Подільський районний суд міста Києва
Справа № 758/4055/23
Провадження № 1-кп/758/1128/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.05.2023 м. Київ

Подільський районний суд м. Києва у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

з боку обвинувачення: прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 ,

з боку захисту: обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000528 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Києві, є громадянином України, який не працює, неодружений, має малолітню доньку, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

1) 14.01.2010 Оболонським районним судом міста Києва за ч. 1 ст. 185, ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 189, ст. 70 КК України до покарання у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком 3 роки;

2) 02.08.2010 Оболонським районним судом міста Києва за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі;

3) 14.01.2011 Подільським районним судом міста Києва за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у вигляді 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільнився 09.11.2014 року по відбуттю строку покарання;

4) 04.01.2016 Святошинським районним судом міста Києва за ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у вигляді 1 року 6 місяців позбавлення волі;

5) 28.09.2015 Солом`янським районним судом міста Києва за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 1 року 6 місяців позбавлення волі;

6)16.06.2016 Подільським районним судом міста Києва за ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у вигляді 4 років 6 місяців позбавлення волі;

7) 05.02.2016 Оболонським районним судом міста Києва за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у вигляді 1 року 10 місяців позбавлення волі;

8) 19.12.2016 Дарницьким районним судом міста Києва за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у вигляді 4 років 7 місяців позбавлення волі;

9) 27.05.2016 Оболонським районним судом міста Києва за ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ст. 70, ст. 71, ч. 5 ст. 72 КК України до покарання у вигляді 4 років 6 місяців позбавлення волі;

10) 21.06.2018 Печерським районним судом міста Києва за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ст. 70, ч. 1 ст. 70, ч. 5 ст. 72 до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, 09.01.2018 звільнений із зали суду по відбуттю строку покарання;

11) 06.07.2020 Святошинським районним судом міста Києва за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі;

12) 11.12.2020 Оболонським районним судом міста Києва за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року шести місяців позбавлення волі;

13) 28.05.2021 Подільським районним судом міста Києва за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі, звільнений 05.12.2022 по відбуттю строку покарання;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ІХ затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, строк дії якого у подальшому продовжено до 20.05.2023.

Так, 08.03.2023, приблизно о 10 год. 20 хв., ОСОБА_5 перебував в приміщенні магазину «Sinsay», що належить ДП «ЛПП Україна» АТ «ЛПП» (), розташованого в ТРЦ «Retroville» за адресою: м. Київ, пр. Правди, 47. У цей час у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, вчиненого повторно, в умовах воєнного стану.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, повторно, в умовах воєнного стану, ОСОБА_5 08.03.2023 приблизно о 10 год. 20 хв., перебуваючи в приміщенні торгового залу магазину «Sinsay», що належить ДП «ЛПП Україна» АТ «ЛПП» (), розташованого в ТРЦ «Retroville» за адресою: м. Київ, проспект Правди, 47, шляхом вільного доступу таємно взяв з торгових прилавків товар, а саме: один чохол для мобільного телефону арт. 3281F вартістю 223 грн. 20 коп., дві шапки хлопчачих арт. 7906Р вартістю кожна 135 грн. 20 коп., один шарф хлопчачий арт. 9564Р вартістю 119 грн. 20 коп. та впевнившись, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, заховав вказані товари під свій одяг, в який був одягнений.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, маючи при собі вищевказаний товар, який належить ДП «ЛПП Україна» АТ «ЛПП» (), ОСОБА_5 направився до виходу з вказаного магазину, пройшовши повз касову зону та антикрадійні рамки без сплати за вказаний товар, чим намагався спричинити ДП «ЛПП Україна» АТ «ЛПП» () матеріальну шкоду на загальну суму 477 грн. 60 коп.

Проте, через обставини, які не залежали від волі ОСОБА_5 , злочин не було закінчено, хоча останній виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, оскільки вийшовши з вищевказаного магазину, намагаючись залишити місце скоєння злочину, був затриманий працівниками вказаного магазину.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно, в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за обставин, встановлених судом, наведених вище, визнав повністю, суду пояснив, що дійсно у вказаний в обвинувальному акті час, будучи в приміщенні торгівельного центру ТРЦ «Retroville» за адресою: м. Київ, проспект Правди, 47, зайшов до приміщення магазину «Sinsay», де узяв один чохол для мобільного телефону, дві шапки хлопчачих, один шарф хлопчачий, сховав під одежу та пройшов повз касову зону, не заплативши, але був затриманий охороною. Він хотів збути викрадене, щоб купити їжу. Щиро розкаявся, просив суворо не карати.

