Справа №346/1030/23
Провадження №1-кп/346/407/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2023 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

за участю секретаря: ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченого: ОСОБА_4

захисника: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Коломия кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000102 від 16.12.2022 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Велика Кам?янка, Коломийського району Івано-Франківської області, громадянина України, з першим (бакалаврським) рівнем вищої освіти, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, інваліда ІІІ групи; ветеран війни учасник бойових дій, проходить військову службу за призовом під час мобілізації на посаді кулеметника стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , старший солдат, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, -

в с т а н о в и в:

Старший солдат ОСОБА_4 30.11.2022 близько 15:30 години, будучи ознайомленим із розпорядженням командира військової частини НОМЕР_1 №158ДСК від 29.11.2022, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, проходячи військову службу за призовом під час мобілізації, з метою уникнення вибуття за межі Івано-Франківської області, перебуваючи на території пункту постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) перед строєм військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , відкрито відмовився виконати законний наказ командира військової частини НОМЕР_1 , викладений у розпорядженні №158ДСК від 29.11.2022, щодо вибуття в населений пункт АДРЕСА_3 для подальшого проходження служби та виконання завдань за призначенням.

Крім того 25.01.2023 близько 15:30 години старший солдат ОСОБА_4 , будучи ознайомленим із наказом командира військової частини НОМЕР_1 №34 від 25.01.2023, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи повторно, проходячи військову службу за призовом під час мобілізації, з метою уникнення вибуття за межі Івано-Франківської області, перебуваючи на території пункту постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) перед строєм військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , відкрито відмовився виконати законний наказ командира військової частини НОМЕР_1 №34 від 25.01.2023 щодо вибуття в район зосередження основних сил та засобів військової частини НОМЕР_1 в населений пункт АДРЕСА_4 , для подальшого проходження військової служби та виконання завдань за призначенням.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 402 КК України як непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника, вчинена в умовах воєнного стану.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, розкаявся у вчиненому. Пояснив, що з 24.02.2022 був мобілізований до Збройних Сил України у зв?язку із введенням воєнного стану. У 2014 році проходив військову службу за контрактом, перебував в зоні АТО, де отримав бойове поранення, внаслідок чого у подальшому йому було визначено інвалідність ІІІ групи, а тому станом на 2022 рік вважався обмежено придатним у воєнний час.

25.02.2022 він був зарахований на всі види забезпечення до військової частини НОМЕР_1 і проходив службу на території військової частини в АДРЕСА_1 . Дійсно 30.11.2022 та 25.01.2023 йому було оголошено наказ командира щодо вибуття до Харківської області та Запорізької області відповідно для подальшого проходження служби, проте він висловив свою відмову, посилаючись саме на свій стан здоров`я, хоча і був обізнаний про можливість кримінальної відповідальності за такі дії.

Просив при вирішенні питання щодо призначення покарання застосувати правила ст. 69 КК України, оскільки свою вину визнає повністю, розкаюється у вчиненому, має бойове покарання, є учасником бойових дій, на його утриманні перебуває двоє малолітніх дітей, найближчим часом має народитись третя дитина.

Оскільки обвинуваченим та іншими учасниками судового провадження не оспорюються фактичні обставини справи і, як встановлено судом, вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, суд, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, визнає недоцільним дослідження інших доказів по справі. При цьому судом роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

При призначенні покарання ОСОБА_4 суд враховує таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом?якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене ст. ст. 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м?якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Відповідно до роз`яснень, які містить Постанова Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 « Про практику призначення судами кримінального покарання» у п. 8 призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м?якого виду основного покарання, або непризначення обов`язкового додаткового покарання (ст. 69 КК) може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом?якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного. У кожному такому випадку суд у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу підсудного він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання, а

в резолютивній послатися на ч. 1 ст. 69 КК. При цьому необхідно враховувати не тільки мету й мотиви, якими керувалась особа при вчиненні злочину, а й її роль серед співучасників, поведінку під час та після вчинення злочинних дій тощо. Покарання, призначене судом із застосуванням ст. 69 КК, не може бути нижчим від мінімальної межі відповідного виду покарання, встановленої у Загальній частині КК, тобто меншим,

ніж один рік позбавлення чи обмеження волі, шість місяців виправних робіт, один місяць арешту тощо.

З урахуванням викладеного суд зважаючи на характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особу винного, який на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, свою вину визнав в повному об`ємі, розкаявся у вчиненому, обставин вчиненого правопорушення не заперечував, надав суду чіткі та послідовні покази, висловив намір продовжити службу в лавах Збройних Сил України з метою сприяння відсічі збройної агресії рф. Крім того необхідно врахувати, що обвинувачений має на утриманні двох малолітніх дітей, одружений, має постійне та зареєстроване місце проживання, що у свою чергу є свідченням міцності соціальних зв?язків, являється інвалідом ІІІ групи, має травму пов`язану із захистом Батьківщини, а також супутнє захворювання, обумовлене також захистом Батьківщини,

З огляду на викладене до обставин, що пом`якшують покарання, суд відносить повне визнання свої вини останнім, його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину. Обставин, що обтяжують покарання судом встановлено не було.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що мають місце не менше двох обставин, що пом`якшують покарання, а також безумовні та суттєві обставини, які характеризують особу обвинуваченого, що у свою чергу свідчить про достатність підстав для призначення покарання перейшовши до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не передбаченого санкцією ч. 4 ст. 402 КК України, пов`язане із арештом, який з огляду на статус обвинуваченого підлягає відбуванню в умовах гауптвахти (ч. 2 ст. 60 КК України), обмежень для призначення якого з огляду на вимоги ст. 60 КК України не вбачається, що у свою чергу відповідатиме завданням та цілям кримінального покарання, та сприятиме виправленню обвинуваченого та на переконання суду буде достатнім для попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Керуючись ст. ст. 349, 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України та призначити покарання із застосуванням норми ч. 1 ст. 69 КК України у виді арешту строком на 6 (шість) місяців з відбуванням на гауптвахті

* Запобіжний захід у виді «тримання під вартою», застосований щодо ОСОБА_4 залишити без змін до набрання вироком законної сили.

* Строк відбування покарання рахувати з моменту затримання ОСОБА_4 , а саме: з 25.01.2023.

* Зарахувати ОСОБА_4 у строк відбування покарання з урахуванням правил пп. «а» п. 1 ч. 1, ч. 5 ст. 72 КК України період тримання під вартою з розрахунку один день арешту відповідає одному дню попереднього ув`язнення.

На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом 30 (тридцяти) днів з дня проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області з урахуванням обмежень, визначених ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинувачений має право на ознайомлення з журналом судового засідання та подання на нього письмових зауважень.

Учасники судового провадження протягом строку апеляційного оскарження мають право заявити клопотання про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

Копія вироку негайно після судового засідання вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1