ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2011/23 Справа № 177/591/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2023 року м.Кривий Ріг

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі: ОСОБА_5 ,

за участю прокурора: ОСОБА_6 ,

обвинуваченого: ОСОБА_7 ,

потерпілої: ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривий Ріг апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 29.03.2023 року у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за №0000001 від 02.01.2023 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який уродженця с.Катеринівка Дніпропетровської області, громадянина України, з вищою освітою, розлученого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначено покарання у вигляді двохсот годин громадських робіт, -

Встановила:

вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним у тому, що він, приблизно о 15:30, перебуваючи в коридорі буд. АДРЕСА_2 , підійшов до ОСОБА_8 та штовхнув її руками у спину, після чого вона впала на підлогу. Після цього, ОСОБА_7 , діючи умисно, з мотивів виниклої особистої неприязні, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки у вигляді заподіяння ОСОБА_8 тілесних ушкоджень і бажаючи їх настання, обійшов ОСОБА_8 з лівої сторони та наніс приблизно 2 удари ногою по лівому стегну ОСОБА_8 , що завдало фізичного болю, однак не спричинило тілесних ушкоджень.

Одразу після цього ОСОБА_7 затягнув ОСОБА_8 до кімнати за вищевказаною адресою, де, продовжуючи свій намір на спричинення тілесних ушкоджень, перебуваючи в положенні обличчям до обличчя ОСОБА_8 , умисно наніс правою рукою, зжатою в кулак, не менше 5 ударів в ліву область потилиці та вуха потерпілої, після чого ОСОБА_8 знову впала на спину. Надалі, ОСОБА_7 сів на потерпілу зверху та, тримаючи своєю правою рукою ліву руку ОСОБА_8 , продовжуючи свої протиправні дії, спрямовані на спричинення тілесних ушкоджень потерпілій, умисно наніс ОСОБА_8 лівою рукою зжатою в кулак приблизно 10 ударів в область правої частини обличчя.

Внаслідок умисних, суспільно-небезпечних дій ОСОБА_7 потерпілій ОСОБА_8 заподіяні тілесні ушкодження у вигляді: синців навколо правого ока з розповсюдженням на виличну область, на правій щоці, по зовнішній поверхні нижньої третини лівого передпліччя, які відповідно до висновку експерта № 145 від 02.02.2023 за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі, що мають незначні скороминучі наслідки.

Органами досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України за ознаками умисного легкого тілесного ушкодження.

З таким вироком суду першої інстанції не погодився обвинувачений та оскаржив в апеляційному порядку.В обґрунтування своїх апеляційних вимог зазначає, що суд першої інстанції, приймаючи рішення, не дотримався вимог ч.3 ст.349 КПК України, не з`ясував наявність чи відсутність сумнівів у добровільності позиції про недоцільність дослідження доказів щодо всіх фактичних обставин інкримінованого кримінального правопорушення, а також не роз`яснив наслідки застосування вищевказаної статті, зокрема, позбавлення права оскаржити обставини в апеляційному порядку.

Наголошує, що місцевий суд, в порушення вимог закону, не послався на покази обвинуваченого, як на доказ винуватості. Висловлює сумніви щодо фіксування судового розгляду за допомогою технічних засобів, оскільки в процесі судового розгляду обвинувачений наголошував про відсутність умислу на завдавання потерпілій тілесних ушкоджень, що фактично ставить під сумнів наявність обов`язкової складової суб`єктивної сторони злочину.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав свою апеляційну скаргу та просив вирок місцевого суду скасувати та призначити новий судовий розгляд, прокурора ОСОБА_6 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, просила вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах апеляційної скарги та обговоривши її доводи, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення яке ухвалено згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим кодексом.

Проте, суд першої інстанції наведених вимог закону не дотримався.

Згідно з ч. 3 ст. 349 КПК суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Тобто обов`язковими умовами застосування порядку дослідження доказів, передбаченого ч. 3 ст. 349 КПК України є правильне розуміння учасниками судового провадження змісту певних фактичних обставин, добровільність їх позиції щодо відсутності необхідності дослідження цих обставин, а також роз`яснення судом учасникам судового провадження процесуальних наслідків такого порядку дослідження доказів - відповідне обмеження права на апеляційне оскарження.

Однак, вказаних у ч. 3 ст. 349 КПК обов`язкових умов щодо порядку дослідження доказів при розгляді кримінального провадження щодо ОСОБА_7 судом першої інстанції дотримано не було.

Так, відповідно до технічного запису судового засідання за 29.03.2023 р. вбачається, що судовий розгляд відносно обвинуваченого ОСОБА_7 проводився за правилами положень ч.3 ст.349 КПК України, останній свою вину у вчиненні інкримінованого злочину визнав в повному обсязі та не заперечував проти обставин, викладених в обвинувальному акті.

Місцевий суд на підтвердження вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вироку послався саме на показання останнього про визнання своєї вини, згідно яких він підтвердив фактичні обставини, викладені у обвинувальному акті.

Визначаючи обсяг доказів, що підлягають дослідженню, та порядок їх дослідження, суд першої інстанції визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Однак, судом не було роз`яснено ОСОБА_7 вимоги ст. 349 КПК, зокрема, не з`ясовано, чи правильно розуміє обвинувачений зміст фактичних обставин, чи немає сумнівів у добровільності його позиції, а також не роз`яснено йому, що у випадку дослідження доказів в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції, безпідставно обмежився дослідження фактичних обставин провадження лише допитом обвинуваченого та потерпілого, належним чином не з`ясувавши обставини вчинення інкримінованого злочину, викладені в обвинувальному акті, та безпідставно здійснив судовий розгляд провадження у спрощеному порядку, передбаченому ч. 3. ст. 349 КПК України, чим порушив право обвинуваченого на захист та позбавив його права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Вказані порушення вимог кримінального процесуального закону, які були допущені судом першої інстанцій, згідно ч. 1 ст. 412 КПК є істотними.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

В силу п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно з ч. 1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Враховуючи наведені норми права, та допущені судом першої інстанції порушення вимог кримінального процесуального закону, колегія суддів вважає такі порушення істотними, відповідно до ч. 1 ст. 412 КПК України, оскільки вони перешкодили суду першої інстанції ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, не дозволяють суду апеляційної інстанції прийняти будь - яке остаточне рішення у даному кримінальному провадженні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про необхідність скасування вироку в порядку ч. 2 ст. 404 КПК України та призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

Скасовуючи вирок суду за наведених підстав, суд не входить в обговорення доводів апеляційної скарги, однак вони підлягають перевірці під час нового розгляду в суді першої інстанції, як такі, що мають суттєве значення у кримінальному провадженні.

При новому судовому розгляді необхідно усунути порушення, зазначені у цій ухвалі, повно та всебічно дослідити обставини, які мають істотне значення для кримінального провадження, створити сторонам необхідні умови для забезпечення рівних прав у наданні доказів на підтвердження своїх позицій і доведенні перед судом їх переконливості та ухвалити рішення, яке відповідає вимогам закону.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 29.03.2023 року щодо обвинуваченого ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді