.ч. і в силу своїх професійних обов`язків, відсутність негативних характеризуючих відомостей, та інші обставини, що передбачені ст.178 КПК України, у зв`язку з чим слідчий суддя приходить до висновку про доведення стороною обвинувачення ризиків, передбачених п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України.

Так, ризик переховування від органів досудового розслідування та суду слідчий суддя оцінює в світлі обставин цього кримінального провадження та встановлених вище особистісних характеристик особи підозрюваного, що обумовлено, в першу чергу, загрозою можливого призначення покарання, а відтак свідчить обґрунтованість цього ризику.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків слідчий суддя враховує встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме: отримання показань на стадії досудового розслідування та безпосередній допит свідків вже на стадії судового розгляду. Відтак, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

А тому враховуючи займану підозрюваним ОСОБА_4 посаду лікаря-ортопеда по веденню реабілітаційної роботи МСЕК та попередню кваліфікацію інкримінованого злочину, слідчий суддя вважає цілком обґрунтованим ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме прямого або опосередкованого впливу на свідків, з метою дачі ними неправдивих показань.

Натомість слідчим та прокурором не доведено наявності достатніх підстав вважати, що існує ризик, передбачений п.4 ч.1 ст.177 КПК України щодо перешкоджання провадженню іншим чином у спосіб, який слідчий у клопотанні не конкретизує, фактично ототожнюючи його з ризиком за п.3 ч.1 ст.177 КПК України (за своїм змістом та суттю), що є помилковим, оскільки вказаний ризик є самостійний, а тому його наявність має доводитись незалежно від інших ризиків.

Так, в судовому засіданні сторона обвинувачення не повідомила та жодним чином не обґрунтувала ані способи, ані взагалі теоретичні можливості підозрюваного здійснювати перешкоджання кримінальному провадженню. При цьому, слідчий суддя наголошує, що поведінка підозрюваного на даній стадії кримінального провадження не дає підстав стверджувати про наявність ознак перешкоджання кримінальному провадженню шляхом ухилення обвинуваченого, зокрема, цей висновок посилюється тим, що сторона захисту не оспорює обґрунтованість пред`явленої підозри та не вчиняє дій направлених на перешкоджання чи затягування процесуальних дій будь-яким шляхом, у тому числі і щодо розгляду судом даного клопотання.

В той же час, слідчому судді не було надано конкретних та обґрунтованих відомостей щодо того, яким чином набуті підозрюваним зв`язки, можуть бути використані для перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Тобто, фактично має місце кількісне збільшення заявлених ризиків з дублюванням аналогічних мотивів їх наявності.

Окрім того, доводи слідчого про ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.171 КПК України, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_4 , окрім загальних формулювань та необґрунтованих припущень, також жодним доказом не підтверджено, а тому слідчий суддя відхиляє цей ризик, як недоведений.

Отже, на переконання слідчого судді під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту слідчий довів обставини, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 194 КПК (наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення), а також наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України, але не довів існування ризиків, передбачених п.п.4,5 ч.1 ст.177 КПК України.

Враховуючи вище викладене, суд констатує, що в конкретній ситуації існування ризиків, передбачених п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України, з урахуванням тяжкості покарання в співставленні з характеризуючими даними та процесуальною поведінкою підозрюваного, є достатньо високими, та відповідно до ч.1 ст.194 КПК України є підставою для застосування запобіжного заходу.

13.3 Можливість застосування альтернативних запобіжних заходів

Відповідно до ч.3 ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, зокрема, і якщо потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора.

В супереч доводам сторони захисту, оцінюючи можливість застосування більш м`яких запобіжних заходів, а саме - у вигляді особистого зобов`язання, з урахуванням обставин скоєння злочину та тяжкості покарання в співставленні з характеризуючими даними підозрюваного, встановленими ризиками, запропонований запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного, а тому слідчим суддею не застосовується.

