Справа № 296/6917/22
У Х В А Л А

Іменем України

28 червня 2023 року.Житомир

Корольовський районний суд м.Житомира у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу по кримінальному провадженню по обвинуваченню ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 4 ст. 187, ч.3 ст. 357 КК України,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Корольовського районного суду м.Житомира перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 4 ст. 187, ч.3 ст. 357 КК України

13.02.2023 року ухвалою суду вказане кримінальне провадження призначене до судового розгляду.

28.06.2023 року розгляд даного кримінального провадження по суті не може відбутися в зв`язку з перебуванням одного з членів колегіального складу суду - судді ОСОБА_8 у нарадчій кімнаті, а тому, на підставі Закону України «Про внесення змін до п. 20-5 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України головуючим суддею ОСОБА_1 розглядається клопотання прокурора про продовження строку дії міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 та про продовження строку дії міри запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_5 ..

Згідно ч.3 ст. 331 КПК України, за наявності клопотань, суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Прокурором було заявлено клопотання про продовження застосування запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою. Сторона обвинувачення вважає, що ризики, які враховувалися судом при обранні та продовженні ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшилися та є необхідність запобігання наявних ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Обвинувачений ОСОБА_4 офіційно не працює, неодружений, що свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків. Крім того, останній усвідомлює, що він може бути засудженим до реальної міри покарання, а тому, може переховуватися від суду з метою уникнення покарання.

Крім того, прокурор заявила клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з метою запобігання ризикам, які дають підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, ОСОБА_5 може переховуватися від суду, впливати на свідків. На думку сторони обвинувачення, вказані ризики підтверджуються тим, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 121 ч. 2, 187 ч. 4, 357 ч. 3 КК України, які відносяться до категорії тяжких та особливо тяжкого та розуміючи, що він може бути засудженим до реальної міри покарання, з метою уникнення кримінальної відповідальності може переховуватись від суду.

Захисник ОСОБА_6 в суді заявила клопотання про зміну обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт. Сторона захисту вважає, що жодних підстав для продовження обвинуваченому міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою немає, оскільки обвинувачений ОСОБА_4 має постійне місце проживання, доказів про наявність ризиків, на які посилається прокурор, не було надано, в тому числі, наявність можливості впливу на свідків та іншого обвинуваченого по справі.

Крім того, захисник вимагає, в разі не задоволення клопотання про зміну відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу, визначити, як альтернативу, розмір застави.

Обвинувачений ОСОБА_4 повністю підтримав думку свого захисника.

Обвинувачений ОСОБА_5 та захисник ОСОБА_7 не заперечували проти продовження міри запобіжного заходу у виді домашнього арешту з обмеженнями, які раніше були встановлені судом.

Суд, розглянувши вказані вище клопотання та заслухавши думки учасників процесу, приходить до наступного.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочинів, що є особливо тяжкими злочинами, за вчинення яких передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років, характер злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , а саме у вчиненні злочинів, що пов`язані із застосуванням насильства та заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого, а також те, що обвинувачений ніде не працює, не має постійного джерела доходу, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності , в тому числі за злочини, що пов`язані із насильством) та відбував покарання в місцях позбавлення волі, що на переконання суду є підставою для існування ризиків негативної його поведінки у суспільстві, тому, на думку суду, може продовжити злочинну діяльність для забезпечення свого існування.

Крім того, в суду, з огляду на тяжкість можливого покарання за злочини, в яких обвинувачується ОСОБА_4 , є підстави вважати, що ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, буде переховуватись від суду, про що свідчить також той факт, що обвинувачений під час досудового розслідування оголошувався у розшук та провадження відносно нього зупинялось саме з цих підстав.

На підставі викладеного суд приходить до переконання, що обвинуваченому ОСОБА_4 слід продовжити тримання під вартою без права внесення застави.

Враховуючи, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочинів, що є тяжким та особливо тяжким, за вчинення яких передбачене покарання лише у виді позбавлення волі, характер злочину, в якому він обвинувачується, дають підстави вважати, що існують обґрунтовані ризики щодо можливості його впливу на свідків та уникнення від правосуддя, обвинувачений на даний час має міцні соціальні зв`язки, в тому числі одну малолітню дитину, має постійне місце проживання, працює неофіційно, тому суд вважає необхідним продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у виді домашнього арешту з забороною залишати постійне місце проживання у певний період доби.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що клопотання сторони захисту про зміну міри запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_4 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 331 ч.3, 369, 392, 395 ч.2 п.2, 615 ч.9 КПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити попередню - у виді тримання під вартою без визначення розміру застави, продовживши термін тримання на 60 діб, до 26 серпня 2023 року (включно).

Міру запобіжного заходу ОСОБА_5 у виді домашнього арешту продовжити на 60 діб, до 26 серпня 2023 року.

Заборонити ОСОБА_5 :

- залишати постійне місце проживання: АДРЕСА_1 з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступного дня;

- спілкуватись у будь-який спосіб з потерпілим, свідками та іншими учасниками по даному кримінальному провадженню.

Зобов`язати ОСОБА_5 :

- своєчасно з`являться до суду за судовими викликами.

Ухвала в частині продовження строку тримання під вартою може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а обвинуваченому, що перебуває під вартою, з моменту отримання вказаної ухвали суду в тому самому порядку.

Головуючий суддя ОСОБА_1