Справа № 302/1235/22
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.05.2023 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді матеріали контрольного провадження 11-кп/4806/259/23 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Міжгірського районного суду Закарпатської області від 11.04.2023.

Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора та продовжено строк тримання під вартою без визначення розміру застави, до 09.06.2023, щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця смт Міжгір`я Хустського району Закарпатської області, з середньою освітою, одруженого, мешканця АДРЕСА_1 , несудимого, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених, ч. 1 ст. 135, ч. 3 ст. 286-1 КК України.

З матеріалів контрольного провадження вбачається, що кримінальне провадження, внесене 11.09.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000257 про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 135, ч. 3 ст. 286-1 КК України, знаходиться в провадженні Міжгірського районного суду Закарпатської області.

Задовольняючи клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та розглядаючи питання доцільності збереження раніше обраного запобіжного заходу обвинуваченому, беручи до уваги те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, одне з яких є тяжким та якt спричинило загибель людини (малолітньої дитини), має надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої тяжкими наслідками не лише для конкретної особи, а й для суспільства в цілому, наявність реальних ознак справжнього суспільного інтересу, а також ту обставину, що інкриміновані ОСОБА_5 кримінальні правопорушення вчинені внаслідок нехтування Правилами дорожнього руху України та безпекою інших осіб, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, та приймаючи до уваги наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд дійшов висновку, що в даному випадку є неможливим застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 альтернативного запобіжного заходу у виді застави. На думку суду, вищезазначеному ризику неможливо запобігти, застосувавши до обвинуваченого ОСОБА_5 будь-який більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, оскільки не відпав та продовжує існувати. Судом першої інстанції не встановлено будь-яких

-2-

обставин, які виключають можливість тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою, судове слідство на теперішній час триває, тому суд прийшов до висновку, що для запобігання вищевказаного ризику застосування до ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу не буде ефективним і не сприятиме своєчасному розгляду кримінального провадження.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 вказує на те, що ухвала суду від 11.04.2023 про продовження строку тримання під вартою є незаконною та необґрунтованою. В обґрунтування апеляційної скарги захисник вказує на те, що стороною обвинувачення не дотримано вимоги обґрунтованої підозри, оскільки така обґрунтовується припущеннями, неналежними й недопустимим доказами, здобутими з грубим порушенням вимог кримінального процесуального закону. Окрім того, судом, обираючи відносно ОСОБА_5 такий запобіжний захід, без визначення розміру застави, не було враховано характеристики з місця проживання, акт обстеження матеріально-побутових умов проживання, медичні застереження, можливість тримання в умовах ізоляції від суспільства, сімейний стан, наявність малолітніх дітей та інші обставини. Не надано оцінку тим обставинам, що ОСОБА_5 раніше не судимий, має на утриманні малолітню доньку, хвору дружину, забезпечений житлом, за професією будівельник широкого профілю. Окрім того, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, стороною обвинувачення не наведено. Просить застосувати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів з правом внесення застави, розмір якої визначити в розмірі 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 124050 грн.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Враховуючи наведене, розгляд апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 апеляційним судом здійснюється без учасників судового розгляду, які не виявили бажання брати участь у судовому розгляді.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали контрольного провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.

-3-

Згідно ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статі 184 цього Кодексу повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Висновок суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_5 колегія суддів вважає належним чином вмотивованим, викладені в судовому рішенні судження такими, що ґрунтуються на вимогах закону та узгоджуються з наявними в матеріалах контрольного провадження доказами та обставинами кримінального провадження.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги те, що обставини, які були підставою для обрання обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою не змінились, наведені прокурором ризики не зменшились і продовжують існувати.

Разом з тим, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції вирішуючи питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу обґрунтовано взяв до уваги тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 , у разі визнання його винним (від 5 до 10 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від п`яти до десяти років) те, що одне з вчинених діянь (ч. 3 ст. 286-1 КК) відноситься до тяжких злочинів, що спричинили загибель людини, а також відсутність обставин, які б перешкоджали триманню обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою та необхідність проведення судом обсягу необхідних процедурних (процесуальних) дій.

При цьому, судом обґрунтовано взято до уваги й те, що вчинені ОСОБА_5 кримінальні правопорушення, мають надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої тяжкими наслідками не лише для конкретної особи, а й для суспільства в цілому, наявність реальних ознак справжнього суспільного інтересу, а також ту обставину, що інкриміновані ОСОБА_5 кримінальні правопорушення вчинені, шляхом нехтування Правилами дорожнього руху та безпекою інших осіб, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння.

Також, суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги позицію потерпілої, яка була нею озвучена 11.04.2023 у підготовчому судовому засіданні при розгляді клопотання прокурора про продовження щодо обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, де потерпіла ОСОБА_8 підтримала подане прокурором клопотання та просила продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 строк тримання під вартою без визначення розміру застави.

Тому, з огляду на тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких ОСОБА_5 обвинувачується і за які йому може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від 05 до 10 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від п`яти до десяти років, а також наведених вище обставин, колегія суддів доходить висновку про те, що є обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, з метою уникнення кримінальної відповідальності, може переховуватись від суду, що в свою чергу свідчить і про обґрунтованість висновку суду першої інстанції і в цій частині.

-4-

Колегія суддів також вважає, що продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою є необхідним з метою забезпечення дієвості кримінального провадження та належної процесуальної поведінки обвинуваченого, у зв`язку з чим, обґрунтованим і належним чином умотивованим, вважає і висновок суду першої інстанції про те, що інші, більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не будуть достатніми для запобігання встановленим у кримінальному провадженні ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, а також дієвості кримінального провадження.

При цьому, апеляційний суд бере до уваги і те, що в матеріалах контрольного провадження відсутні відомості про те, що стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_5 унеможливлює тримання його під вартою.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів бере до уваги і те, що навіть якщо обвинувачений і не має на меті ухилятися від суду чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, однак, обставини, за яких вчинені інкриміновані йому кримінальні правопорушення, їх тяжкість та інші наведені вище обставини та дані про його особу, дають обґрунтовані підстави вважати, що такі ризики мають місце, і їх запобіганню буде достатнім лише запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Доводи сторони захисту про необхідність визначення застави при застосуванні відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, колегія суддів відхиляє, оскільки п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України встановлено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування, щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.

Узагальнюючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що підстав для задоволення апеляційної скарги, доводи якої не знайшли свого підтвердження і не впливають на висновки суду першої інстанції, не має, а ухвалу суду першої інстанції, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, як законну та обґрунтовану, необхідно залишити без змін.

Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст.404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б могли істотно вплинути на висновки суду першої інстанції чи спростувати їх, і на такі в апеляційній скарзі не вказувалось.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 422-1 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Міжгірського районного суду Закарпатської області від 11.04.2023 щодо ОСОБА_7 ,-без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді