Справа № 153/241/23
Провадження №11-кп/801/606/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2023 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участі: прокурора ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 на вирок Ямпільського районного суду Вінницької області від 5 квітня 2023 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Ямпіль Вінницької області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянин України, з неповною середньою освітою, неодружений, непрацюючий, раніше неодноразово судимий, востаннє - 09.08.2016 Ямпільським районним судом Вінницької області за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі та штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 гривень; 11.02.2022 умовно-достроково звільнений із місць позбавлення волі із невідбутою частиною покарання у вигляді 6 місяців 9 днів позбавлення волі, судимість не знята та не погашена,

визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч.4 ст. 185 КК України з призначенням покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі;

Початок строку відбування покарання ухвалено рахувати із моменту приведення вироку до виконання.

Стягнуто із ОСОБА_7 на користь держави 1433 (одну тисячу чотириста тридцять три) гривні 88 (вісімдесят вісім) копійок процесуальних витрат на залучення експерта (висновок експерта №316-321/23-21 від 01.02.2023) та вирішено долю речових доказів.

в с т а н о в и в:

За вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним у тому, що він, достовірно знаючи, що Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан, який продовжено Указом Президента України №757/2022 від 07.11.2022 на 90 діб, в умовах воєнного стану, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, 22.12.2022 близько 19 години 00 хвилин, маючи єдиний умисел на таємне викрадення чужого майна та заподіяння вказаними протиправними діями збитків власнику майна, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно, шляхом вільного доступу, проник на територію домоволодіння по АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_9 . Перебуваючи на території вказаного домоволодіння ОСОБА_7 з господарського піднавісу викрав металеву одноколісну садово-будівельну тачку, яку викотив на дорогу, після чого, повернувшись на територію домоволодіння, шляхом зриву навісного замка проник у середнє приміщення кам`яного сараю, звідки викрав та виніс за межі території домоволодіння алюмінієву каструлю, об`ємом 50 л. Одразу після цього ОСОБА_7 , повернувшись на місце вчинення злочину з метою викрадення іншого майна, шляхом вільного доступу, таємно проник до іншого окремого приміщення вищевказаного сараю, звідки почергово виніс назовні три однакових алюмінієвих бідони, об`ємом по 25 л кожен, два з яких з метою їх викрадення залишив біля вказаного сараю, а інший - з тією ж метою виніс за межі території домоволодіння та залишив біля алюмінієвої каструлі, об`ємом 50 л, без кришки.

Діючи послідовно та реалізовуючи вказаний єдиний умисел на викрадення майна, ОСОБА_7 з вказаного приміщення в той же час також викрадено дві алюмінієві бочки, одна з яких пошкоджена, вагою 1,900 кг, алюмінієву миску, об`ємом 10 л, яка пошкоджена, вагою 1,100 кг, які виніс на дорогу, поклав на викрадену металеву тачку та з викраденим майном почав рух в напрямку свого місця проживання по АДРЕСА_1 , при цьому, маючи намір повернутись за іншим вищевказаним майном з метою завершення їх викрадення. Однак, відійшовши на незначну відстань від місця вчинення злочину, ОСОБА_7 був виявлений власником домоволодіння ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які перешкодили йому довести вчинення крадіжки до кінця з причин, що не залежали від його волі.

Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової товарознавчої експертизи №316-321/23-21 від 01.02.2023 ринкова вартість бувших у використанні речей станом на 22.12.2022, а саме: металевої одноколісної садово-будівельної тачки складала 645 гривень, алюмінієвої каструлі об`ємом 50 л, без кришки, складала 930 гривень, алюмінієвого бідона, об`ємом 25 л, складала 645 гривень, алюмінієвої миски, як брухту алюмінію, вагою 1,100 кг. складала 44,64 гривень, алюмінієвої бочки. об`ємом 25 л, складала 313 гривень, алюмінієвої бочки, як брухту алюмінію вагою 1,900 кг, складала 77,11 гривень.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить скасувати вирок суду першої інстанції та призначити новий судовий розгляд кримінального провадження. Свої вимоги аргументує тим, що він визнав свою вину у вчиненні злочину, оскільки повірив слідчому, що покарання буде із застосуванням ст. 75 КК України. Крім того, просить звернути увагу на те, що висновок органу пробації про те, що його виправлення без позбавлення чи обмеження волі може становити дуже високу небезпеку для суспільства не відповідає дійсності, так я є свідки, які вказують протилежне. Суд не взяв до уваги характеризуючі його особу дані, зокрема, те, що він задовільно характеризується, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, дружина померла, а тому він є єдиним годувальником в сім`ї.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 , не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження, просить вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 скасувати, винести рішення, яким визнати винним ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч.4 ст. 185 КК України та на підставі ст. 69 КК України призначити йому більш м`яке покарання, ніж передбачено ч.4 ст. 185 КК України, а саме до шести місяців арешту. Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що ОСОБА_7 визнав свою вину повністю, своїми показами підтвердив фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті, до вчиненого ставиться негативно, щиро розкаюється, допомагав слідству, має на утриманні двох неповнолітніх дітей.

