Справа № 642/2874/23
Провадження № 1-кс/642/2159/23
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

26 липня 2023 року м. Харків

Слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові клопотання слідчого СВ ВП № 2 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000683 від 27.04.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ ВП № 2 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 звернулася до суду з клопотанням про арешт майна.

В клопотанні просить накласти арешт на майно вилучене під час обшуку 20.07.203 в період часу з 11 год. 04 хв. по 13 год. 01 хв. за адресою: АДРЕСА_1 (що належить на праві власності ОСОБА_6 ), та де мешкає ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: зіп пакет розміром близько 2см*5см з нашаруванням невідомої речовини білого кольору; планшет чорного кольору марки «ASUS»; цифровий годинник на руку чорного кольору марки «AMAZFIT»; аккумулятор від мобільного телефону марки «Iphone»; мобільний телефон у зіп пакеті марки «Appo»; екрани до мобільного телефону ІР-68 чорного кольору у кількості три штуки; сім-картка мобільного оператору «Київстар»; задня частина мобільного телефону марки «Мейзу»; передня частина мобільного телефону невстановленої марки чорного кольору; ноутбук «MacBook Pro» модель А 1398 ЕМС 2673 на екрані маються візуальні потертості, оскільки вказані предмети матимуть суттєве значення у кримінальному провадженні як речові докази та для запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Як вбачається з наданого клопотання та додатків до нього, слідчим відділом ВП № 2 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000683 від 27.04.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України тобто відкрите викрадення чужого майна, (грабіж), вчинений повторно, в умовах воєнного стану.

01.06.2023 ОСОБА_8 , було повідомлено про підозру у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186 КК України тобто відкрите викрадення чужого майна, (грабіж), вчинений повторно, в умовах воєнного стану. Також в ході досудового розслідування було отримано рапорт о/у СКП ВП №2 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області, про те що здобутий злочинним шляхом ОСОБА_8 , телефон «Apple iphone 12 128 Gb Green» IMEI 1: НОМЕР_1 IMEI 2: НОМЕР_2 збув особі з анкетними даними ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 який фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 та користується мобільним номером телефону НОМЕР_3 . Зазначені дані були встановлені в ході розвідувальної бесіди оперативними співробітниками з мешканцем кв. АДРЕСА_2 , та встановлено, що двері відчинив зазначений громадянин який представився як ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та пояснив, що мешкає за вказаною адресою на протязі року сам, винаймаючи вказане помешкання та займається певним видом підприємницької діяльності на радіо-ринку «Соллі», що у м. Харкові.

Так, 20.07.2023 в період часу з 11 год. 04 хв. по 13 год. 01 хв. на підставі ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова (справа № 642/2874/23, провадження № 1- кс/642/2112/23) від 18.07.2023, було проведено санкціонований обшук домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 (що належить на праві власності ОСОБА_6 ), де мешкає ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході якого було виявлено і вилучено: зіп пакет розміром близько 2см*5см з нашаруванням невідомої речовини білого кольору; планшет чорного кольору марки «ASUS»; цифровий годинник на руку чорного кольору марки «AMAZFIT»; акамулятор від мобільного телефону марки «Iphone»; мобільний телефон у зіп пакеті марки «Appo»; екрани до мобільного телефону ІР-68 чорного кольору у кількості три штуки; сім-картка мобільного оператору «Київстар»; задня частина мобільного телефону марки «Мейзу»; передня частина мобільного телефону невстановленої марки чорного кольору; ноутбук «MacBook Pro» модель А 1398 ЕМС 2673 на екрані маються візуальні потертості у зв`язку з тим, що без вилучення вони могли бути знищені чи передані іншим особам, що унеможливило б у подальшому проведення досудового розслідування та доказування складу кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України.

Вилучені речі та предмети фактично знаходяться у володінні ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно із вимогами ст. 100 КПК України та п. 20 постанови КМУ № 1104 від 19.11.2012 не передбачено можливість передачі вищевказаних речових доказів, які вилучені в ході обшуку на відповідальне зберігання учасникам кримінального провадження та іншим особам.

У зв`язку з необхідністю проведення експертиз, детальних оглядів вилучених речових доказів потрібно накласти арешт, зокрема згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу, і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно зі ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони, зокрема, підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

Крім того, відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

При цьому, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Також відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди тощо.

