ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 611/888/20 Номер провадження 11-кп/814/567/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000106, за апеляційними скаргами першого заступника керівника Харківської обласної прокуратури ОСОБА_8 , прокурора Лозівської місцевої прокуратури ОСОБА_9 , обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 на вирок Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 19 січня 2021 року,

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.

Вироком суду

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бабайковка, Царичанського району, Дніпропетровської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, визнано винуватим та засуджено:

- за ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст.249 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн.

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Барвінкове, Харківської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, визнано винуватим та засуджено:

- за ч. 2 ст. 28 ч.1 ст.249 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн.

Вирішено питання скасування накладеного арешту на майно, порядок стягнення процесуальних витрат та долю речових доказів.

Згідно з вироком суду, 13 травня 2020 року, точний час не встановлено, ОСОБА_11 та ОСОБА_10 знаходились по АДРЕСА_1 , де у них виник умисел спрямований на незаконне зайняття рибним добувним промислом, після чого вони, на пропозицію ОСОБА_10 , вступили в злочинну змову між собою. В цей же день 13 травня 2020 року приблизно о 18 годині 00 хвилин, реалізуючи вказаний злочинний умисел, за попередньою змовою групою осіб, взявши заборонене знаряддя лову - вісім рибальських ліскових сіток та гумовий човен «Skat», на автомобілі «FordTransit» д.н.з. НОМЕР_1 прибули на берег Богодарівського водосховища, яке розташоване за межами населеного пункту на території Богодарівської сільської ради Барвінківського району Харківської області. 14 травня 2020 року близько 00 годин 30 хвилин ОСОБА_11 та ОСОБА_10 за допомогою гумового човна «Skat», не маючи відповідного дозволу на вилов риби, вийшли на воду Богодарівського водосховища, та відійшовши від берегу на деяку відстань, незаконно встановили у воді заздалегідь заготовлене та принесене з собою заборонене знаряддя лову, а саме, вісім рибальських ліскових сіток, після чого повернулися на берег водосховища та почали чекати поки сплине деякий час. 14 травня 2020 року приблизно о 04 годині 00 хвилин ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , знаходячись у вказаному місці, знову за допомогою гумового човна «Skat» вийшли на воду Богодарівського водосховища, де продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на незаконне зайняття рибним добувним промислом, в період заборони на лов риби, за допомогою забороненого знаряддя лову, зняли раніше встановлені ними вісім рибальських ліскових сіток, в яких вже знаходилися живі біоресурси, а саме: «Щука» в кількості 4 одиниць, «Плотва» в кількості 13 одиниць, «Карась» в кількості 3 одиниць, «Линь» в кількості 28 одиниць, загальною вагою 20,17 кг.

Своїми умисними діями, які виразилися у незаконному зайнятті рибним добувним промислом, в період весняно - літньої заборони на лов риби (нересту), із застосуванням забороненого знаряддя лову ОСОБА_12 та ОСОБА_10 порушили наказ Управління Державного агентства рибного господарства у Харківській області № 66 від 04.03.2020 року «Про встановлення строків весняно - літньої заборони на лов риби, інших водних біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктах Харківської області у 2020 році» та вимоги чинного законодавства України, а саме: ст.ст. 27, 52-1 Закону України «Про тваринний світ», ст. 3.15 «Правил любительського спортивного рибальства у внутрішніх водоймах України», затверджених наказом Державного Комітету Рибного господарства України» від 15 лютого 1999 року № 19, п. 14 ст. 11 Постанови Кабінету Міністрів України від 18 липня 1998 р. № 1126 «Про затвердження Порядку здійснення любительського і спортивного рибальства» в яких визначено: «Забороняється лов водних живих ресурсів із застосуванням промислових та інших знарядь лову, виготовлених сіткоснастевих чи інших матеріалів усіх видів і найменувань».

Своїми навмисними діями ОСОБА_11 та ОСОБА_10 заподіяли істотну шкоду державі в особі Управління Державного агентства рибного господарства у Харківській області, розмір якої складає 5848 грн.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі прокурор Лозівської місцевої прокуратури ОСОБА_9 просить вирок суду скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, та виключити посилання суду на ч.2 ст.28 КК України при кваліфікації дій ОСОБА_10 та ОСОБА_11 за ч. 1 ст.249 КК України. Ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_10 та ОСОБА_11 винними за ч. 1 ст.249 КК України та призначити їм покарання у виді штрафу у розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 3400 грн.

На обґрунтування апеляційних вимог, вказує, що редакція санкції ч. 1 ст. 249 КК України на час вчинення обвинуваченими кримінального правопорушення, передбачала покарання у виді штрафу від ста до двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян. Зазначив, що застосування ст.28 КК України не впливає на кваліфікацію кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.249 КК України, а тому кваліфікації їх дій за ч.2 ст.28 КК України є зайвою.

В апеляційній скарзі перший заступник керівника Харківської обласної прокуратури ОСОБА_8 просить вирок суду змінити у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, виключити посилання суду на ч.2 ст.28 КК України при кваліфікації дій ОСОБА_10 та ОСОБА_11 та вважати ОСОБА_10 та ОСОБА_11 засудженими за ч.1 ст.249 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 200 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн.

Зазначає, що кваліфікація дій обвинувачених за ч.2 ст.28 КК України є зайвою, оскільки така кваліфікуюча ознака - вчинення кримінального правопорушення за попередньою змовою групою осіб, відсутня. Наголосив, що редакція санкції ч. 1 ст.249 КК України на час вчинення обвинуваченими кримінального правопорушення, передбачала покарання у виді штрафу від ста до двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

В апеляційних скаргах обвинувачені ОСОБА_10 та ОСОБА_11 просять вирок суду скасувати, а провадження закрити, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неповнотою судового розгляду та невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Зазначили, що під час досудового розслідування було порушено їх право на захист, оскільки їх захисники не здійснювали належного захисту. На думку обвинувачених, суд повинен був повернути обвинувальний акт, оскільки він не відповідає вимогам кримінального процесуального закону, а реєстр матеріалів досудового розслідування не містить переліку всіх процесуальних дій, а саме слідчої дії прийняття заяви щодо визнання винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні. Указали, що судом в порушення вимог кримінального процесуального закону не проводилося підготовче судове засідання та не надавалася оцінка відповідності обвинувального акту вимогам ст.291 КПК України. Також наголосили, що суд фактично позбавив права обвинуваченого на участь в судовому розгляді. Зазначили, що вказані згоди вони надали під примусом співробітників поліції, знаходячись у хворобливому стані, що підтверджується довідками лікарів. Вказали, що вони погодилися на спрощену процедуру, оскільки їм пообіцяли покарання у виді штрафу в розмірі 1700 грн.

До початку судового розгляду, перший заступник керівника Харківської обласної прокуратури ОСОБА_8 та прокурор Ізюмської окружної прокуратури ОСОБА_9 змінили вимоги поданих ними апеляційних скарг, просять вирок суду щодо ОСОБА_10 та ОСОБА_11 скасувати, виключити посилання суду на ч. 2 ст. 28 КК України при кваліфікації дій обвинувачених, та закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_10 та ОСОБА_11 звільнивши їх від кримінальної відповідальності на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Позиції учасників судового провадження.

В суді апеляційної інстанції прокурор підтримав апеляційні скарги та просив їх задовольнити. Захисник ОСОБА_7 підтримав клопотання обвинувачених, а також своє та захисника ОСОБА_13 про скасування вироку суду та закриття кримінального провадження у зв`язку із звільненням обвинувачених від кримінальної відповідальності.

Мотиви суду.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченого цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, у якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Так, 12.06.2023 на адресу апеляційного суду надійшли клопотання від обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_10 про звільнення їх від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності щодо притягнення до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 249 КК України та закриття кримінального провадження, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за необхідне, у відповідності до вимог ч. 4 ст. 286 КПК України, невідкладно розглянути такі клопотання.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що інкриміноване ОСОБА_11 та ОСОБА_10 кримінальне правопорушення вчинено 13.05.2020. Органом досудового розслідування та судом першої інстанції їх дії кваліфіковано за ч. 1 ст. 249 КК України.

Санкція ч. 1 ст. 249 КК України (в ред. на момент вчинення кримінального правопорушення) передбачає покарання у виді штрафу від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеження волі на строк до трьох років.

У відповідності до положень ст. 12 КК України вказане кримінальне правопорушення відноситься до категорії кримінальних проступків.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Відповідно до ч. 2 ст. 49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

Колегія суддів вважає, що оскільки з дня вчинення інкримінованого ОСОБА_10 та ОСОБА_11 кримінального проступку минуло понад 3 роки, останні протягом цього періоду не ухилялася від досудового розслідування або суду, є раніше не судимими - вони можуть бути звільнені від кримінальної відповідальності на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України.

Оскільки закон не пов`язує можливість застосування правил ч. 1 ст. 49 КК України із визнанням особою вини, обов`язковою передумовою для закриття кримінального провадження у справі є наявність згоди особи на звільнення від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав.

Обвинувачені ОСОБА_10 та ОСОБА_11 звернулися до апеляційного суду з клопотаннями та попросили звільнити їх від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, а кримінальне провадження щодо них закрити, та вказали про свою обізнаність про наслідки звільнення від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно зі ст. 417 КПК України суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені ст. 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку щодо необхідності задоволення поданих клопотань та звільнення обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 від кримінальної відповідальності на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження щодо них.

Також встановлено, що в кримінальному провадженні наявні процесуальні витрати за проведення судової товарознавчої експертизи № 11908/11909 від 20.10.2020 у сумі 8172 грн., які слід віднести на рахунок держави, що узгоджується із правовим висновком, викладеним у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 12.09.2022 (справа № 203/241/17, провадження № 51-4251кмо21) - якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК у зв`язку із закінченням строків давності, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту.

Враховуючи, що кримінальне провадження закривається у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності, колегія суддів також вважає за необхідне вирішити долю речових доказів в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 417 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги із внесеними змінами першого заступника керівника Харківської обласної прокуратури ОСОБА_8 , прокурора Лозівської місцевої прокуратури ОСОБА_9 , а також обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 - задовольнити частково.

Клопотання обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_10 про звільнення їх від кримінальної відповідальності задовольнити.

Вирок Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 19 січня 2021 року щодо ОСОБА_10 та ОСОБА_11 скасувати.

Звільнити ОСОБА_10 та ОСОБА_11 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 249 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності.

Кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № № 0000106, за обвинуваченням ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України, закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Речові докази гумовий човен «Skat» з веслами повернути власнику ОСОБА_10 .

Процесуальні витрати за проведення судової товарознавчої експертизи № 11908/11909 від 20.10.2020 у сумі 8172 грн., що проводилася експертом Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл.проф. М.С. Бокаріуса Міністерства юстиції України» - віднести на рахунок держави.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4