Справа № 591/5976/21
Провадження № 1-о/591/5/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

1 серпня 2023 року Зарічний районний суд м. Суми в складі головуючого судді - ОСОБА_1 , суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , з участю секретаря - ОСОБА_4 , прокурора - ОСОБА_5 , захисника - ОСОБА_6 , заявника - ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_7 про перегляд вироку Апеляційного суду Сумської області від 06.07.2004 року по справі №1-10/2004 за нововиявленими обставинами -

встановив:

ОСОБА_7 звернувся до Зарічного районного суду м.Суми із заявами, зокрема:

- в заявах від 13.08.2021 та від 17.08.2021 року стверджував, що усі свідчення, які були надані ним, отримані слідчим та судом у незаконний спосіб, а саме: з порушенням його права на захист, оскільки в матеріалах справи відсутні документи, що підтверджують повноваження захисника ОСОБА_8 , що є, на думку заявника, доказом незаконності призначення йому захисника;

-в заяві від 20.08.2021 року він зазначив, що його засуджено у незаконний спосіб, оскільки судовий розгляд відбувся за відсутності призначеного у законний спосіб прокурора;

-у заяві від 08.10.2021 року заявник стверджував, що в матеріалах кримінальної справи наявні недопустимі докази, а саме: протоколи його допиту як затриманого, підозрюваного, обвинуваченого та підсудного, а також - постанова про зміну обвинувачення. Їх недопустимість полягає, на його думку, у тому, що вони були відібрані у незаконний спосіб - без участі призначеного у законний спосіб захисника, оскільки ОСОБА_8 не мав у кримінальному провадженні процесуального статусу захисника;

-у заяві від 10.12.2021 року заявник зазначив про прийняття Конституційним судом України рішення від 16.09.2021, в якому висловив правову позицію про невідповідність положення Конституції України призначення довічного позбавлення волі без перспективи звільнення;

-у заяві від 08.11.2022 року заявник наголосив на тому, що апеляційний суд помилково інкримінував йому повторність злочину.

Усі вище перелічені обставини заявник вважав нововиявленими, тому просив скасувати вирок Сумського апеляційного суду від 06.07.2004 року, а справу направити на новий судовий розгляд, забезпечивши йому право на захист.

У судовому засіданні ОСОБА_7 та його захисник доводи заяв підтримали, просили задовольнити.

Прокурор проти задоволення заяв заперечила, вказавши, що вирок є законним, а доводи заявника необґрунтовані та не є нововиявленими обставинами.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що вироком колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Сумської області від 06 липня 2004 року ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні злочинів, передбачених ст.263 ч.1, ст.ст.15 ч.2, 115 ч.1, 115 ч.2 п .п. «1», «9», «13» КК України, та засуджений, із застосуванням ч.1 ст.70 КК України, до довічного позбавлення волі.

У своїх заявах про перегляд вироку суду за нововиявленими обставинами ОСОБА_7 посилається на вимоги п. 4 ч. 2 ст. 459 КПК України.

Порядок здійснення провадження за нововиявленими обставинами врегульований главою 34 КПК України, у якій наведений вичерпний перелік нововиявлених обставин, за наявності яких можуть бути переглянуті судові рішення, що набрали законної сили.

Згідно з вимогами п. 4 ч. 2 ст. 459 КПК України судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами, якими визнаються інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

За змістом наведеної норми процесуального закону роль суду при перегляді судового рішення за нововиявленими обставинами зводиться лише до встановлення наявності таких обставин, оцінки їх з точки зору істотності для даної конкретної справи, їх дослідження та прийняття відповідного рішення.

В даному випадку, суд вважає, що наведені ОСОБА_7 обставини в розумінні положень ст. 459 КПК України не є нововиявленими.

Так, повноваження захисника та прокурора перевірялись судом та вказані учасники були допущені до судового розгляду. Зазначення ОСОБА_7 в поданих заявах про порушення його права на захист при проведенні досудового слідства та судового розгляду не є тією іншою обставиною, яка не була відома суду, оскільки суд мав у розпорядженні всі матеріали досудового слідства, досліджував їх і надавав їм оцінку. Вказане, не є обставиною, яка доводить неправильність вироку, що належить переглянути.

Крім того, вирок суду, яким засуджено ОСОБА_7 , ґрунтується не лише на його показах, а й на ряді інших доказів, які були досліджені та їм була надана оцінка в сукупності.

Також вказаний вирок переглядався Верховним судом України, у тому числі на предмет законності, обґрунтованості та вірності кваліфікації дій ОСОБА_7 .

Посилання ОСОБА_7 на рішення Конституційного суду України від 16.09.2021 також не є нововиявленою обставиною в розумінні ст. 459 КПК України.

Зокрема, рішенням Конституційного Суду України від 16 вересня 2021 року № 6-р(ІІ)/2021 визнано неконституційними положення ч. 1 ст. 81, ч. 1 ст. 82 КК України, відповідно до яких умовно-дострокове звільнення від відбування покарання та заміна невідбутої частини покарання більш м`яким, не могли бути застосовані до осіб, яких засуджено до відбування покарання у вигляді довічного позбавлення волі. Цим же Рішенням зобов`язано Верховну Раду України невідкладно привести нормативне регулювання, установлене статтями 81, 82 КК України, у відповідність до Конституції України та цього Рішення, тим самим забезпечити реалістичну перспективу звільнення осіб, засуджених до довічного позбавлення волі, від подальшого відбування такого покарання шляхом унормування порядку заміни довічного позбавлення волі більш м`яким покаранням або умовно-дострокового звільнення з метою поширення їх дії на такий вид покарання, як довічне позбавлення волі.

Довічне позбавлення волі, як один із видів покарання, відповідно до п.12 ч.1 ст. 51 КК України, передбачено ст.64 КК України. Між тим, Рішенням Конституційного Суду України № 6-р(ІІ)/2021 вищезазначена норма неконституційною не визнавалася.

З урахуванням наведеного, доводи заявника про те, що вказане рішення є нововиявленою обставиною, є безпідставним.

Таким чином, ОСОБА_7 не довів існування нововиявлених обставин, що могли б вплинути на правильність вироку суду, тому у задоволенні поданих ним заяв слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 459 - 467 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні заяв ОСОБА_7 від 13.08.2021, 17.08.2021, 20.08.2021, 08.10.2021, 10.12.2021 та 08.11.2022 про перегляд вироку Апеляційного суду Сумської області від 06.07.2004 року по справі №1-10/2004 за нововиявленими обставинами.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги через Зарічний районний суд м.Суми до Сумського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Судді