Обвинувачений ОСОБА_7 в судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явився з невідомих суду причин, хоча про день, час та місце апеляційного розгляду повідомлявся належним чином, що підтвердив його захисник та просив розглянути кримінальне провадження за відсутності його підзахисного.

Заслухавши доповідь судді, захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 , який підтримав свою апеляційну скаргу, прокурора ОСОБА_6 , який заперечив проти задоволення апеляційних вимог сторони захисту, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги слід залишити без задоволення.

Згідно з вимогами ч.3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

В судовому засіданні в суді першої інстанції, яке відбулось 5 квітня 2023 року, ОСОБА_7 підтвердив свою вину за пред`явленим обвинуваченням, йому в повному обсязі головуючим було роз`яснено суть пред`явленого обвинувачення та положення ч.3 ст. 349 КПК України, в тому числі, щодо неможливості оскарження в апеляційному порядку тих обставин, які не досліджувалися судом першої інстанції, з чим обвинувачений погодився та не заперечував проти такого порядку розгляду кримінального провадження.

Крім того, під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_7 надавав показання, вказуючи на певні обставини вчинення злочину. Будь-яких показань щодо невизнання своєї вини за пред`явленим обвинуваченням та необхідністю дослідження доказів на підтвердження його невинуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч.4 ст. 185 КК України він не надавав. Крім цього, обвинувачений вказав, що злочин він вчинив, будучи нетверезим, а також через відсутність грошей на проживання та постійної роботи, до вчиненого ставиться негативно та розкаюється.

До апеляційного розгляду кримінального провадження стороною захисту не було надано відомостей на підтвердження доводів про порушення судом першої інстанції вимог ч.3 ст. 349 КПК України.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Отже, висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч.4 ст. 185 КК України обґрунтований, а дії обвинуваченого кваліфіковані вірно.

Що стосується доводів апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника про невідповідність призначеного судом покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через суворість, то колегія суддів визнає їх безпідставними з огляду на наступне.

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених ч.2 ст. 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні покарання за вчинене ОСОБА_7 кримінальне правопорушення, на виконання вимог ст. ст. 50, 65 КК України, суд врахував ступінь його тяжкості, яке є тяжким злочином, особу винного, який раніше неодноразово судимий, за місцем проживання характеризується задовільно, не працює, за медичною допомогою до лікаря -психіатра не звертався, перебуває під наглядом у лікаря-нарколога, обставину, що пом`якшує покарання - щире каяття та обставину, що його обтяжує - вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

Також судом враховано досудову доповідь провідного інспектора Могилів-Подільського районного сектору №3 філії ДУ «Центр пробації» у Вінницькій області ОСОБА_12 , згідно якої виправлення ОСОБА_7 без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити дуже високу небезпеку для суспільства, у тому числі для окремих осіб, застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку особи з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень неможливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції. Дана досудова доповідь складена із врахуванням таких джерел інформації як Ямпільська об`єднана територіальна громада, Ямпільське відділення поліції, Ямпільська ТЛ, пояснення обвинуваченого, соціальне оточення обвинуваченого, прокуратури, Могилів-Подільського РС з питань пробації №3, а тому вважати її необ`єктивною підстав немає.

Отже, зваживши сукупність усіх обставин у загально-соціальному плані, так і в плані потенційної суспільної небезпеки, суд дійшов обґрунтованого висновку, з яким погоджується колегія суддів, про необхідність призначення ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі, яке він повинен відбувати в умовах ізоляції від суспільства.

Перебування на утриманні у ОСОБА_7 двох неповнолітніх дітей не є стримуючим чинником від вчинення ним нових злочинів з огляду на наявність у обвинуваченого стійких злочинних нахилів та не дає підстав для застосування відносно нього положень ст. 75 КК України, як і підстав для призначення йому більш м`якого покарання, визначених у ст. 69 КК України.

За таких обставин колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_7 покарання відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого та є необхідним та достатнім для його виправлення та перевиховання, а також для попередження вчинення обвинуваченим нових злочинів та підстав для пом`якшення йому покарання, про що просили в апеляційних скаргах апелянти, немає з огляду на роз`яснення, які містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003.

Керуючись ст. ст. 405, 407 КПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Ямпільського районного суду Вінницької області від 5 квітня 2023 року щодо ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4