01.06.2023
Справа № 331/3426/23
Провадження № 1-кс/331/1100/2023
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2023 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого в ОВС 1-го відділення слідчого відділу УСБУ в Запорізькій області ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню № 0000640 від 21.04.2023, за підозрою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 7 ст. 111-1, ч. 1 ст. 111-2 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчим відділом Управління СБ України в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000643 від 21.04.2023, за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 7 ст. 111-1, ч. 1 ст. 111-2 КК України.

27.01.2022 слідчим відділом Управління СБ України в Запорізькій області, на підставі повідомлення оперативного підрозділу 4 відділу ГВ ЗНД Управління СБ України в Запорізькій області, внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато досудове розслідування у кримінального провадження № 0000177 за ознаками вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

В той же день слідчим відділом Управління СБ України в Запорізькій області, на підставі повідомлення оперативного підрозділу 4 відділу ГВ ЗНД Управління СБ України в Запорізькій області, внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато досудове розслідування у кримінального провадження № 0000178 за ознаками вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України.

Далі 30.01.2023 постановою прокурора, який здійснює процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні матеріали досудових розслідувань № 0000177 за ознаками вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України та № 0000178 за ознаками вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України було об`єднано у кримінальне провадження № 0000177 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень передбачених ч. 7 ст. 111-1, ч. 1 ст.111-2 КК України.

04.04.2023 слідчим слідчого відділу Управління СБ України в Запорізькій області, за погодженням з процесуальним керівником у кримінальному провадженні прокурором відділу Запорізької обласної прокуратури, відповідно до вимог та у порядку передбаченому КПК України, у кримінальному провадженні № 0000177 від 27.01.2023 обґрунтовано повідомлено громадянці України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 7 ст. 111-1, ч. 1 ст. 111-2 КК України.

Того ж дня направлено постанову на Регіональний центр з надання безоплатної правової допомоги у Донецькій та Запорізькій областях, та відповідно до доручення від 04.04.2023 для надання безоплатної вторинної правової допомоги особі призначено захисника адвоката ОСОБА_6 , якому 04.04.2023 вручено копію повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених

ч. 7 ст. 111-1, ч. 1 ст. 111-2 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що громадянка України ОСОБА_5 будучи колишнім інспектором сектору моніторингу Пологівського районного відділу поліції ГУНП в Запорізькій області, у званні майора поліції (звільнена відповідно до наказу 586 о/с від 23.05.2022) та проросійськи налаштованою особою, приблизно у липні 2022 року (більш точна дата та час органом досудового розслідування не встановлена), перебуваючи на території міста Токмак, Токмацької міської територіальної громади Пологівського району Запорізької області, яка з 26.02.2022 та на час повідомлення про підозру є тимчасово окупованою територією представниками збройних формувань держави-агресора російської федерації (далі зф держава-агресор рф), діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи настання негативних наслідків, прийняла пропозицію від невстановлених під час досудового розслідування осіб із числа представників окупаційної адміністрації російської федерації, відповідальних за управління тимчасово окупованою територією міста Токмак Пологівського району Запорізької області, добровільно та ініціативно зайняла у незаконному правоохоронному органі - «Відділі з питань міграції Управління внутрішніх справ по м. Токмак та Токмацькому районі (мовою оригіналу «Отдел по вопросам миграции УВД по г. Токмак и Токмакскому району») посаду старшого інспектора відділу з питань міграції, створеного на тимчасово окупованій території Токмацької міської територіальної громади.

