Справа № 594/233/23
Провадження №1-кп/594/63/2023
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2023 року

Борщівський районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Борщеві кримінальне провадження №0000008, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 січня 2023 року про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , понтонер третього понтонного відділення першого понтонного взводу третьої понтонної роти другого понтонно-мостового батальйону військової частини НОМЕР_1 , громадянина України, освіта середня-спеціальна, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України та угоду про визнання винуватості,

з участю прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

Солдат військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 (крім строкової служби), всупереч вимог ст. ст. 9, 11, 12, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1 - 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитись від військової служби, в умовах воєнного стану, близько 15 години 00 хвилин 04 листопада 2022 року самовільно залишив територію тимчасової дислокації другого понтонно-мостового батальйону військової частини НОМЕР_1 , який розташований у АДРЕСА_3 , та, не з`являючись у військову частину, о 12 годині 00 хвилин 13 лютого 2023 року прибув за викликом органу досудового розслідування до четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Тернополі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, чим вчинив самовільне залишення місця служби, вчинене в умовах воєнного стану, вчинене особою, зазначеною в частині другій статті 407 КК України військовослужбовцем (крім строкової служби), тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України (в редакціїЗакону № 194-VIII від 12.02.2015).

11 травня 2023 року між прокурором Тернопільської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участі захисника адвоката ОСОБА_5 , укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з угодою прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_3 за ч.5 ст.407 КК України, а саме самовільне залишення місця служби, вчинене в умовах воєнного стану, вчинене особою, зазначеною в частині другій статті 407 КК України - військовослужбовцем (крім строкової служби).

ОСОБА_3 повністю визнав свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, вчиненого ним за викладених вище обставин у повному обсязі згідно з обвинувальним актом. Сторони угоди підтверджують, що її укладення є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Сторони угоди, враховуючи обставини кримінального провадження №0000008 від 17 січня 2023 року, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, є особою молодого віку, позитивно характеризується за місцем проходження військової служби, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, наявність обставин, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, а також враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_3 на даний час бажає виконувати свій громадянський обов`язок по захисту Батьківщини, що істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, сторони з урахуванням положень ст.ст. 50, 51, 52, 63, 65, 69 Кримінального кодексу України узгодили покарання, яке слід призначити ОСОБА_3 :

за ч. 5 ст. 407 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

Відповідно до ч. 1 ст. 62 КК України, враховуючи обставини справи та особу винного ОСОБА_3 , а саме: щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліку у лікарів психіатра або нарколога не перебуває, за місцем проходження військової служби характеризується позитивно, бажає проходити військову службу, сторони узгодили, що замість позбавлення волі на строк 1 (один) рік призначити ОСОБА_3 покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні на строк 1 (один) рік.

Обвинувачений ОСОБА_3 беззастережно погоджується на призначення йому обумовленого сторонами угоди вищевказаного покарання.

Угодою передбачено наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст.473 КПК України, та наслідки її невиконання, встановлені ст.476 КПК України.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до п.2 ст.468 КПК України в кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч.4 ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.

Згідно ч.3 ст.474 КПК України якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України, яке згідно ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів.

При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_3 цілком розуміє відмову від здійснення прав, передбачених абзацами 1 та 4 п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою.

За умовами угоди покарання визначено відповідно до вимог ст.ст.50, 65 КК України.

Також судом встановлено, що умови угоди не суперечать змісту ст.472 КПК України та ч.2 ст.469 КПК України.

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про можливість затвердження укладеної 11 травня 2023 року між прокурором Тернопільської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_4 , та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участі захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_5 , угоди про визнання винуватості і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Керуючись ст.ст. 370, 373, 374, 475, 476 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 11 травня 2023 року між прокурором Тернопільської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участі захисника - адвоката ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні №0000008, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 січня 2023 року.

Визнати винуватим ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

Відповідно до ч. 1 ст. 62 КК України, замість позбавлення волі на строк 1 (один) рік призначити ОСОБА_3 покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні на строк 1 (один) рік.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту його прибуття до місця відбування покарання.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку, з підстав передбачених ч.4 ст.394 КПК України, шляхом подачі апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду через Борщівський районний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

У разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому і прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Копія вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Головуючий : ОСОБА_1