Провадження по справі № 1-кп/522/2526/22
УХВАЛА

про застосування запобіжного заходу та призначення судового розгляду

28 жовтня 2022 року м.Одеса

Приморський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Одеси обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000355 від 26.05.2022 року, стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, громадянина України, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м.Сочі, Російської Федераціі, громадянки України, раніше не судимої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.358, ч.3 ст. 332 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

захисників обвинувачених адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:

12 жовтня 2022 року в провадження судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000355 від 26.05.2022 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.358, ч.3 ст. 332 КК України,

Відповідно до ч. 1 ст. 314 КПК України, після отримання обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру або клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності суд не пізніше п`яти днів з дня його надходження призначає підготовче судове засідання, в яке викликає учасників судового провадження.

Згідно ч. 2 ст. 314 КПК України, підготовче судове засідання відбувається за участю прокурора, обвинуваченого, захисника, потерпілого, його представника та законного представника, цивільного позивача, його представника та законного представника, цивільного відповідача та його представника згідно з правилами, передбаченими цим Кодексом для судового розгляду.

Позиції учасників судового провадження.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_6 в судовому засаднні клопотання про повернення обвинувального акту прокурору через невідповідність вимогам КПК України. Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав клопотання свого захисника.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання адвоката ОСОБА_6 щодо повернення обвинувального акта прокурору через безпідставність заявлених вимог, просив суд призначити обвинувальний акт до судового розгляду. Окрім цього прокурор заявив клопотання про застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_3 заперечували проти задоволення клопотання прокурора щодо призначення обвинувального акту до судового розгляду, а також заперечували щодо клопотання прокурора про застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час, через його необґрунтованість та відсутність ризиків. Окрім цього повідомили, что ОСОБА_3 одружений, має 3-х неповнолітніх дітей, має позитивну характеристику, працює волонтером, в нього мати пенсіонер та інвалід ІІ групи, окрім сина за нею нема кому доглядати.

Обвинувачена ОСОБА_4 та її захисник адвокат ОСОБА_7 з приводу вказаних питань, залишити їх вирішення на розсуд суду.

Вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та заявлених учасниками клопотань, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_6 щодо повернення обвинувального акту прокурору, вважає за необхідне призначити обвинувальний акт до судового розгляду, та вважає занеобхідне задовольнити клопотання прокурора щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час, з наступних підстав.

Мотиви суду.

Обвинувальний акт підсудний Приморському районному суду м. Одеси.

Підстав для закриття кримінального провадження не вбачається.

Під час підготовчого судового засідання клопотань про здійснення виклику певних осіб, які братимуть участь у судовому розгляді не надійшло.

Таким чином, суд у підготовчому судовому засіданні не може вирішувати питання щодо правильності кваліфікації органом досудового розслідування дій обвинуваченого, так як докази у даному кримінальному провадженні судом ще не досліджувались, обвинувальний акт прокурором не оголошувався. Встановлення правильності кваліфікації дій обвинуваченого під час підготовчого судового засідання протирічить основним засадам кримінально-процесуального законодавства.

Відповідно до ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення у тому числі: повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу; призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Згідно із вимогами ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити: ... виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, і т.д.

Дослідивши обвинувальний акт по зазначеному кримінальному провадженню, суд вважає, що він відповідає вимогам ст. 291 КПК України, так як містить в собі всі передбачені кримінальними процесуальним законом реквізити та вимоги.

Згідно ст. 291 КПК України до обвинувального акта додаються реєстр матеріалів досудового розслідування; цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування; розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування; розписка або інший документ, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування не до підозрюваного.

Таким чином, суд у підготовчому судовому засіданні не може вирішувати питання щодо правильності кваліфікації органом досудового розслідування дій обвинуваченого, так як докази у даному кримінальному провадженні судом ще не досліджувались, обвинувальний акт прокурором не оголошувався.

З урахуванням викладеного, при проведенні підготовчого судового засідання, суд не має права надавати оцінку обставинам вчинення злочину в частині законності пред`явлення обвинувачення, кваліфікації дій обвинуваченого, та зазначення форми вини, мотиву, оскільки дані питання підлягають доказуванню на стадії судового розгляду справи та надання оцінки зібраним доказам по справі та кваліфікації дій на стадії підготовчого провадження є недопустимим та суперечить положенням Глави 27 КПК України.