Також громадянка України ОСОБА_5 починаючи з липня 2022 року, займаючи посаду старшого інспектора відділу з питань міграції, у незаконному правоохоронному органі - «Відділі з питань міграції Управління внутрішніх справ по м. Токмак та Токмацькому районі (мовою оригіналу «Отдел по вопросам миграции УВД по г. Токмак и Токмакскому району») створеного на тимчасово окупованій території м. Токмак, Токмацької міської територіальної громади, Пологівського району, Запорізької області, що розташований у приміщенні відділу Центру надання адміністративних послуг у м. Токмак за адресою Запорізька область, м. Токмак, вул. Центральна, буд. 55в/1, усвідомлюючи та розуміючи протиправність свого діяння та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи умисно надала допомогу державі-агресору (пособництво) та окупаційній адміністрації держави-агресора у проведенні підривної діяльності проти України, шляхом підтримання та виконання рішення голови окупаційної влади та рішень держави-агресора російської федерації щодо впровадження незаконної політики держави-агресора, спрямованої на порушення Конституції України, законів України та міжнародних нормативно правових актів щодо паспортизації громадян України.

04.04.2023 слідчим слідчого відділу Управління СБ України в Запорізькій області, за погодженням з процесуальним керівником у кримінальному провадженні прокурором відділу Запорізької обласної прокуратури, відповідно до вимог та у порядку передбаченому КПК України, у кримінальному провадженні № 0000177 від 27.01.2023 обґрунтовано повідомлено громадянці України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 7 ст. 111-1, ч. 1 ст. 111-2 КК України.

Відповідно до матеріалів досудового розслідування, громадянка України ОСОБА_4 у період з 24.02.2022 по теперішній час перебуває на тимчасово окупованій території України на території м. Токмак Пологівського району Запорізької області.

28.03.2023 постановою процесуального керівника у кримінальному провадженні прокурора відділу Запорізької обласної прокуратури, на підставі положень ст. 217 КПК України матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000177 від 27.01.2023 виділено в окреме провадження відносно вчинення ОСОБА_4 , кримінальних правопорушень, передбачених ч. 7 ст. 111-1, ч. 1 ст. 111-2 КК України, в окреме провадження під № 0000640.

Відповідно до матеріалів досудового розслідування, громадянка України ОСОБА_5 у період з 24.02.2022 і по теперішній час перебуває на тимчасово окупованій території України, а саме у м. Токмак Пологівського району Запорізької області.

21.04.2023 в межах здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000643 від 21.04.2023 підозрювану ОСОБА_5 , оголошено у державний, міждержавний та міжнародний розшук, проведення якого доручено здійснювати 4 відділу ГВ ЗНД УСБУ в Запорізькій області.

Згідно інформації оперативного підрозділу та матеріалів кримінального провадження на даний час підозрювана ОСОБА_5 , переховується від органів слідства та перебуває на тимчасово-окупованій території м. Токмак Пологівського району Запорізької області та забезпечити його явку для участі у слідчих діях не виявляється за можливе.

Встановлено, що підозрювана ОСОБА_5 , ухиляється від явки на виклик слідчого (не прибув на виклик без поважної причини більше ніж два рази), оголошений у державний, міждержавний та міжнародний розшук та перебуває у м. Токмак Пологівського району Запорізької області, тобто на території, яка відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 309 від 22.12.2022 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією», Михайлівська селищна територіальна громада внесена до вказаного переліку територіальних громад, розташованих в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні)

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 111, ч. 8 ст. 135 та ч. 1 ст. 278 КПК України, 31.03.2023 на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора 04.04.2023 у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та опубліковано відомості про повідомлення громадянці України ОСОБА_5 , про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 7 ст. 111-1, ч.1 ст. 111-2 КК України.

Крім того, у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження опубліковано інформацію про виклик громадянки України ОСОБА_5 , до органу досудового розслідування для отримання письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 7 ст. 111-1, ч. 1 ст. 111-2 КК України. Однак у визначений час громадянка України ОСОБА_5 , до органу досудового розслідування не з`явилася, про поважні причини своєї не явки не повідомила.

21.04.2023 у кримінальному провадженні № 0000643 від 21.04.2023 за підозрою ОСОБА_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 7 ст. 111-1, ч. 1 ст. 111-2 КК України, оголошено у розшук ОСОБА_5 .

