УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.09.2023 року м.Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_4 розглянувши в судовому засіданні в місті Одесі клопотання старшого слідчого СВ ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором Київської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження №0000578, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.04.2023 відносно

ОСОБА_6 ( ОСОБА_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Грузії, грузина, громадянина Грузії, із середньою освітою, одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст.89 КК України раніше не судимого,

підозрюваного вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадження Київського районного суду міста Одеси надійшло клопотання старшого слідчого СВ ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором Київської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження №0000578, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.04.2023 відносно ОСОБА_6 ( ОСОБА_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як вбачається з клопотання, 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, відповідно Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан строком на 30 діб, строк дії якого 14.02.2023 Указом Президента України продовжено на 90 діб, тобто до 20.05.2023.

Так, 13.03.2023 о 18:00 ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , і ОСОБА_9 матеріали відносно яких виділено в окреме провадження, вступили у злочинну змову, направлену на таємне викрадення чужого майна ОСОБА_10 з його автомобіля марки «КІА ОPTIMA», державний номерний знак НОМЕР_1 , що знаходився в м.Одеса по вул.Фонтанська дорога,16/8.

Реалізуючи вказаний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, того ж дня, близько 19:30, знаходячись за вищевказаною адресою, ОСОБА_6 за попередньою змовою з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , матеріали відносно яких виділено в окреме провадження, впевнившись в тому, що за їх діями ніхто не спостерігає, попередньо розподіливши між собою ролі, таким чином що ОСОБА_8 залишився за кермом автомобіля «Опель Вектра» д.н.з. НОМЕР_2 (підвісний номерний знак НОМЕР_3 ), на проїжджій частині вул.Фонтанська дорога, біля будинку 16/8 слідкувати, щоб злочинні дії ОСОБА_9 та ОСОБА_6 були непомічені, тоді, як ОСОБА_6, пробив заднє ліве колесо вищевказаного автомобілю, а ОСОБА_9 в цей час діючи умисно, в умовах воєнного стану, шляхом пошкодження стекла задніх пасажирських лівих дверей автомобіля марки «КІА ОПТІМА» державний номерний знак НОМЕР_1 , таємно викрав з заднього пасажирського сидіння майно, яке належить ОСОБА_10 , а саме: рюкзак чорного кольору з емблемою «System Air» вартістю 283 гривні 33 копійки, в якому знаходився ноутбук марки «HP ProBook 445 G 7», вартістю 16194 гривні 66 копійок, та грошові кошти в сумі 800 доларів США, що складають згідно курсу НБУ на момент вчинення 29254 грн. 88 коп., тим самим спричинивши матеріальний збиток на загальну суму 45732 гривні 87 копійок.

Після чого, ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , і ОСОБА_9 , матеріали відносно яких виділено в окреме провадження, з місця вчинення кримінального правопорушення з викраденим майном на автомобілі «Опель Вектра» д.н.з. НОМЕР_2 (підвісний номерний знак НОМЕР_3 ), під керуванням ОСОБА_8 зникли, отримавши можливість розпорядитись ним на свій розсуд.

13.03.2023 приблизно о 19:34 біля будинку 14-А по вул.Краснова в м.Одесі, безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_6 втік, а ОСОБА_8 та ОСОБА_9 матеріали відносно яких виділено в окреме провадження, були викриті та затримані співробітниками УСР в Одеській області ДСР НП України.

17.08.2023 повідомлено про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у сховище, в умовах воєнного стану.

Обґрунтованість підозри Окрадзе Звіаду повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 13.03.2023 по вул.Толбухіна, 9/2 в м.Одесі; протоколом огляду місця події від 13.03.2023 по вул.Краснова,14, в м.Одесі; протоколом затримання ОСОБА_8 , в порядку ст.208 КПК України; протоколом затримання ОСОБА_9 , в порядку ст.208 КПК України; протокол обшуку від 14.03.2023; протокол допиту потерпілого ОСОБА_10 від 14.03.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 , від 13.03.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 14.03.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 , від 14.03.2023; протоколом огляду речових доказів; протоколом про результати проведення оперативно-розшукового заходу візуального спостереження за особою; іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

У зв`язку із переховуванням підозрюваного ОСОБА_6 від органу досудового розслідування постановою слідчого СВ ОРУП №1 ГУНП України в Одеській області від 25.08.2023 останнього оголошено у розшук, здійснення якого доручено співробітникам ВКП ОРУП №1 ГУ НП України в Одеській області.

Враховуючи викладене, а також що ОСОБА_6 за даними Департаменту Центральної Кримінальної поліції МВС Грузії 18.03.2023 року перетнув державний кордон Грузії на в`їзд, та з того часу території Грузії не залишав постановою старшого слідчого від 08.09.2023 року останнього оголошено в міжнародний розшук.

Слідчий звертається з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 посилаючись на наявність ризиків передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Враховуючи, що ОСОБА_6 підозрюється у скоєнні умисного злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 8 років, офіційно не працевлаштований, не має стійких соціальних зв`язків, за викликом до органу досудового розслідування не являється та за місцем мешкання не проживає, тобто ухиляється від органів досудового розслідування та знаходиться у міжнародному розшуку, що свідчить про наявність ризику передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

В судовому засіданні прокурор наполягав на задоволенні клопотання, посилаючись на викладені в ньому доводи та наявність ризиків і обґрунтованої підозри.

Захисник в судовому засіданні залишив розгляд клопотання на розсуд суду.

Вивчивши клопотання та матеріали які обґрунтовують доводи клопотання, а також вислухавши думку учасників кримінального провадження, вважаю, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.6 ст.193 КПК України, розгляд клопотання у відсутності підозрюваного можливе лише у випадку, коли буде доведено, що підозрюваний оголошений в міжнародний розшук.

Згідно з роз`ясненням Департаменту міжнародного поліцейського співробітництва НПУ відповідно до статті 84 Правил Інтерполу з обробки даних, затверджених Резолюцією 80-ї сесії Генеральної Асамблеї Інтерполу AG-2011-RES-07, публікацію циркулярного розшукового повідомлення про міжнародний розшук особи з метою її арешту та подальшої екстрадиції має бути погоджено з центральним органом щодо видачі (екстрадиції) та Генеральному секретаріату Інтерполу мають бути надані чіткі та прямі гарантії, що тимчасовий арешт і видачу (екстрадицію) особи буде запитано у випадку її арешту (затримання) на території країн-членів МОКП-Інтерпол у порядку передбаченому чинним законодавством.

На дев`яносто дев`ятій сесії (27.02-03.03.2017) Комісією з контролю файлів Інтерполу ухвало рішення, що запобіжні заходи у вигляді дозволу на затримання підозрюваного з метою приводу не є ордерами на арешт у розумінні ст.83.2 Правил Організації.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.575 КПК України визначено, що видача особи в Україну може бути запитана лише на підставі ухвали суду про тримання особи під вартою.

Постановою старшого слідчого від 08.09.2023 року про оголошення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у міжнародний розшук.

Згідно ч.1 ст.194 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

При розгляді клопотання слідчого, виконуючи вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», слідчий суддя застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57).

Згідно п.32 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фокс, Кембелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року, та відповідно до п.219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» («Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine») від 21 квітня 2011 року, заява №42310/04 суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Згідно з практикою ЄСПЛ, зокрема п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13.11.07 року - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, слідчий суддя враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в п.84 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року в справі «Харченко проти України», п.4 ст.5 Конвенції передбачає право заарештованих або затриманих осіб на судовий контроль щодо матеріально-правових і процесуальних підстав позбавлення їх волі, що, з погляду Конвенції, є найважливішими умовами забезпечення «законності». Це означає, що суд відповідної юрисдикції має перевірити не тільки питання дотримання процесуальних вимог національного законодавства, але й обґрунтованість підозри, яка послужила підставою для затримання, і законність мети, з якою застосовувались затримання та подальше тримання під вартою (див. справу «Буткевічус проти Литви» (Butkeviciusv. Lithuania) № 48297/99, п. 43, ЄКПЛ 2002-ІІ).

