Справа № 645/1727/20
Провадження № 1-кп/645/52/23
УХВАЛА

Іменем України

12 липня 2023 року м. Харків

Судова колегія Фрунзенського районного суду м. Харкова у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2 ,

Судді ОСОБА_3 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

представника потерпілої ОСОБА_6

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ковшарівка, Куп`янського району Харківської області, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.4 ч.2 ст. 115 Кримінального кодексу України, -

в с т а н о в и л а :

В провадженні Фрунзенського районного суду м. Харкова знаходиться вищезазначене кримінальне провадження.

В ході розгляду кримінального провадження прокурор звернулася з клопотанням, в якому просила продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_8 термін дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначила, що під час досудового розслідування ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який у подальшому продовжувався судом під час судового розгляду. Вважає, що продовжують існувати у даному кримінальному провадженні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які виправдовують застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме: ризик переховування від суду, оскільки ОСОБА_8 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення;ризик незаконного впливу на потерпілих та свідків, адже обвинуваченому відомі потерпілі та свідки, місце їх проживання, коло спілкування, близькі родичі, що дає йому можливість фізично чи психічно впливати на них, щоб уникнути притягнення до кримінальної відповідальності, та ще не всі свідки допитані; ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, у зв`язку із тим, що хоча обвинувачений раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, проте наразі обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення. Будь-які дані про зменшення чи відсутність ризиків, визначених ст. 177 КПК України для застосування ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою на даний час відсутні. Тому прокурор просить продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор».

В судовому засіданні захисник обвинуваченого, адвокат ОСОБА_7 заперечував проти задоволення даного клопотання, просив змінити ОСОБА_8 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт в нічний час, посилаючись на необґрунтованість прокурором про існування зазначених ризиків. Також захисник просив задовольнити письмове клопотання ОСОБА_8 , подане ним раніше про застосування стосовно нього у разі продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заставу в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних остіб, посилаючись на вимоги ст. 182 КПК України та позицію Європейського суду з прав людини, відповідно до якої, сума застави повинна визначатись тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави у випадку ухилення від слідства та суду буде достатнім стримуючим засос обом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Обвинувачений ОСОБА_8 в судовому засіданні підтримав свого захисника.

Представник потерпілої підтримав клопотання прокурора, в задоволенні клопотань захисника та обвинуваченого відмовити.

Заслухавши думку учасників процесу, вивчивши обвинувальний акт, суд вважає, що обраний обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно продовжити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Так, виходячи з поняття "обґрунтована підозра", приведеного в пункті 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 року у справі "Нечипорук і Йонкало проти України", обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі "Мюррей проти Об`єднаного Королівства" від 28.10.1994 року, "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30.08.1990 року).

Європейський суд з прав людини у справі "Ільгар Маммадов проти Азербайджану"» від 13.04.2014 року також зазначає, що обґрунтованість підозри ґрунтується на можливості сторонньої, незацікавленої особи дійти висновків, що підозрювана особа вчинила кримінальне правопорушення.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключено у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Вирішуючи питання доцільності продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому, суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Продовжуючи строк тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Відносно ОСОБА_8 в ході досудового розслідування був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на підставі ухвали слідчого судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 03.10.2019, який в подальшому продовжувався.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Згідно із п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти.

Продовжуючи строк тримання під вартою, суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків, експертів, спеціалістів у цьому ж кримінальному провадженні, адже обвинуваченому відомі потерпілі та свідки, місця їх проживання, коло спілкування, близькі родичі, що дає йому можливість фізично чи психологічно впливати на них, або вчинити інше кримінальне правопорушення.

На даний час розгляду справи свідки не допитані.

Будь-яких переконливих доказів про зменшення чи відсутність ризиків, встановлених в суді та передбачених ст.177 КПК України, які приймались до уваги при обранні обвинуваченому запобіжного заходу), для зміни стосовно ОСОБА_8 запобіжного заходу із тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід, в тому числі, цілодобовий домашній арешт, не встановлено.

Таким чином, наразі відсутні підстави для зміни обвинуваченому запобіжного заходу на більш м`який, ніж тримання під вартою.

Враховуючи існування вище зазначених ризиків, оцінюючи сукупність обставин, та беручи до уваги, що ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення вчиненого проти життя та здоров`я людини, суд вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу є неможливим.

Також суд враховує тяжкість обвинувачення та покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним у інкримінованому злочині, оскільки ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину проти особи, за який передбачено покарання на строк від 7 до 15 років позбавлення волі, відсутність міцних соціальних зв`язків, що у сукупності з іншими обставинами справи дають підстави вважати, що лише тримання під вартою зможе дієво запобігти ризикам та, з урахуванням положень ст. 183 КПК України, виключає можливість обрання більш м`якого запобіжного заходу щодо даної особи.

На думку суду, зміна запобіжного заходу обвинуваченому на більш м`який запобіжний захід, про що просить суд сторона захисту, на даній стадії розгляду справи не забезпечить належної поведінки та виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків.

Обставини,на які посилається захисник, обґрунтовуючи клопотання про зміну запобіжного заходу, не зменшують ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та не є підставою для зміни чи скасування обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а застосування більш м`якого запобіжного заходу на даному етапі судового розгляду не забезпечить попередження зазначених прокурором ризиків та належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Отже, клопотання захисника про зміну обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу на домашній арешт у нічний час задоволенню не підлягає.

Стосовно письмово клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 про застосування застави у разі продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір у кримінальних провадженнях щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрози його застосування, щодо злочину, який спричинив загибель людей.

Враховуючи мету та підстави застосування запобіжного заходу, доведення ризиків, що дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що визначення застави як альтернативи триманню під вартою у даному кримінальному правопорушенні є необґрунтованим та неефективним (тобто, не забезпечує мету застосування запобіжного заходу, а відтак вирішення завдань кримінального провадження).

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 511-550/0/4-13 від 04 квітня 2013 року «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», слідчому судді, суду слід враховувати, що рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи підозрюваного, обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на термін, який не може перевищувати 60 (шістдесят) днів без визначення застави.

На думку колегії суддів, зміна запобіжного заходу обвинуваченому на більш м`який запобіжний захід на даній стадії розгляду справи не забезпечить належної поведінки та виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 327 331, 372 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 строку запобіжного заходу задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строк тримання під вартою без визначення застави на шістдесят днів, тобто до 09 вересня 2023 року.

Письмове клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 про застосування застави - залишити без задоволення.

В задоволенні усного клопотання захисника адвоката ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 на домашній арешт в нічний час відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку обвинуваченим, його захисником, законним представником, прокурором протягом п`яти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Головуючий суддя - ОСОБА_1

Суддя - ОСОБА_2

Суддя - ОСОБА_3