Крім того, в процесі судового розгляду прокурор має право на підставі ст.338 КПК України змінити обвинувачення.

На стадії підготовчого провадження поняття формулювання обвинувачення використовуються для перевірки опису доведеної, на думку прокурора, причетності особи до вчинення кримінального правопорушення.

З наданого прокурором обвинувального акта вбачається, що він містить сформульоване щодо ОСОБА_4 , ОСОБА_3 обвинувачення.

Отже, суд вважає, що доводи, викладені адвокатом ОСОБА_8 заявлені передчасно на даній стадії кримінального провадження, тому вони не підлягають задоволенню, а обвинувальний акт слід призначити до судового розгляду.

Щодо застосування запобіжного заходу.

З огляду на ч.3 ст.26, п.18 ч.1 ст.3 КПК України, слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, які винесені на його розгляд сторонами та віднесено до його компетенції цим Кодексом, а слідчий суддя, суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Cудом встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочинів, найтяжчий з яких відноситься до категорії тяжкого, за вчинення якого законом передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі до дев`яти років, проте ОСОБА_3 є волонтером, позитивно характеризується волонтерським фондом, одружений, має 3-хнеповнолітніх дітей, мати пенсіонерку, інваліда ІІ групи, яка потребує догляду, що у сукупності свідчить про наявність міцних соціальних зв`язків.

Слід врахувати, що докази судом ще не досліджувались, свідки, потерпілі не допитувались, а тому ще існує велика вірогідність існування зазначених в клопотанні прокурора ризиків.

Щодо існування ризиків.

Суд вважає, що мають місце ризики передбачені ч.1 ст. 177 КПК, на які посилається прокурор в своєму клопотанні, а тому необхідно застосувати до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби.

Запобіжні заходи застосовуються з метою досягнення дієвості кримінального провадження. Їх дія носить превентивний (попереджувальний) характер реалізації особами дій, направлених на перешкоджання здійсненню правосуддя у справі.

Ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення обвинуваченими зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Крім того, суд враховує, що вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінальних правопорушень як обставина, яка впливає на вибір судом виду запобіжного заходу (пункт 1 частини 1 статті 178 КПК), має опосередкований вплив й на оцінку рівня ймовірності вчинення обвинуваченим тих чи інших дій, які кваліфікуються як ризики за статтею 177 КПК. Чим меншою є вагомість зібраних доказів на підтвердження обвинувачення та чим нижчим є рівень його обґрунтованості, тим меншою є вірогідність незаконного втручання особи обвинуваченого у хід судового розгляду чи переховування від правосуддя, і навпаки.

Зазначений стандарт доказування (переконання) суд використовує для перевірки наявності ризиків, передбачених частиною 1 статті 177 КПК, у цьому кримінальному провадженні щодо ОСОБА_3 .

Метою застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обвинуваченому є запобігання спробам:

-переховуватись від суду з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності;

- незаконно впливати на свідків у зазначеному кримінальному провадженні, які ще не допитані судом;

Щодо ризику переховування від суду.

ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні ряду умисних злочинів, найтяжчий з яких, згідно матеріалів обвинувального акту відноситься до категорії тяжкого злочину. Санкція найтяжчої статті передбачає покарання у виді від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна. Отже, очікування можливого суворого вироку може мати значення ризику переховування від суду. При чому ризик втечі повинен оцінюватися у світлі таких факторів, як характер людини, її моральні принципи, місце проживання, робота, засоби до існування, сімейні зв`язки, а також будь-які інші зв`язки з країною, в якій особу притягнуто до кримінальної відповідальності (рішення у справі «Becciev v. Moldova», п. 58). Тому суд, вирішуючи питання щодо застосування запобіжного заходу, враховує тяжкість злочинів, в яких обвинувачуються ОСОБА_3 у сукупності з іншими обставинами, якими в цьому випадку є законодавчі приписи щодо неможливості застосування «пільгових» інститутів кримінального права у відповідній категорії справ, та наявність документів для виїзду закордон.

Отже, оцінюючи можливість обвинуваченому переховуватися від суду, суд вважає такі дії вірогідними в будь-який момент кримінального провадження. Співставлення можливих негативних для обвинуваченого наслідків переховування у вигляді його можливого ув`язнення у невизначеному майбутньому з засудженням до покарання у виді позбавлення волі у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим. Тому з метою нівелювання такого ризику переховування, застосування до обвинувачених запобіжного заходу вбачається обґрунтованим.

