ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/821/462/23 Справа № 711/5568/23 Категорія: 170 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2023 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючої ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17 серпня 2023 року про накладення арешту на майно, подане в рамках кримінального провадження № 0000986 від 31.05.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 185, ч. ч. 2, 4 ст. 190, ч. 3 ст. 358 КК України,

в с т а н о в и в :

Старший слідчий в ОВС СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_9 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , частка власності 1/4, яка належить підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Слідчий зазначив, що в ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_7 діючи за попередньою змовою із ОСОБА_10 , переслідуючи корисливий умисел незаконного збагачення, в період часу з 04.07.2022 по 03.11.2022, в порушення умов договору № 01/07-22 від 04.07.2022, який був укладений із ТОВ «ФКТН АГРО ПЛЮС» на виконання комплексу лісозаготівельних робіт та лісомеліоративних заходів з метою звільнення земельних ділянок від самостійної деревини та чагарників, та обману директора ОСОБА_11 , заволоділи чужим майном, а саме: грошовими коштами, внаслідок фактичного не виконання робіт за які було перераховано на розрахунковий рахунок ФОП ОСОБА_10 , у вигляді авансових платежів (передоплати), чим відповідно до висновку судово-економічної експертизи № 245/23-23 від 27.07.2023, спричинили матеріальних збитків ТОВ «ФКТН АГРО ПЛЮС» в особливо великих розмірах, на загальну суму 1 650 000,00 грн, що більше ніж в шістсот разів перевищує неоподаткований мінімуму доходів громадян.

Таким чином, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України - заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

14.08.2023 ОСОБА_7 вручене письмове повідомлення про підозру, у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 358 КК України.

16.08.2023 від представника ОСОБА_11 потерпілого ТОВ «ФКТН АГРО ПЛЮС» на адресу СУ ГУНП в Черкаській області, надійшов цивільний позов до підозрюваних у кримінальному провадженні, щодо заподіяння збитків інтересам Товариства їх діями на суму 1 542 200,00 грн. та 1 650 000,00 грн.

Слідчий вказує, що відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, підозрюваний ОСОБА_7 має у власності нерухоме майно, а саме: квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , частка власності 1/4.

Злочин, який інкримінується ОСОБА_7 , передбачений ч. 4 ст. 190 КК України, передбачає додаткове покарання у вигляді конфіскації майна.

В зв`язку з вищевикладеним слідчий просив суд задовольнити клопотання та накласти арешт на вказане майно, яке належить ОСОБА_7 .

В судове засідання підозрюваний ОСОБА_7 , відповідно до положень ч. 2 ст. 172 КПК України, не викликався.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17 серпня 2023 року клопотання старшого слідчого ОСОБА_9 задоволено.

Накладено арешт на майно, яке належить підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , частка власності 1/4.

Арешт накладено шляхом заборони відчуження та розпорядження вищевказаним майном до скасування арешту у встановленому КПК України порядку.

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя прийшов до висновку про необхідність накладення арешту на нерухоме майно, яке вказане в клопотанні слідчого, та перебуває у власності підозрюваного ОСОБА_7 , врахувавши завдання арешту майна, як виду заходу забезпечення кримінального провадження, наслідки, які матиме накладення арешту на майно, зважаючи на те, що санкція ч. 4 ст. 190 КК України, що в тому числі, інкримінується ОСОБА_7 , передбачає обов`язкове додаткове покарання у вигляді конфіскації майна, з метою виконання вироку суду в частині конфіскації майна, наявності ризиків приховування, відчуження, зникнення або знищення цього майна

Не погоджуючись із ухвалою слідчого судді, ОСОБА_7 оскаржив її в апеляційному порядку та просив скасувати ухвалу слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17.08.2023 та постановити нову, якою відмовити повністю в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на нерухоме майно.

Вважає, що ухвала слідчого судді постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, а відтак підлягає скасуванню.

