ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1577/23 Справа № 185/7299/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 (у режимі відеоконференції)

підозрюваного ОСОБА_7 (у режимі відеоконференції)

захисника ОСОБА_8 (у режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Дніпровського апеляційного суду матеріали судового провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні прокурора Павлоградської окружної прокуратури ОСОБА_6 , поданою на ухвалу слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 червня 2023 року про відмову у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Павлоград Дніпропетровської області, освіта неповна середня, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.307 КК України, -

встановила:

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 червня 2023 року у задоволенні клопотання слідчого СВ Павлоградського районного ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 про застосування стосовно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовлено та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Відповідно до ч.5 ст.194 КПК України на підозрюваного ОСОБА_10 покладені такі обов`язки:

- не покидати місце проживання, а саме квартиру АДРЕСА_2 , цілодобово;

- прибувати по першому виклику до слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду у визначений ними час;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання.

Органами досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється у тому, що він 03.06.2023 року приблизно о 18 годині 00 хвилин ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходячись з раніше знайомим ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на пішохідній доріжці поблизу будинку № 2 по вулиці Віталія Шкуренка у м. Павлограді, побачили раніше не знайомого їм потерпілого ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який прямував їм на зустріч, та, достовірно знаючи про те, що у останнього при собі є мобільний телефон марки «Huawei», модель Huawei TIT-U02, бежевого кольору, у ОСОБА_7 та ОСОБА_11 виник спільний злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, а саме мобільного телефону марки «Huawei», модель Huawei TIT-U02, бежевого кольору, поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

Реалізуючи спільний злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, 03.06.2023 року приблизно о 18:00 год. ОСОБА_11 та ОСОБА_7 , діючи умисно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, підійшли до потерпілого ОСОБА_12 та почали наносити йому удари руками по тулубу, внаслідок чого потерпілий втратив рівновагу та впав на асфальтне покриття. У подальшому, ОСОБА_11 та ОСОБА_7 , з метою подолання волі потерпілого ОСОБА_12 до вчинення можливого опору, продовжили наносити останньому удари ногами по тулубу та верхніх кінцівках, спричиняючи потерпілому фізичний біль, тобто застосовувати відносно потерпілого насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

Після чого, продовжуючи реалізувати спільний злочинний умисел, в той же день та в той же час, ОСОБА_7 , в умовах воєнного стану, за попередньою змовою з ОСОБА_11 , скориставшись тим, що воля потерпілого ОСОБА_12 до вчинення можливого опору подавлена, попередньо застосувавши насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, відкрито викрали майно, що належить потерпілому ОСОБА_12 , а саме мобільний телефон марки «Huawei», модель Huawei TIT-U02, бежевого кольору.

Після чого, ОСОБА_11 спільно з ОСОБА_7 з місця вчинення злочину пішли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяли потерпілому ОСОБА_12 матеріальну шкоду на суму 1 000,00 грн.

Умисні дії ОСОБА_7 кваліфікуються за ч. 4 ст. 186 КК України, а саме як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене в умовах воєнного стану.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції прокурор ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, у якій порушує питання про скасування ухвали слідчого судді у зв`язку з незаконністю, необґрунтованістю та невмотивованістю.

В обґрунтування зазначає, що слідчий суддя відмовляючи у застосуванні стосовно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою погодився з доводами слідчого та прокурора про наявність обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_7 та існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, однак вказав, що прокурором не доведено обставин недостатності застосування до ОСОБА_7 більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Прокурор зазначає, що слідчим суддею не було враховано, що ОСОБА_7 не має постійного місця роботи, підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, свою вину не визнає та може впливати на свідків та потерпілого, а разом з неповнолітньою донькою підозрюваного мешкає його мати, яка також може здійснювати нагляд та виховання дитини.

Тому прокурор просить апеляційний суд скасувати ухвалу слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 червня 2023 року та постановити нову, якою застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення прокурора на підтримку доводів апеляційної скарги, який просив скасувати рішення слідчого судді та застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, вислухавши підозрюваного та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просили відмовити у її задоволенні, а рішення слідчого судді залишити без змін, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з положеннями ч.1 ст.404 Кримінального процесуального кодексу України (далі- КПК) суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Колегія суддів вважає, що зазначених вимог закону слідчим суддею дотримано у повному обсязі.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст.131 КПК, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів. Одним з таких заходів є запобіжні заходи.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Відповідно до положень ст.177 КПК, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК.

Відповідно до положень ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

За змістом ч.1 ст.194 КПК під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст.17 Закону України № 3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Суду, як джерело права, а статтею 18 цього Закону встановлено порядок посилання на Конвенцію та практику Суду.

Згідно позиції, викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

У своїх численних рішеннях ЄСПЛ неодноразово вказував, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Мотивуючи своє рішення про відмову у задоволенні клопотання слідчої про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 та обираючи стосовно нього інший більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту слідчий суддя послався на доведеність стороною обвинувачення наявності обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, а також на наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Разом з цим, слідчий суддя дійшов до переконання, що у судовому засіданні прокурором не доведено обставин недостатності застосування до ОСОБА_7 більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

При цьому колегія суддів зазначає, що всупереч доводам прокурора, сам по собі факт вчинення інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення та ймовірність призначення йому тяжкого покарання не свідчить про недостатність обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. Крім того, прокурор не надав апеляційному суду будь-яких об`єктивних даних про те, що підозрюваний ОСОБА_7 після застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, порушував умови та не дотримувався покладених на нього обов`язків, або намагався переховуватися від слідства.

Отже, на думку колегії суддів, з урахуванням вагомості наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення, тяжкості покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_7 у разі доведеності його винуватості у скоєному, та даних про особу підозрюваного, віку та стану його здоров`я, репутації, сімейного та майнового стану, який має постійне місце проживання слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що саме такий вид запобіжного заходу, як домашній арешт, забезпечить належну процесуальну поведінку ОСОБА_7 під час досудового розслідування, а покладені на нього згідно ч.5 ст.194 КПК обов`язки будуть достатнім стримуючим фактором для запобігання встановленим ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК. У випадку недотримання ОСОБА_7 умов запобіжного заходу визначеного ухвалою слідчого судді, слідчий або прокурор не позбавлені права звернутись з відповідним клопотанням до слідчого судді про зміну запобіжного заходу в порядку визначеному статтею 200 КПК України.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора ОСОБА_6 є безпідставною та задоволенню не підлягає, а ухвала слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 червня 2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно підозрюваного ОСОБА_7 є законною, обґрунтованою і вмотивованою, та відповідає вимогам ст.370 КПК.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407 та 418, 419, 422 КПК, колегія суддів,-

ухвалила:

Ухвалу слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 червня 2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно підозрюваного ОСОБА_7 - залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора Павлоградської окружної прокуратури ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4