Центральний районний суд м. Миколаєва
_____________________________________________________________________________________
Справа № 490/3870/22
Провадження № 1-кп/490/406/2023
У Х В А Л А

15 вересня 2023 року

Центральний районний суд міста Миколаєва

У складі : головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участі прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

його захисника - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальне провадження № 0000946 про обвинувачення

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Миколаєві, є українцем, громадянином України, мешкає за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні злочинів, передбачених частиною 4 статті 185, частиною 4 статті 186 Кримінального Кодексу України, -

В С Т А Н О В И В :

Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається.

І……У підготовче судове засідання потерпілі не з`явились, відомості про отримання ними повідомлень про час та місце розгляду справи у матеріалах кримінального провадження відступні.

З огляду на таке сторони вважали за доцільне оголосити перерву у судовому засіданні.

ІІ……Далі, прокурор заявив клопотання про обрання відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

1. В обґрунтування послався про те, що обвинувачений обґрунтовано підозрюється у вчиненні низки тяжких злочинів; під час здійснення цього кримінального провадження місце проживання та номери засобів зв`язку змінив, чим почав переховуватись від суду.

За такого, за твердженнями прокурора, існують ризики того, що обвинувачений в подальшому переховуватиметься від суду та може вчинити новий злочин, запобігти яким інакше, ніж шляхом його тримання під вартою, неможливо.

2. Обвинувачений у суді проти задоволення клопотання заперечував.

2.1. Пояснив, що дійсно під досудового розслідування мешкав у будинку АДРЕСА_2 разом зі своєю цивільною дружиною. Проте, в зв`язку із збройною агресією Російської Федерації його дружина виїхала за кордон, в зв`язку із чим він не бачив сенсу залишитись в цьому будинку.

Далі пояснив, що з огляду на такі обставини переїхав жити до будинку АДРЕСА_1 до дідуся, якого доглядає, та влаштувався прибирати кафе на території Центрального ринку.

2.2. Далі пояснив, що дійсно під час досудового розслідування мав два мобільні телефони, номери яких надав органам слідства, проте ці телефони в нього вкрали.

2.3. При цьому наголосив на тому, що працівникам поліції його місце знаходження було достеменно відомим, вони знали, як із ним зв`язатись. Та з огляду на таке наголосив, що не може збагнути, через що вони не змогли виконати ухвалу про його /обвинуваченого/ примусовий привід. При цьому запевнив, що у разі, якщо б працівники поліції повідомили його про дату та час судового засідання, він неодмінно б з`явився.

2.4. Обвинувачений також факт вчинення ним крадіжок під час дії військового стану не заперечував.

3. Захисник у суді позицію свого підзахисного підтримав.

Встановлені судом обставин із посиланням на докази

1. В межах цього кримінального провадження ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні двох крадіжок та грабежу під час військового стану.

2. Під час досудового розслідування запобіжний захід відносно нього не обирався.

3. 22 вересня 2022 року обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 надійшов до суду.

Далі, справа призначалась до розгляду три рази.

3.1. У судові засідання 07 червня 2023 року та 11 липня 2023 року обвинувачений не з`являвся, про час та місце розгляду справи сповіщався, про причини неявки суд не повідомляв. При цьому судом було встановлено, що засоби зв`язку, відомості про які є наявними у матеріалах кримінального провадження, не працюють.

З огляду на таке судом було ухвалено про примусовий привід обвинуваченого у судове засідання 28 серпня 2023 року.

3.2. У судове засідання 28 серпня 2023 року обвинувачений не з`явився.

При цьому органи Національної Поліції повідомили суд, що виконати ухвалу про його примусовий привід не видається на можливе через відсутність обвинуваченого за місцем його проживання.

3.3. З огляду на таке, ухвалою Центрального районного суду міста Миколаєва від 28 серпня 2023 року був оголошений розшук обвинуваченого.

3.4. На виконання ухвали суду від 28 серпня 2023 року 15 вересня 2023 року ОСОБА_4 був затриманим.

Наразі він доставлений до суду; судом призначене судове засідання для вирішення питання про застосування відносно нього запобіжного заходу.