Скаржник стверджує, що дійсно він був власником зазначеної квартири в період з 07.09.2007 по 16.03.2017. Із 16.03.2017 власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , розмір частки власності - 1, є ОСОБА_12 .

Для підтвердження даного факту, скаржник, у встановленому законом порядку, отримав дійсну Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, щодо об`єктів нерухомого майна, номер інформаційної довідки 34791357, в якій відображена дійсна інформація щодо вищевказаної квартири.

Таким чином, за наданими старшим слідчим ОСОБА_9 , працівником ГУНП в Черкаській області ОСОБА_13 , прокурором ОСОБА_6 , завідомо недостовірними докази слідчому судді, який був введений в оману даними, які відображені в Інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, щодо об`єктів нерухомого майна, номер інформаційної довідки 342887984, згідно якої ОСОБА_7 є власником квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , частка власності 1/4, в справі № 711/5368/23 прийнято ухвалу, яка не відповідає дійсним обставинам справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст. 131 КПК, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів, зокрема арешт майна.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

За загальними правилами, передбаченими ч. 3 ст. 132 КПК, застосування заходів забезпечення кримінального провадження допускається лише у разі, якщо слідчий, дізнавач, прокурор доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Положеннями ч. ч. 1, 2, 5, 6 ст. 170 КПК передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Звертаючись до слідчого судді з указаним клопотанням, слідчий просив накласти арешт на майно з метою подальшої конфіскації майна (п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України) та відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов) (п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України).

Згідно ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 173 КПК при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Виходячи зі змісту зазначеної норми закону, накладення арешту на майно з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, передбачає наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою, щодо якої такий захід застосовується, кримінального правопорушення, а у випадку застосування такого запобіжного заходу відносно юридичної особи, то застосування арешту майна з даних підстав вважатиметься законним, якщо відносно вказаної юридичної особи здійснюється кримінальне провадження.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати усі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що зазначених вимог закону судом дотримано в повній мірі з огляду на таке.

Слідчим суддею встановлено та вбачається з матеріалів справи, що СУ ГУНП в Черкаській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000986 від 31.05.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 185, ч. ч. 2, 3 ст. 190, ч. 3 ст. 358 КК України.

14.08.2023 ОСОБА_7 вручене письмове повідомлення про підозру, у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 358 КК України.

Разом з тим, згідно з повідомленням про підозру ОСОБА_7 встановлено, що його діями завдано збитків інтересам ТОВ «ФКТН АГРО ПЛЮС», на загальну суму 1 650 000,00 грн.

16.08.2023 від представника ОСОБА_11 потерпілого ТОВ «ФКТН АГРО ПЛЮС» на адресу СУ ГУНП в Черкаській області, надійшов цивільний позов до підозрюваних у кримінальному провадженні, щодо заподіяння збитків інтересам Товариства їх діями на суму 1 650 000,00 грн. (а.с. 41-42).

Так, зокрема санкції статті, яка інкримінуються підозрюваному ОСОБА_7 передбачає покарання у вигляді позбавлення волі з призначенням додаткового покарання у вигляді конфіскації майна.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно датою формування 15.08.2023, підозрюваний ОСОБА_7 має у власності нерухоме майно, а саме: квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , частка власності 1/4 (а.с. 43-45).

Оцінюючи встановлені в судовому засіданні обставини, завдання арешту майна, як виду заходу забезпечення кримінального провадження, наслідки, які матиме накладення арешту на майно, зважаючи на те, що санкція ч. 4 ст. 190 КК України, що в тому числі, інкримінується ОСОБА_7 , передбачає обов`язкове додаткове покарання у вигляді конфіскації майна, з метою виконання вироку суду в частині конфіскації майна, наявності ризиків приховування, відчуження, зникнення або знищення цього майна, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність накладення арешту на майно, що перебуває у власності підозрюваного ОСОБА_7 , а саме на 1/4 частину квартири АДРЕСА_2 .

Конфіскація майна згідно із ст. 59 КК України, полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Якщо конфіскується частина майна, суд повинен зазначити, яка саме частина майна конфіскується, або перелічити предмети, що конфіскуються. Конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу. Перелік майна, що не підлягає конфіскації, визначається законом України.