Тому, суд погоджується з прокурором, що зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для обвинуваченого переховуватися від суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування обвинуваченого від суду.

Наведені обставини в сукупності дають підстави дійти висновку про наявність ризику ймовірного переховування від суду.

Щодо ризику незаконного впливу на свідків, потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Враховуючи тяжкість вчинених злочинів, їх зухвалість, враховуючи моральні якості обвинуваченого, досить високою є вірогідність здійснення впливу на потерпілих та свідків, які тих що допитані, так само й тих, які ще не допитані, з метою зміни ними свідчень в судовому засіданні.

У зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України, Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Законом України №2102-ІХ від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», на території України з 24.02.2022 введено воєнний стан строком на 30 діб.

В подальшому, воєнний стан в Україні неодноразово продовжувався відповідно до Указу Президента України №133/2022 від 14.03.2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» та Закону України № 2119-IX від 15.03.2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», Указу Президента України № 259/2022 від 18.04.2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» та Закону України № 2212-IX від 21.04.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні».

Указом Президента України №341/2022 від 17.05.2022, «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», та Закону України № 2263-IX від 22.05.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», продовжено на 90 діб строк дії воєнного стану в Україні з 25 травня 2022 року.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Так, 24.02.2022 Указом Президента України № 69/2022, оголошено загальну мобілізацію та постановлено здійснити призов військовозобов`язаних, резервістів та залучення транспортних засобів для забезпечення потреб Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших військових формувань України здійснити в обсягах, визначених згідно з мобілізаційними планами. Строк проведення зазначеної мобілізації, Указом Президента України №342/2022 від 17.05.2022 продовжено з 25 травня 2022 року на 90 діб.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», на строкову військову службу призиваються придатні для цього за станом здоров`я громадяни України чоловічої статі, яким до дня відправлення у військові частини виповнилося 18 років, та старші особи, які не досягли 27-річного віку і не мають права на звільнення або відстрочку від призову на строкову військову службу.

Відповідно до п. 8 Постанови Кабінету Міністрів України № 1455 від 29.12.2021, якою затверджено «Порядок встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан» визначено, що перетинання державного кордону в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю на території, де введено воєнний стан, здійснюється з урахуванням обмежень, встановлених законодавством.

Виключний перелік громадян України, які наділені правом перетинання державного кордону затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27.01.1995.

Згідно клопотання прокурора, саме наявний ризик здійснення впливу саме на свідка ОСОБА_9 . Відповідно до фабули обвинувального акту, саме ця особа звернулась догр. ОСОБА_4 та ОСОБА_3 для вирішення питання про перетин державного кордону в умовах воєнного стану на території України.

Щодо застосування менш суворого запобіжного заходу.

Встановлені під час судового засідання обставини у свої сукупності та взаємозв`язку формують у суду переконання, що запобігти доведеним під час розгляду клопотання прокурора ризикам неможливо без застосування запобіжного заходу.

Частиною 1 ст. 176 КПК України встановлена відповідна ієрархія запобіжних заходів від найбільш м?якого (особисте зобов?язання) до найбільш суворого (тримання під вартою). Суд відмовляє у застосуванні чи продовженні строку дії запобіжного заходу, якщо прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про продовження строку дії запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам (ч. 3 ст. 176 КПК України).

Суд, оцінюючи усі наведені обставини, доходить висновку про можливість застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час.

Адвокатом ОСОБА_6 в запереченнях зазначено, що судом, при застосуванні запобіжного заходу повинні бути враховані обставини, передбачені ст. 178 КПК України, посилаючись на те, що ОСОБА_3 є волонтером, позитивно характеризується волонтерським фондом, одружений, має 3-хнеповнолітніх дітей, мати пенсіонерку, інваліда ІІ групи, яка потребує догляду.

Проте, на думку суду, застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час не позбавить можливості його працювати волонтером, здійснювати догляд за хворою матір`ю та утримувати сім`ю.

Суд звертає увагу сторони захисту на наступне.