4. ОСОБА_4 раніше засуджувався

-11 березня 2010 року - Центральним районним судом міста Миколаєва - за частиною 2 статті 186 Кримінального Кодексу України - із застосуванням статті 69 Кримінального Кодексу України - до 02 років позбавлення волі; судом ухвалювалось про його звільнення від відбуття покарання на підставі статті 75 Кримінального Кодексу України - з випробуванням;

-02 грудня 2005 року - Заводським районним судом міста Миколаєва - за частиною 2 статті 186 Кримінального Кодексу України - за сукупністю цього та попереднього вироків остаточно - до 04 років 06 місяців позбавлення волі; був звільненим 04 вересня 2014 року по відбуттю строку покарання;

-24 грудня 2014 року - Центральним районним судом міста Миколаєва - за частиною 2 статті 186 Кримінального Кодексу України - до 04 років 06 місяців позбавлення волі, був звільнений 13 липня 2017 року умовно-достроково; з невідбутим строком покарання 01 рік 05 місяців 08 днів.

-03 червня 2019 року - Центральним районним судом міста Миколаєва - за частиною 2 статті 186 Кримінального Кодексу України - за цим вироком та з урахуванням невідбутої частини попереднього вироку остаточно - до 05 років позбавлення волі; був звільненим 26 жовтня 2021 року умовно-достроково; з невідбутим строком покарання 01 рік 01 місяць 23 дні.

5. Відповідно до статті 1 Указу Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року (затвердженого Законом України № 2102- ІХ від 24 лютого 2022 року) /із змінами, внесеними Указами: від 14 березня 2022 року № 133/2022 (затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-ІХ); від 18 квітня 2022 року № 259/2022 (затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-ІХ), від 17 травня 2022 року № 341/2022 (затвердженим Законом України від 23 травня 2022 року № 2263-ІХ), від 12 серпня 2022 року № 573/2022 (затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року № 2500-ІХ), від 07 листопада 2022 року (затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року № 2738 - ІХ); від 06 лютого 2023 року № 58/2023 (затвердженим Законом України від 07 лютого 2023 року № 2915-ІХ); від 01 травня 2023 року (затвердженим Законом України від 02 травня 2023 року № 3057-ІХ), від 26 липня 2023 року № 451/2023 (затвердженим Законом України від 27 липня 2023 року № 3275-ІХ)/ з 24 лютого 2022 року й до теперішнього часу в Україні безперервно діє військовий стан.

Положення закону, якими керувався суд під час постановлення ухвали.

Що регулюють подальший розгляд кримінального провадження.

Відповідно до статті 325 Кримінального Процесуального Кодексу України

Якщо в судове засідання не прибув за викликом потерпілий, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, залежно від того, чи можливо за його відсутності з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, вирішує питання про проведення судового розгляду без потерпілого або про відкладення судового розгляду.

Що регулюють організацію розгляду кримінального провадження.

Відповідно до статті 336 Кримінального Процесуального Кодексу України

Судове провадження може здійснюватися у режимі відеоконференції під час трансляції з іншого приміщення, у тому числі яке знаходиться поза межами приміщення суду (дистанційне судове провадження), у разі, зокрема:

-неможливості безпосередньої участі учасника кримінального провадження в судовому провадженні за станом здоров`я або з інших поважних причин (пункт 1);

-необхідності вжиття таких заходів для забезпечення оперативності судового провадження (пункт 4);

-наявності інших підстав, визначених судом достатніми (пункт 5).

/частина 1/

Суд ухвалює рішення про здійснення дистанційного судового провадження за власною ініціативою або за клопотанням сторони чи інших учасників кримінального провадження. У разі якщо сторона кримінального провадження чи потерпілий заперечує проти здійснення дистанційного судового провадження, суд може ухвалити рішення про його здійснення лише вмотивованою ухвалою, обґрунтувавши в ній прийняте рішення. Суд не має права прийняти рішення про здійснення дистанційного судового провадження, в якому поза межами приміщення суду перебуває обвинувачений, якщо він проти цього заперечує, крім випадків здійснення дистанційного судового провадження в умовах воєнного стану.

/частина 2/.

Застосовувані в дистанційному судовому провадженні технічні засоби і технології мають забезпечувати належну якість зображення і звуку, дотримання принципу гласності та відкритості судового провадження, а також інформаційну безпеку. Учасникам кримінального провадження має бути забезпечена можливість чути та бачити хід судового провадження, ставити запитання і отримувати відповіді, реалізовувати інші надані їм процесуальні права та виконувати процесуальні обов`язки, передбачені цим Кодексом.