Слідчий суддя під час розгляду клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на вищевказане майно.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про необхідність накладення арешту на вказане майно, з метою виконання вироку суду в частині конфіскації майна, наявності ризиків приховування, відчуження, зникнення або знищення цього майна.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, колегією суддів не встановлено.

Зважаючи на зазначене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя, накладаючи арешт на 1/4 частину квартири АДРЕСА_2 , діяв у спосіб та у межах діючого законодавства, застосував захід забезпечення кримінального провадження на засадах розумності та співмірності.

Слід зазначити, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна або третіх осіб з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити достатність підстав для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Отже, апеляційним судом встановлено, що слідчим суддею були дотримані вимоги кримінального процесуального закону України при розгляді клопотання слідчого про накладення арешту на майно, що у свою чергу вплинуло на правильність прийнятого рішення.

Що стосується доводів скаржника, що квартира АДРЕСА_2 , з 16.03.2017 року належить ОСОБА_12 , відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, щодо об`єктів нерухомого майна, номер інформаційної довідки 34791357, колегія суддів зазначає наступне.

Задовольняючи клопотання старшого слідчого ОСОБА_9 , слідчий суддя послався на те, що нерухоме майно, на яке слідчий просить накласти арешт, на праві власності належить ОСОБА_7 1/4 частиниквартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , частка власності 1/4, що підтверджується Інформаційною довідкою (яка сформована 15.08.2023 14:23:03) з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотеки, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта. (а.с. 43-45).

Отже, колегія суддів вважає, що слідчий суддя, врахувавши положення КПК України, які регулюють питання арешту майна, та надані докази прийшов до вірного висновку про накладення арешту на вказану частину нерухомого майна шляхом заборони розпорядження та відчуження з метою його можливої подальшої конфіскації майна як виду покарання, оскільки дійсно існує ризик щодо можливості його відчуження.

При цьому слідчим суддею враховано і те, що у відповідності до ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна.

Таким чином власник майна, який не був присутній при розгляді питання про арешт майна, наділений правом заявляти клопотання про скасування арешту майна.

На ряду з цим апеляційна скарга не містить будь-яких даних, які могли б стати підставою для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді.

Європейський суд з прав людини, неодноразово підкреслював, що в разі, коли держави вважають за потрібне вдаватися до таких заходів, як обшуки з метою отримання доказів вчинення протиправних діянь, вилучення майна або арешт майна, Суд оцінюватиме, чи були підстави, наведені для виправдання таких заходів, відповідними та достатніми, і чи було дотримано принцип пропорційності, а також, зокрема, чи були у справі також інші докази на той час вчинення протиправних діянь та на рішення ЄСПЛ у справі «Новоселецький проти України» (Заява №47148/99, рішення від 22.02.2005, остаточне рішення від 22.05.2005) Європейський суд з прав людини вказує, що у кожній справі, в якій йде мова про порушення вищезгаданого права (володіння своїм майном), суд повинен перевірити дії чи бездіяльність держави з огляду на дотримання балансу між потребами загальної суспільної потреби та потребами збереження фундаментальних прав особи, особливо враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та непомірний тягар.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді прийнята у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту та перевірив доцільність накладення арешту у даному кримінальному провадженні.

Доводи, що викладені в апеляційній скарзі висновків слідчого судді не спростовують і не дають підстав вважати, що під час розгляду клопотання про накладення арешту на майно, слідчим суддею були порушені вимоги закону, які б давали підстави для скасування судового рішення.

При апеляційному розгляді не встановлено істотних порушень норм КПК України, які є підставою для скасування ухвали слідчого судді, і не вбачаються такі підстави і зі змісту апеляційної скарги.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, а тому апеляційна скарга з викладеними в ній доводами, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 171, 172, 173, 376, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17 серпня 2023 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 21 вересня 2023 року.

Головуюча ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4