Далі 21.04.2023 досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні зупинено у зв`язку із оголошенням у розшук підозрюваного та 18.05.2023 відновлено у зв`язку із необхідністю проведення слідчих (розшукових) дій.

Тобто, притягнути ОСОБА_5 , до кримінальної відповідальності у загальному порядку, передбаченому кримінально-процесуальним законодавством, не надається можливим, але при цьому наявні достатні підстави для проведення у даному кримінальному провадженні стосовно підозрюваного спеціального досудового розслідування злочину, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Так, згідно п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відтак, санкцією ч. 7 ст. 111-1 КК України, за якою ОСОБА_5 , повідомлено про підозру, передбачено додаткове покарання у вигляді конфіскації майна.

Таким чином, з урахуванням санкції ч. 7 ст. 111-1 КК України, орган досудового розслідування відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 170 КПК України повинен вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні з метою його конфіскації.

Зокрема досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до інформації із реєстру нерухомого майна № 333420370 встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ІНН НОМЕР_1 належить на праві приватної власності квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею: 49,3 кв.м., житловою площею: 28,2 кв.м.

Крім того, наразі в органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що наявні ризики відчуження вказаного вище рухомого майна, що на праві приватної власності належить підозрюваній ОСОБА_5 , з метою унеможливлення застосування до неї заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна та подальшої його конфіскації, орган досудового розслідування вважає за доцільне здійснити розгляд цього клопотання без повідомлення про це підозрювану та сторону захисту, з метою запобігання настанню негативних наслідків для кримінального провадження.

Враховуючи цей факт, керуючись ч. 2 ст. 172 КПК України «Клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна», просить провести розгляд клопотання без виклику підозрюваної ОСОБА_5 та її захисника.

На підставі вищевикладеного просить суд клопотання про арешт майна, задовольнити. Накласти арешт шляхом заборони відчуження, користування та розпорядження на рухоме майно, яке належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ІНН НОМЕР_1 квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею: 49,3 кв.м., житловою площею: 28,2 кв.м.

Однією з основних вимог до поведінки судді, закріплених у ст. 6 Закону України «Про статус суддів»: суддя, при здійсненні правосуддя дотримуватися вимог Конституції та законів України, забезпечувати повний, всебічний та об`єктивний розгляд судових справ з дотриманням установлених законом строків.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

З рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 р. та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001 р. вбачається, що право на суд не є абсолютним та воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Із зазначеного слідує, що розгляд справи за відсутності, слідчого, прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження не є порушенням права на справедливий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Слідчий суддя, взявши до уваги заяву слідчого, вивчивши доводи клопотання та долучені до нього копії документів, прийшов до наступного.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-її). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А « 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява № 48191/99, пп. 49-62, від 10 травня 2007 року. Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 7 червня 2007 року у справі «Смирнов проти Росії» висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи.

Таким чином, враховуючи правову підставу для арешту майна, достатність доказів, що вказують на вчинення злочину, а також те, що незастосування арешту майна, може призвести до зникнення, втрати або пошкодження вказаного майна чи настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання про арешт майна є доведеним та обґрунтованим, у зв`язку з чим підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 16, 21, 93, 98-100, 117, 131, 132, 167, 170-174 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого в ОВС 1-го відділення слідчого відділу УСБУ в Запорізькій області капітана юстиції ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню №0000643 від 21.04.2023 за підозрою ОСОБА_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 7 ст. 111-1, ч. 2 ст. 111-2 КК України задовольнити.

Накласти арешт шляхом заборони відчуження, користування та розпорядження на нерухоме майно, яке належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ІНН НОМЕР_1 на праві приватної власності, а саме: квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею: 49,3 кв.м., житловою площею: 28,2 кв.м.

Ухвала підлягає негайному виконанню старшим слідчим 1-го відділення СВ УСБУ в Запорізькій області капітаном юстиції ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти діб з дня її винесення.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді клопотання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Слідчий суддя: ОСОБА_1