З огляду на викладене, на даний час виникла необхідність накласти арешт на зіп пакет розміром близько 2см*5см з нашаруванням невідомої речовини білого кольору; планшет чорного кольору марки «ASUS»; цифровий годинник на руку чорного кольору марки «AMAZFIT»; аккумулятор від мобільного телефону марки «Iphone»; мобільний телефон у зіп пакеті марки «Appo»; екрани до мобільного телефону ІР-68 чорного кольору у кількості три штуки; сім-картка мобільного оператору «Київстар»; задня ччастина мобільного телефону марки «Мейзу»; передня частина мобільного телефону невстановленої марки чорного кольору; ноутбук «MacBook Pro» модель А 1398 ЕМС 2673 на екрані маються візуальні потертості які вилучені в період часу з 11 год. 04 хв. по 13 год. 01 хв. на підставі ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова (справа № 642/2874/23, провадження № 1- кс/642/2112/23) від 18.07.2023, за адресою: АДРЕСА_1 (що належить на праві власності ОСОБА_6 ), та де мешкає ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки вказані предмети матимуть суттєве значення у кримінальному провадженні як речові докази та для запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

На підставі викладеного, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, перетворення, пересування тимчасово вилученого майна, виникає необхідність накласти на нього арешт, шляхом встановлення заборони користування, розпорядження та відчуження вказаним майном,.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, підтвердив доводи, викладені у клопотанні на його обгрунтування, просив його задовольнити у повному обсязі.

Представник третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт адвокат ОСОБА_4 у судовому засідання проти накладення арешту на вилучене майно заперечував. Просив відмовити в задоволенні клопотання про накладення арешту на вилучене майно, зазначивши, що клопотання слідчого не обґрунтоване та підстав для накладення арешту немає, оскільки ОСОБА_7 -власник цього майна є свідком у цьому кримінальному провадженні.

Слідчий суддя, вислухавши пояснення учасників кримінального провадження, на підставі наданих матеріалів, оцінивши в сукупності всі обставини, дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання з наступних мотивів.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є арешт майна.

Згідно з ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження, зокрема і арешту майна, можливе лише якщо:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження.

Як вбачається з матеріалів клопотання, слідчим відділом ВП № 2 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000683 від 27.04.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України тобто відкрите викрадення чужого майна, (грабіж), вчинений повторно, в умовах воєнного стану.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Слідчий у клопотанні посилається на те, що вилучене майно є вагомим речовим доказом у відповідності до ст. 98 КПК України.

Однак, як вбачається з ухвали слідчого судді від 18.07.2023 про надання дозволу на проведення обшуку, було надано дозвіл на проведення обшуку квартири АДРЕСА_3 , власником якої є ОСОБА_6 , де фактично мешкає ОСОБА_7 , з метою відшукання викраденого майна, а саме мобільного телефону «Apple iphone 12 128 Gb Green» IMEI 1: НОМЕР_1 IMEI 2: НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_9 , а не з метою вилучення майна, яке належить ОСОБА_7 , який є свідком у цьому кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати, зокрема, правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно, у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони, зокрема, зберегли на собі сліди кримінального правопорушення.

Слідчий суддя, відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

Слідчим у клопотанні не доведено наявність ризиків передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

На думку слідчого судді, такий підхід органу досудового розслідування до процесу доказування у кримінальному провадженні не повинен компенсуватись за рахунок обтяження законних прав та інтересів власника майна, а також істотного обмеження закріпленої в Конституції України непорушності права власності.

Крім того, як вбачається з матеріалів клопотання, власнику майна ОСОБА_7 не повідомлено про підозру. Відповідно до ч. 2 ст. 64-2 КПК України права третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна. При виникненні питання про обмеження права власності у кримінальному провадженні, особа, яка не є підозрюваною, набуває статусу третьої особи, щодо якої вирішується питання про арешт. Чинним кримінальним процесуальним законодавством визначена можливість арешту майна третьої особи лише за клопотанням прокурора. Отже при зверненні з клопотанням про накладення арешту на майно фізичної особи, вони набувають статусу третьої особи, щодо якої вирішується питання про арешт. Чинним кримінальним процесуальним законодавством визначена можливість арешту майна третьої особи лише за клопотанням прокурора.

Разом з тим, як вбачається із клопотанням про арешт майна третьої особи звернувся слідчий, тобто неналежний суб`єкт.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 КПК України обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Як встановлено слідчим суддею, клопотання про арешт майна подано неналежним суб`єктом та процесуальний статус зазначеного у клопотанні майна як речового доказу не є визначеним відповідно до вимог ст. 98 КПК України, та не доведено наявність ризиків передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

Беручи до уваги вищевказане, слідчий суддя приходить до висновку, що в задоволенні клопотання про арешт майна слід відмовити.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 64-2, 98, 100, 131, 132, 167, 267, 170, 172-173, 369-372 КПК України, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання слідчого СВ ВП № 2 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000683 від 27.04.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1