/частина 3/.

Якщо особа, яка братиме участь у судовому провадженні дистанційно, тримається в установі попереднього ув`язнення або установі виконання покарань, дії, передбачені частиною четвертою цієї статті, здійснюються службовою особою такої установи.

/частина 6/.

Хід і результати процесуальних дій, проведених у режимі відеоконференції, фіксуються за допомогою технічних засобів відеозапису.

/частина 7/.

Щодо суті питання про застосування запобіжного заходу.

1. Відповідно до статті 177 Кримінального Процесуального Кодексу України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

-переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

-знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

-незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

-перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

-вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою ж застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити перелічені дії.

При цьому відповідно до частини 3 статті 176 Кримінального Процесуального Кодексу України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя має переконатись, що жоден більш м`який, ніж запропонований слідчим, запобіжний захід не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам.

2. Відповідно до частини 1 статті 183 Кримінального Процесуального Кодексу України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Зі змісту статті 7 Закону України "Про попереднє ув`язнення" сутність цього запобіжного заходу полягає у триманні осіб у встановлених для цього місцях, які забезпечують їх ізоляцію, постійний нагляд за ними і роздільне тримання їх у порядку, передбаченому статтею 8 цього Закону.

3. Відповідно до частини 3 статті 183 Кримінального Процесуального Кодексу України

Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом …

В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави…

3.1. Відповідно до частини 5 статті 182 Кримінального Процесуального Кодексу України розмір застави для особи, яка обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, визначається у розмірі від двадцяти до восьмидесяті розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

3.2. Відповідно до частини 5 статті 194 Кримінального Процесуального Кодексу України у разі застосування застави на особу можуть бути покладені такі обов`язки:

1) прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом;

5) не відвідувати місця, визначені слідчим суддею або судом;

6) пройти курс лікування від наркотичної або алкогольної залежності;

7) докласти зусиль до пошуку роботи або до навчання;

8) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

9) носити електронний засіб контролю.

4. Відповідно до статті 8 Кримінального Процесуального Кодексу України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави; принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Окрім того, відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року Конвенція про захист прав та основоположних свобод /далі - Конвенція/ та практика Європейського суду з прав людини визнаються в Україні джерелом права

4.1. Відповідно до визначеного Європейським судом з прав людини поняттям під час вирішення питання щодо запобіжного заходу під обґрунтованою підозрою слід розуміти добросовісне припущення про вчинення особою певного діяння, яке ґрунтується на об`єктивних відомостях, які:

-можна перевірити у судовому розгляді;

-спонукали б неупереджену та розумну людину вдатися до практичних дій, щоб з`ясувати, чи є така підозра обґрунтованою.

Добросовісним можна вважати припущення, яке висунуте компетентним органом у встановленому законом порядку та ґрунтується на підході до справи, що характеризується правдивістю, сумлінністю та ретельністю.

4.2. У пункті 48 рішення у справі "Чеботарь проти Молдови" Європейський Суд з Прав Людини зазначив таке.

"Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання

При цьому у тому ж пункті Суд, посилаючись на свою прецеденту практику зазначає, що самого факту, що підозра є добросовісною, недостатньо. Словосполучення "обґрунтована підозра" означає наявність фактів або інформації, що здатні переконати об`єктивного спостерігача, що особо, можливо, вчинила злочин.

4.3. Європейський суд з прав людини у справі "Летельє проти Франції" (рішення від 26.06.1991 року), "особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення принаймні, протягом певного часу. За виняткових обставинах цей момент може бути врахований у світлі Конвенції, у всякому разі в тій мірі, в якій внутрішнє право … визнає поняття порушення публічного порядку внаслідок скоєння злочину. Однак цей фактор можна вважати виправданим і необхідним, тільки, якщо є підстави вважати, що звільнення затриманого реально порушить публічний порядок, або якщо цей порядок дійсно перебуває під загрозою. Попереднє затримання не має передувати покаранню у вигляді позбавлення свободи, не може бути "формою очікування" обвинувального вироку" (п.51).

Мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

А. Стосовно подальшого руху цього кримінального провадження.

1. Обставини повідомлення потерпілих про час та місце проведення підготовчого судового засідання /вони були повідомленими лише після затримання обвинуваченого/ не дозволяють вважати, що вони були повідомленими про час та місце проведення підготовчого засідання належним чином.