Відповідно до Закону України «Про військово-цивільну адміністрацію» для виконання повноважень місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування у випадках, встановлених цим Законом, в районі відсічі збройної агресії Російської Федерації, зокрема в районі проведення антитерористичної операції можуть утворюватися військово-цивільні адміністрації. Відповідно до ч.3 п.4 цього Закону Військово-цивільні адміністрації населених пунктів формуються з військовослужбовців військових формувань, утворених відповідно до законів України, осіб рядового і начальницького складу правоохоронних органів, які відряджаються до них у встановленому законодавством порядку для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, службі в правоохоронних органах без виключення зі списків особового складу, а також працівників, які уклали з Антитерористичним центром при Службі безпеки України (у разі утворення для виконання повноважень відповідних органів у районі проведення антитерористичної операції) або з Об`єднаним оперативним штабом Збройних Сил України (у разі утворення для виконання повноважень відповідних органів у районі здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях) трудовий договір.

Відповідно до указу № 90/2022 від 01 березня 2022 року Президент України ОСОБА_10 призначив на посаду голови Одеської обласної державної адміністрації ОСОБА_11 , українського військового, полковника Збройних сил України, командира НОМЕР_1 окремої механізованої бригади ( АДРЕСА_1 ), який відповідно до вимог Закону України « Про військово-цивільна адміністрації» є військовослужбовцем військових формувань, утворених відповідно до законів України, які відряджаються до них у встановленому законодавством порядку для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі.

Розпорядженням начальника Одеської обласної військової адміністрації ОСОБА_11 запроваджено з 25 травня 2022 року на території Одеси та Одеської області комендантську годину з 23:00 до 05:00 годину.

Заборонено перебування людей у зазначені години на вулицях та в інших громадських місцях без спеціально виданих перепусток і посвідчень.

На думку суду, перебування ОСОБА_3 під домашнім арештом на час комендантської години ніяким чином не обмежить його прав, а тому посилання адвоката на порушення процесуальних прав обвинуваченого в цій частині є необґрунтованим.

В цьому кримінальному провадженні на даному етапі суд не вбачає за можливе запобігти ризикам кримінального провадження шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки (з урахуванням відсутності потенційних поручителів), Домашній арешт, в тому числі цілодобовий, хоча і пов`язаний з ізоляцією підозрюваного від суспільства, однак зважаючи на встановлені на цьому етапі судовогорозгляду ризики, може виявитися неефективним з таких же підстав.

Необхідно враховувати резонансність вказаної справи, зухвалість вчинених злочинів, внаслідок яких в період дії воєнного стану на території України, були здійсненні ряд дій, направлених на незаконний перетин осіб через державний кордон.

Окрім цього, суд враховує, що на даній стадії докази в рамках вказаного кримінального провадження ще не досліджувались, а тому вірогідність наявності зазначених ризиків дуже висока.

А тому, суд доходить висновку, що застосування до обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки ще існують зазначені ризики.

Таким чином, суд вважає, що наявні достатні підстави вважати, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, і що необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_3 .

Таким чином, відповідно до вимог ст.ст. 177-178, 194,196, 201 КПК України, суд, з урахуванням наведених обставин, вважає можливим задовольнити клопотання прокурора та застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід у виді домашнього арешту з 23:00 до 05:00 години, за адресою постійного місця проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. 132, 176 -178, 183, 186, 193- 197,291, 314, 316, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_8 про повернення обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування прокурору з підстав, вказаних в мотивувальній частині ухвали суду.

Обвинувальний акт відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.358, ч.3 ст. 332 КК України, призначити до судового розгляду на 01.11.2022 року о 12 год. 00 хв. у відкритому судовому засіданні в приміщенні Приморського районного суду м. Одеси у залі судових засідань № 131, за участю прокурора, захисників та обвинувачених.

Застосувати до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби з 23:00 до 05:00 години, за адресою: АДРЕСА_1 , строком до 2 місяців, тобто до 27.12.2022 року включно.

Покласти на обвинуваченого обов`язки строком до 2 (двох) місяців передбачені ч.5 ст.194 КПК України:

- не відлучатись з 23:00 до 05:00 години з місця постійного проживання, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу суду;

- повідомляти суд, прокурора про зміну свого місця проживання та/або мiсця роботи;

- з`являтись до суду за першою вимогою в розумні строки.

Строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обчислюється з моменту винесення ухвали суду, тобто з 28.10.2022 року.

Виконання ухвали про застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого у вигляді домашнього арешту покласти на прокурора у кримінальному провадженні прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_5 .

Ухвала суду щодо продовження запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали суду складено та проголошено 01.11.2022 року о 16:00 годині в залі суду №131.

Головуючий суддя: ОСОБА_12

14.08.2023