Крім того, Європейський суд з прав людини у п.п. 68-69 Рішення від 17.10.2013 року у справі «Таран проти України» зазначив, що пункт 1 статті 5 Конвенції вимагає, що для того, щоб позбавлення свободи не вважалося свавільним, не достатньо того, щоб цей захід здійснювався відповідно до національного законодавства; він також має бути необхідним за конкретних обставин (див. рішення від 27 лютого 2007 року у справі «Нештяк проти Словаччини» (Neљќбk v. Slovakia), заява № 65559/01, п. 74). На думку Суду, тримання під вартою відповідно до підпункту «с» пункту 1 статті 5 Конвенції має втілювати вимогу пропорційності, яка обумовлює існування обґрунтованого рішення, яким здійснюється оцінка відповідних аргументів «за» і «проти» звільнення (див. рішення у справі «Ладент проти Польщі» (Ladent v. Poland), заява № 11036/03, п. 55, ECHR 2008-... (витяги), і від 14 жовтня 2010 року у справі «Хайредінов проти України» (Khayredinov v. Ukraine), заява № 38717/04, п. 86).

Суд також постановив, що пункт 3 статті 5 Конвенції вимагає, що обґрунтування будь-якого строку тримання під вартою, незалежно від того, наскільки коротким він є, має бути переконливо продемонстроване владою. Аргументи «за» і «проти» звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), але мають підтверджуватися фактичними даними. Ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування можливості переховування обвинуваченим, або доведуть, що така можливість є настільки невеликою, що вона не може обґрунтовувати досудове ув`язнення (див. рішення від 4 жовтня 2005 року у справі «Бекчєв проти Молдови» (Becciev v. Moldova), заява № 9190/03, пункти 56 і 59, з подальшими посиланнями).

Разом з тим, згідно п.99 рішення ЄСПЛ у справі «Геращенко проти України», визначаючи доцільність звільнення або подальшого тримання особи під вартою, відповідні органі державної влади зобов`язані розглянути також альтернативні заходи забезпечення її явки до суду.

Дослідивши долучені до клопотання матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до переконання про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 ( ОСОБА_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує практику ЄСПЛ, а саме рішення ЄСПЛ у справі «Боротюк проти України», п.61-817, згідно якого існування обґрунтованої підозри щодо вчинення тяжкого злочину спочатку може виправдовувати тримання під вартою, а також рішення ЄСПЛ у справі «Бєлєвіцький проти Росії», п.101-815, згідно якого серйозність обвинувачення є належним аспектом при оцінюванні загрози ухилення від слідства чи продовження зайняття злочинною діяльністю.

Зважаючи на те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та на теперішній час його місце знаходження невідоме, тяжкість кримінального правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 вважаю, що ці обставини свідчать про можливість з боку останнього переховуватися від органів досудового розслідування.

В зв`язку з викладеним, вважаю ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, доведеними.

Враховуючи наведені правові норми та в результаті дослідження матеріалів провадження за клопотанням слідчого, зважаючи на те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та наявність відповідно оформленої постанови слідчого про оголошення підозрюваного у міжнародний розшук, слідчий суддя вважає доведеним факт оголошення підозрюваного ОСОБА_6 в міжнародний розшук, що в сукупності з наявним ризиком, передбаченим п.1 ч.1 ст.177 КПК України, являється підставою для обрання відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за його відсутності в порядку ч.6 ст.193 КПК України.

При цьому слідчий суддя враховує, виходячи із досліджених матеріалів, що вік та стан здоров`я підозрюваного не виключають можливості його тримання під вартою.

Обставин, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, не має.

Разом з цим, слідчий суддя при постановленні ухвали враховує положення абз.6 ч.4 ст.183 КПК України, де зазначено, що при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

На підставі викладеного, керуючись ст..ст.132, 176, 177, 178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 205 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором Київської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження №0000578, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.04.2023 відносно ОСОБА_6 ( ОСОБА_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити.

За відсутності підозрюваного обрати відносно ОСОБА_6 ( ОСОБА_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор», в порядку ч.6 ст.193 КПК України.

Після затримання ОСОБА_6 і не пізніше, як через 48 годин з часу його доставки до місця кримінального провадження доставити ОСОБА_6 до слідчого судді для розгляду питання про застосування обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою або його заміну на більш м`який запобіжний захід.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга, протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1