Таке унеможливлює проведення підготовчого судового засідання за їх відсутності.

Отже, у підготовчому судовому засідання слід оголосити перерву (відкласти розгляд справи).

2. Далі, суд має визначити дату та час наступного судового засідання.

З урахуванням навантаження суду та сторін у справі, а також - оперативної обстановки у місці Миколаєві, суд вважає за необхідне оголосити перерву до 23 жовтня 2023 року до 12:00 години.

Б. Стосовно клопотання прокурора про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою.

Стосовно наявності обґрунтованої підозри у вчиненні злочину обвинуваченим.

1. Оскільки по справі лише здійснюється підготовче провадження, наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, що йому інкримінуються на даній стадії судового розгляду не перевіряється, а встановлення його вини/невинуватості можливо лише під час ухвалення вироку по суті пред`явленого обвинувачення.

Метою ж тримання обвинуваченого під вартою наразі є забезпечення можливості подальшого розслідування кримінальної справи, яке /подальше розслідування/ повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.

2. До того ж, матеріали кримінального провадження не містять відомостей про те, що висуваючи ОСОБА_4 спочатку підозру, а згодом обвинувачення органи досудового розслідування діяли упереджено, або ж без належної ретельності чи дбайливості матеріали кримінального провадження не містять; на теперішній час про наявність упередженості в діях органів досудового розслідування сторони не посилаються.

3. Більше того, як зазначалось вище, факт вчинення крадіжки під час дії військового стану обвинувачений не заперечує.

Отже, висунута ОСОБА_4 "підозра" для мети вирішення питання про обрання запобіжного заходу є "обґрунтованою".

Стосовно наявності передбачених законом ризиків.

1. Прокурор вказує про наявність ризику того, що обвинувачений може переховуватись від суду.

Стосовно цих тверджень прокурора суд відзначає таке.

1.1. Наявність цього ризику випливає з того, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, за вчинення яких у разі підтвердження його винуватості йому загрожує безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 07 до 10 років.

1.2. До того ж, під час здійснення цього кримінального провадження ОСОБА_4 місце проживання(відомості про яке є головними для повідомлення про час та місце розгляду справи) змінив, при цьому - з власної волі. (що підтверджується, окрім іншого, поясненнями самого обвинуваченого).

До того ж, жодних заходів щодо самостійного повідомлення про таке компетентних органів не вжив, що змусило відповідні підрозділи вживати додаткових заходів щодо відстежування місця його знаходження.

Такі дії самі по собі свідчать про те, що обвинувачений від суду ухиляється.

1.3. Стосовно ж пояснень обвинуваченого суд відзначає таке.

(а) За умови їх доведення вони є цілком здатними засвідчити певну недобросовісність працівників органів Національної Поліції під час виконання ухвали суду про примусовий привід обвинуваченого, а саме - про відсутність в них належної дбайливості під час забезпечення явки обвинуваченого до суду.

(б) До того ж, за умови їх доведення, вони є цілком здатними підтвердити той факт, що обвинувачений змінив засоби зв`язку через обставини, які значною мірою не залежать від його /обвинуваченого/ волі.

Проте, відомості про засоби зв`язку в цьому випадку не є вирішальними.

(в) Разом з таким, вони не містять спростувань наведених вище обставин, що підтверджують факт переховування обвинуваченого від суду; навпаки, здебільшого підтверджують ці обставини.

(г) Про інші обставини, які здатні вплинути на рішення суду по суті заявленого клопотання, обвинувачений не посилається.

Отже, пояснення обвинуваченого факт його переховування від суду не спростовують.

Таким чином, наявність та актуальність ризику переховування ОСОБА_4 від суду суд вважає доведеними.

2. Прокурор стверджує про наявність ризику того, що, перебуваючи на волі, обвинувачений може вчинити нові злочини.

Наявність цього ризику наразі підтверджується тим, що обвинувачений, маючи 4 непогашених судимостей за вчинення корисливих злочинів, обґрунтовано підозрюється у вчиненні трьох нових злочинів менш , ніж через дев`ять місяців після звільнення з місць позбавлення волі.

Таким чином, наявність та актуальність цього ризику суд вважає доведеними.

Стосовно запобіжного заходу, який має бути застосований відносно ОСОБА_4 .

1. Вирішуючи питання про можливість запобігти встановленим судом ризикам шляхом застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, суд виходе з сутності таких ризиків.

З огляду на таке суд відзначає, що встановленому судом ризику вчинення обвинуваченим нових злочинів об`єктивно неможливо запобігти інакше, ніж тримання його під вартою.

Таке підтверджується й тим, що обвинувачений неодноразово звільнявся від відбування покарань з випробуванням або умовно-достроково, проте випробування постійно проходив невдало та під час встановленого іспитового строку/строку умовно-дострокового звільнення знов вчиняв нові злочини проти власності.

2. До того ж суд відзначає, що обвинувачений не має постійного місця проживання та жодних соціальних зв`язків.

В зв`язку з таким запобігання ризику його ухилення від суду а також - обставинам, які раніше складались під час здійснення цього кримінального провадження, шляхом застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, є як не повною мірою неможливим, то вкрай ускладненими.

3. Суд також відзначає, що в умовах військового стану саме тримання обвинуваченого під вартою відповідає вимогам публічного інтересу.

Так, під час військового стану особи є особливо вразливими, та втрата ними майна через протиправні дії інших осіб цілком здатна завдати їм відчутної та непоправної шкоди.

За такого перебування на волі особи, яка систематично вчиняє злочини проти власності, наразі цілком здатне спричинити відчутних втрат публічному порядку.

Отже, відносно обвинуваченого слід застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Стосовно застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

1. В зв`язку із застосуванням до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою того слід доправити до Державної Установи "Миколаївський слідчий ізолятор".

2. При цьому відповідно до категоричних приписів процитованої вище норми частини 3 статті 183 Кримінального Процесуального Кодексу України суд має визначити розмір застави, за умови внесення якої обвинувачений підлягає звільненню з-під варти.

Під час визначення суми застави суд враховує матеріальне становище обвинуваченого, з огляду на що вважає, що така сума має бути визначеною у розмірі, що є максимально наближеним до передбаченої законом мінімальної мажі.

3. У разі внесення обвинуваченим суми застави на нього мають бути покладеними обов`язки, що здатні забезпечити його належну процесуальну поведінку.

В. Стосовно організації подальшого розгляду цього кримінального провадження.

Враховуючи, що відповідно до цієї ухвали обвинувачений має бути доправлений до Державної Установи "Миколаївський слідчий ізолятор", на території України запроваджений військовий стан, а ситуація на території міста Миколаєва не дозволяє здійснити його доставку у судове засідання, вважаю за необхідне на підставі статті 336 Кримінального Процесуального Кодексу України забезпечити його участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Керуючись ст.ст. 369-372; 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

1.У підготовчому судовому засіданні з розгляду кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого частиною 4 статті 185, частиною 4 статті 186 Кримінального Кодексу України - оголосити перерву до 23 жовтня 2023 року до 12:00 години.

2.Клопотання прокурора - задовольнити

Обрати відносно ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 14 листопада 2023 року включно.

Визначити розмір застави у сумі 53.700 /п`ятдесят три тисячі сімсот/ грн., за умови внесення якої ОСОБА_4 підлягає негайному звільненню з-під варти.

У разі внесення суми застави покласти на ОСОБА_4 , окрім загального обов`язку з`являтись до суду, також такі обов`язки:

-негайно повідомити суд про місце свого перебування та актуальні номери засобів зв`язку;

-повідомляти суд про зміну місця проживання та номерів засобів зв`язку;

-прибувати до відділення поліції № 1 Миколаївського районного управління поліції Головного Управління Національної Поліції України в Миколаївській області один раз на місяць для реєстрації.

3.Забезпечити участь обвинуваченого у наступному засіданні в режимі відеоконференції.

Доручити адміністрації Державної Установи "Миколаївський слідчий ізолятор" забезпечити 23 жовтня 2023 року о 12:00 годині участь обвинуваченого ОСОБА_4 у судовому засіданні у режимі відео конференції, а також виконати дії, передбачені частиною 1 статті 345 КПК України.

Викликати до судового засідання у приміщення Центрального районного суду міст Миколаєва /м. Миколаїв, вул. Декабристів, 41/12/ прокурора, захисника та потерпілих

Ухвала в частині обрання запобіжного заходу може бути оскарженою безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів, в решті ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя = ОСОБА_7 =