Від представника потерпілого ДП «ЛПП Україна» АТ «ЛПП» надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, де зазначив, що цивільний позов не подаватиме, покарання просив визначити на розсуд суду.

Враховуючи, що учасники судового провадження визнають недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, роз`яснивши їм, що згідно з ч. 3 ст. 349 КПК України у такому випадку вони будуть позбавленні права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Надавши юридичну оцінку діям обвинуваченого, суд вважає, що його дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України як закінчений змах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно, в умовах воєнного стану.

За встановлених обставин суд вважає, що вина обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення доведена повністю.

При обранні виду та міри покарання суд бере до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений раніше неодноразово судимий, на обліку у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває, не працевлаштований, неодружений.

Пом`якшує покарання обвинуваченого його щире каяття, наявність на утриманні малолітньої дитини.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Згідно з ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.

У відповідності до вимог ст. 50 КК України при призначенні міри покарання обвинуваченому, суд вважає за необхідне призначити такий захід примусу, який би був відповідною мірою кари за скоєне, сприяв виправленню засудженого та запобігав вчиненню інших кримінальних правопорушень.

Отже, враховуючи характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, обставин його вчинення, зважаючи на обставини, що пом`якшують вину обвинуваченого, відомості, що характеризують його особу, тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, суд вважає, що покаранням необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів буде покарання, визначене у межах, установлених у санкції ч. 4 ст. 185 КК України, у вигляді позбавлення волі.

При цьому суд також бере до уваги, що кримінальний закон передбачає більш м`яке покарання за незакінчене кримінальне правопорушення, а саме замах, обмежуючи можливість призначення покарання не більш ніж двома третинами від максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини Кримінального кодексу, що саме по собі ставить особу, яка вчинила замах на кримінальне правопорушення, у більш сприятливе становище, ніж при закінченому кримінальному правопорушенні. Також судом ураховується, що кримінальне правопорушення, яке інкримінується обвинуваченому, вчинене під час дії запровадженого в країні режиму воєнного стану і указана обставина у даному випадку напряму вплинула на кваліфікацію діяння.

Суд вважає, що відсутні підстави для застосування до обвинуваченого іншого виду покарань та відповідно положень ст. ст. 69, 75 КК України, оскільки, враховуючи конкретні обставини справи, суд вважає, що у даному випадку відсутні обставини і факти, які б вказували на міцні соціальні зв`язки обвинуваченого і стимулювання його до правомірної поведінки, що в достатній мірі впливали би на суспільну небезпечність особи обвинуваченого та істотно знижували би ступінь тяжкості вчиненого ним злочину. Звільнення від відбування покарання у даному випадку за своїм видом та розміром не буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Також суд враховує ту обставину, що обвинувачений вчинив новий злочин, маючи непогашену судимість, після звільнення з місць позбавлення волі, тобто не став на шлях виправлення, у незначний проміжок часу після виконання попереднього вироку суду знову вчинив корисливий злочин, не має джерела прибутку, що дає суду підстави з високою вірогідністю передбачати у майбутньому рецидив нового правопорушення.

Відповідно до вимог ст. ст. 100, 124 КПК України суд вирішує питання про долю речових доказів та процесуальні витрати.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання у виді п`яти років позбавлення волі.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» на період набрання вироком законної сили відносно ОСОБА_5 залишити без змін.

Строк відбування покарання обчислювати з 29 травня 2023 року, зарахувати у строк покарання період попереднього ув`язнення з 08 березня 2023 року по 28 травня 2023 року.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати на залучення експерта в сумі 260 гривень.

Речові докази - викрадені речі, що передані на зберігання представнику ДП «ЛПП Україна» АТ «ЛПП», - залишити за належністю; диск - зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Подільський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з дня його проголошення.

З підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку.

Суддя ОСОБА_1