Провадження № 1-кс/344/5246/23
У Х В А Л А

27 липня 2023 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі скаргу на бездіяльність щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,-

ВСТАНОВИВ:

в скарзі вказано, що Приватним акціонерним товариством «Івано-Франківськторф» подано заяву про злочин, яка зареєстрована в Івано-Франківському районному управлінні поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області 17.07.2023. В зведеному виконавчому провадженні № 64306823 перебувають постанови про стягнення з ПрАТ «Івано-Франківськторф» заборгованості. Заступником начальника Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ОСОБА_4 виконано незаконні пропозиції представників ДФС та ДПС, які надали безпідставні листи, хоча державний виконавець зобов`язаний був керуватися Законом України «Про виконавче провадження».

Тому скаржник просив суд зобов`язати уповноважену особу Івано-Франківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області невідкладно внести відомості до ЄРДР та розпочати досудове розслідування відносно заступника начальника Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби у Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ОСОБА_4 за фактом вчинення злочинів передбачених ч.2 ст.191, ст.365'2 КК України та щодо працівників ДФС, ДПС в Івано-Франківській області за фактом вчинення злочинів передбачених ст. 366 КК України.

В судовому засіданні скаржник надав перед судом пояснення про те, що майно перебуває в заставі за рішенням судді ОСОБА_5 , все майно арештовано за ухвалою, вказані в скарзі особи не чекають завершення кримінального провадження за обвинуваченням скаржника, є борги, але можливо скаржника виправдають; ДФС мала торф скаржника і продала, а виконавча служба перевела грошові кошти на інші рахунки.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 303 Кримінального процесуального кодексу України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: 1) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Згідно частин 1-7 статті 214 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.

Отже умовою внесення відомостей в ЄРДР є наявність в них інформації про вчинене кримінальне правопорушення.

Таким чином незаконність бездіяльності посадової особи органу досудового розслідування щодо внесення в ЄРДР відомостей, які за змістом не складають повідомлення про злочин не спростовано скаржником. Кримінально-правове переслідування особи задля забезпечення реалізації принципу невідворотності покарання за вчинення злочину не забезпечується за бажанням будь-яких осіб, а здійснюється з правових підстав та в порядку, що визначений кримінальним процесуальним законом.

Однак в ст. 343 КК України встановлено кримінальну відповідальність за вплив у будь-якій формі на працівника органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця з метою перешкодити виконанню ним службових обов`язків, або добитися прийняття незаконного рішення.

Отже щодо відповідного суб?єкта і щодо вказаних в скарзі обставин, за якими подано скаргу про внесення відомостей в ЄРДР встановлено юридичну гарантію захисту від незаконного впливу в їх професійній діяльності.

Крім цього процесуальним законом встановлено правові підстави, порядок реалізації права щодо не погодження з діями державного виконавця у виконавчому провадженні, дотримання яких є обов?язком скаржника.

Так скарга є формою зловживання відповідним правом на звернення зі скаргою, оскільки порушує встановлені законом форму, порядок виконання відповідних обов?язків.

Відповідно до ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

В ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» вказано, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так в п. 29 рішення Європейського суду з прав людини в справі «Павлюлінець проти України» (Заява N 70767/01) від 6 вересня 2005 року вказано, що Суд повторює, що право на порушення кримінальної справи проти третьої особи як таке не гарантується Конвенцією (Kubiszyn v. Poland, ухвала від 21 вересня 1999 року, заява N 37437/97).

Натомість в п. 1 ч. 2 ст. 40 КПК України вказано, що слідчий уповноважений починати досудове розслідування за наявності підстав, передбачених цим Кодексом.

Отже право на внесення відомостей в ЄРДР належить до дискреційної компетенції слідчого, яке реалізується ним самостійно та за обставин встановлення дій, що складають об?єктивну та суб?єктивну сторону кримінальних караних діянь.

Відповідно до ст. 214 КПК України відомості про особу та попередню кваліфікацію її дій вносяться до ЄРДР слідчим або прокурором. Отже скаржнику не належить право на порушення кримінальної справи проти певної особи, в тому числі і внесення відомостей до ЄРДР щодо вчинення злочину певною особою, а також у неї відсутнє право на реєстрацію повідомлення про злочин за бажаною нею кваліфікацією дій особи за диспозицією КК України.

Отже право на кримінально-правове переслідування конкретної третьої особи із обраною самостійно кваліфікацією скаржнику не гарантується положеннями Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод людини.

У свою чергу кримінально-правова кваліфікація обставин вчинення злочину особою є підставою для оголошення про підозру і здійснюється виключно визначеним законом уповноваженим та компетентним державним органом.

Так само відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Баглай проти України» (Baglay v. Ukraine), № 22431/02, п. 31, рішення від 8 листопада 2005 року, та «Стоянова та Недельку проти Румунії» (Stoianova and Nedelcu v. Romania), № 77517/01 та № 77722/01, п. 20) право на кримінально-правове переслідування належить саме органу державної влади, який наділений компетенцією щодо проведення кримінально переслідування чи його припинення.

В свою чергу відповідно до п. 52 рішення від 26/07/2011 р. Європейського суду з прав людини в справі «Georgel and Georgeta Stoicescu проти Румунії» (скарга № 9718/03), якщо не встановлено безпосереднього заподіяння тілесного ушкодження то позитивне зобов`язання держави щодо «ефективності судової системи» не вимагає порушення кримінальної справи, достатнім є дисциплінарний, цивільний чи адміністративний спосіб правового захисту потерпілому (наприклад, постанова Європейського суду з прав людини в справі «Во проти Франції» (Vo v. France), скарга № 53924/00, § 90, ECHR 2004-VIII, і постанова в справі «Мастроматтео проти Італії" (Mastromatteo v. Italy), скарга № 37703/97, §§ 90 и 94-95, ECHR 2002-VIII).

Таким чином у органу досудового розслідування є правові підстави для самостійного прийняття рішення щодо внесення повідомлення в ЄРДР чи відмову в цьому. Зазначене повноваження реалізується на дискреційних засадах.

В п. 3 ст. 26 КПК України вказано, що слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Отже правоохоронний орган не може бути зобов?язано вчинити дію на підставі припущень, що носять абстрактний характер, викладені у формі незадоволення діями третіх осіб, не вчинення третіми особами дій, які скаржник передбачає необхідними для себе, без встановлення об?єктивних даних відповідності таких дій диспозиції будь-якої зі статей особливої частини КК України.

Також відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Вайт та Кенеді проти Німеччини» (Waite and Kennedy v. Germany), заява № 26083/94, п. 54, ЕСПЛ 1999-I Суд повторює, що саме національні суди повинні тлумачити національне законодавство та надавати оцінку наданим їм доказам.

Отже вирішення питання щодо порушення прав скаржника належить до компетенції суду.

Перед судом не доведено наявності правових підстав щодо обов?язкового внесення повідомлення скаржника в ЄРДР особою, бездіяльність якої оскаржено.

Тому не доведення незаконності дії чи бездіяльності працівника правоохоронного органу унеможливлює зобов?язання його здійснити дію відповідну дію.

У свою чергу відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.

Відповідно до зазначеного суд,-

П О С Т А Н О В И В :

в задоволенні скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1