Справа № 638/5431/20
Провадження № 1-кп/638/442/23
УХВАЛА

Іменем України

21 березня 2023 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові обвинувальний акт по об`єднаним кримінальним провадженням, відносно: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч. 3 ст. 186 КК України, та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч. 3 ст. 186 КК України,

встановив:

21.04.2020 р. до Дзержинського районного суду м. Харкова з Харківської місцевої прокуратури №1 Харківської області надійшов обвинувальний акт по кримінальному провадженню, зареєстрованому в ЄРДР №0000309 від 24.01.2020 за обвинуваченням ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення-злочину передбаченого ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 186 КК України.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 23.07.2020 року, об`єднано матеріали кримінального провадження №0000309 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення-злочину передбаченого ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 186 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення-злочину передбаченого ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 186 КК України (справа №638/5431/20, провадження №1-кс/638/1148/20), з кримінальним провадженням №0000455 від 04.02.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення-злочину передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України (справа №638/7121/20, провадження №1-кс/638/1206/20), та з кримінальним провадженням №0001440 від 11.04.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення-злочину передбаченого ч. 2, ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України ( справа №638/7393/20, провадження 1-кп/638/1235/20), в одне провадження.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 09.11.2020 року, об`єднано матеріали об`єднаного кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення-злочину передбаченого ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 186 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення-злочину передбаченого ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 186, ч. 2 ст. 190 КК України (справа №638/5431/20, провадження №1-кс/638/1148/20), з кримінальним провадженням №0003834 від 17 липня 2019 за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення-злочину передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України (справа №643/8306/20, провадження №1-кп/638/1408/20), в одне провадження.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , у вигляді тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, просив змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт.

ОСОБА_6 та його захисник проти клопотання прокурора заперечували, просили призначити більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Суд, вислухавши думки учасників процесу з приводу заявлених клопотань, дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 22.04.2020 року обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у кримінальному провадженні.

Вирішуючи клопотання прокурора, суд враховує вимоги ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, фактичні обставини справи, особу обвинувачених, характер висунутого обвинувачення, тяжкість покарання в їх взаємозв`язку із ризиками у справі.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу та відповідно до ч.3 ст.197 КПК України про його продовження, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчинені підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Мюррей проти Сполученого Королівства» («Murrey v. the United Kingdom»)). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» («Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom»)).

Суд також перевіряє існування ризиків визначених ст. 177 КПК України, а саме ризик 1 (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України) - «переховуватись від органів досудового розслідування або суду», встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 раніше судимі, відбували покарання у місцях позбавлення волі, мають декілька нерозглянутих обвинувальних актів, що в свою чергу припускає переховування від суду та органів досудового розслідування з метою ухилення від відповідальності та відбування покарання; ризик 2 (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України) «вчинення інших кримінальних правопорушень» - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не мають постійного місця роботи, не мають стабільного доходу, також у відношенні обвинувачених постійно надходять нові обвинувальні акти, а саме у відношенні ОСОБА_6 до Дзержинського районного суду м. Харкова надійшло 3 обвинувальні акти та відносно ОСОБА_5 також 3 обвинувальні акти, що в свою чергу свідчить про те, що існує реальна можливість обвинуваченими продовжувати вчинення кримінальних правопорушень.

Факт існування обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_6 встановлено при обранні запобіжного заходу, а саме ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 22.04.2020 року. Окрім того, обвинувачені мають право оскаржити ухвалу як і про обрання запобіжного заходу, так і про його продовження.

Судом враховано, що ризики, передбачені п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, наявність яких була встановлена при обранні запобіжного заходу, на даний час продовжують існувати.

Також, судом враховується і тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим у разі визнання їх винуватими у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185, ч. 3 ст. 186 КК України (санкція зазначеної статті передбачає позбавлення волі на строк від 4 до 6 років позбавлення волі).

Згідно ст. 7-9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки він свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє «прогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства».

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Москаленко проти України» (Заява № 37466/04) від 20.08.2010 року ЄСПЛ вказав, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Отже, обвинувачення особи у скоєнні тяжкого злочину та очікуване покарання, яке можливо призначити за вказані злочини, є однім з факторів, який має враховувати суд при обранні та продовженні запобіжного заходу, хоча такий фактор сам по собі без оцінки усіх інших обставин у сукупності не може слугувати єдиною підставою для тримання особи під вартою.

Тому суд, вважає, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, але таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо не враховувати. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Одночасно суд враховує кількість кримінальних проваджень відносно обвинувачних, та їх злочинну поведінку, яка має систематичний характер. Виходячи зі встановлених судом обставин, є певні переконання, що ризик продовження злочинної діяльності та переховування від правоохоронних органів є очевидними та таким, що можуть справдитися із великим ступенем вірогідності відносно обох обвинувачених.

Таким чином, відносно обвинувачених продовжують існувати ризики, передбачені п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України.

Враховуючи мету застосування запобіжних заходів, доведеність всіх обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, розцінюючи зазначений ризик як реальний та такий, що виправдовує обмеження свободи фізичної особи, суд з урахуванням викладеного, приймає рішення про продовження відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_6 строку тримання під вартою.

Водночас, під час розгляду питання про продовження запобіжного заходу, суд розглянув можливість застосування до обвинувачених іншого, більш м`якого альтернативного запобіжного заходу.

Однак, в даному випадку, враховуючи особу обвинуваченого, суд вважає, що ризик вчинити інше кримінальне провадження та переховування від правоохоронних органів є настільки вагомим, що домашній арешт, не може забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 180, 182, 331, 372, 395 КПК України, суд, -

постановив:

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу - задовольнити.

Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор» на 60 діб до 19.05.2023 року включно.

Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор» на 60 діб до 19.05.2023 року включно.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її проголошення до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дзержинський районний суд м. Харкова.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1