Слідчий суддя враховує, що домашній арешт як і тримання під вартою є ізоляційними запобіжними заходами, проте рівень ізоляції особи за ними суттєво відрізняється з огляду на умови, пов`язані з позбавленням (обмеженням) волі підозрюваного. У цьому контексті домашній арешт є менш жорсткою формою ізоляції підозрюваного та, зокрема, не запобігає можливості вільного спілкування підозрюваного як особисто, так і за допомогою засобів телекомунікації, зокрема, із свідками.

Враховуючи, що в судовому засіданні було встановлено незадовільний стан підозрюваного, наявність ряду захворювань, що свідчить про існування реальних потреб в періодичному отриманні медичної допомоги поза межами місця реєстрації та проходження обстежень у медичних закладах, та беручи до уваги, що за місцем виконання домашнього арешту він проживатиме один, оскільки родина проживає за межами України, і як наслідок обумовить суттєві обмеження та труднощі навіть в побутових питаннях, слідчий суддя вважає за доцільне обрати запобіжний захід вигляді домашнього арешту у певний період доби.

Поряд з цим, слідчий суддя переконаний, що з метою мінімізації ризиків, встановлених у судовому засіданні, а також запобігання поза процесуальній поведінці підозрюваного, необхідним є покладення на підозрюваного обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.

Окрім того, з огляду на доведеність слідчим ризику незаконного впливу підозрюваним на свідків у даному кримінальному провадженні, маючи на меті його нівелювати, та з метою дієвості обраного запобіжного заходу, слідчий суддя вважає за необхідне додатково покласти на ОСОБА_4 обов`язок, передбачений п.4 ч.5 ст.194 КПК України, а саме - не спілкуватись із свідками в цьому кримінальному провадженні.

Покладення на підозрюваного додаткового обов`язку надасть можливість органу досудового розслідування здійснювати контроль за його належною процесуальною поведінкою.

Слідчий суддя вважає, що за конкретних обставин кримінального провадження застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний період доби відповідає потребам досудового розслідування, завданням кримінального провадження та ступеню тяжкості злочину в якому підозрюється особа, та не буде надміру обтяжливим заходом та непропорційним.

Згідно ч.7 ст.194 КПК України, обов`язки, передбачені ч.ч.5,6 ст.194 КПК України, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців.

Враховуючи вище наведені обставини, що мають значення для розгляду клопотання, слідчий суддя вважає за можливе застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби, із одночасним покладенням на підозрюваного ряду обов`язків, згідно із ч.5 ст.194 КПК України, в межах строку досудового розслідування, що на думку слідчого судді, є достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

V. Межі строку досудового слідства

Враховуючи те, що досудове розслідування повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.369-2 КК України, яким в даному випадку є 28.06.2023 року (п.2 абз.3 ч.1 ст.219 КПК України), слідчий суддя вважає за необхідне застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби до 26.08.2023 року.

Керуючись ст.ст.131,176-179,181,193,194,309 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СУ ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_3 про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000085 від 01.04.2023 року задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , заборонивши підозрюваному залишати вказане житло, у період доби з 22.00 год. по 06.00 год. наступного дня, без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження, строком до 26.08.2023 року.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 такі процесуальні обов`язки:

- не відлучатися за межі м. Чернігів, Чернігівської області, без дозволу слідчого, прокурора, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну місця свого мешкання;

- прибувати по першому виклику до слідчого, прокурора, суду на визначений ними час;

- не спілкуватися зі свідками в цьому кримінальному провадженні, за винятком участі в процесуальних діях в присутності слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

- здати на зберігання до УДМС України в Чернігівській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну, після чого у триденний строк надати слідчому підтверджуючі документи.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники поліції, з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків, використовувати електронні засоби контролю.

Визначити строк дії ухвали до 26.08.2023 року.

Копію ухвали після її оголошення негайно вручити підозрюваному ОСОБА_4 .

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний період доби передати для виконання органу національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі невиконання покладених на нього обов`язків можливе застосування більш суворого запобіжного заходу та накладення грошового стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1