Справа № 182/1534/23
Провадження № 1-кп/0182/860/2023
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.05.2023 м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянув у відкритому підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку в залі суду в м. Нікополі обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про вчинене кримінальне правопорушення за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.04.2023 № 0000416 який надійшов разом з угодою про визнання винуватості, укладеної 6 квітня 2023 р. після закінчення досудового розслідування між виконувачем обов`язків заступника керівника Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 у присутності захисника ОСОБА_5 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м. Тула рф, громадянина України, який зареєстрований та проживає у АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації військової частини НОМЕР_1 , стільця 1 відділення 1 взводу 2 стрілецької роти, у військовому званні солдат, одруженого, на утриманні має неповнолітню дитину, сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , із вищою освітою, судимості не має,

у вчиненні кримінального правопорушення /злочину/, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України,

за участю сторін судового провадження

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

(в режимі ВКЗ з ДУ «Криворізька установа виконання покарань № 3»)

захисника ОСОБА_5

(в режимі ВКЗ зі власного пристрою)

Формулювання обвинувачення

У зв`язку з широкомасштабною військовою агресією російської федерації проти України, на всій території України, відповідно до Закону України від 24.02.2022 № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України від 24.02.2022 за № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 введено воєнний стан строком на 30 діб.

Надалі, на часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указом від 14.03.2022 № 133/2022, затвердженим Законом України від 15.03.2022 № 2119-IX, Указом від 18.04.2022 № 259/2022, затвердженим Законом України від 21.04.2022 № 2212-ІХ, Указом від 17.05.2022 № 341/2022, затвердженим Законом України від 22.05.2022 № 2263-ІХ, Указом від 12.08.2022 № 573/2022, затвердженим Законом України від 15.08.2022 № 2500-ІХ, Указом від 07.11.2022 № 757/2022, затвердженим Законом України від 16.11.2022 № 2738-IX, та Указом від 06.02.2023 № 58/2023, затвердженим Законом України від 07.02.2023 № 2915-ІХ), у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України строки дії воєнного стану в Україні постійно продовжувались, у тому числі із 05 годин 30 хвилин 19.02.2022 строком на 90 діб.

Водночас, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до ч. 2 ст. 102, п.п. 1, 17, 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Указом Президентом України від 24.02.2022 № 69/2022 «Про загальну мобілізацію», затвердженим Законом України від 03.03.2022 № 2105-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» (далі по тексту - Указ Президента України № 69/2022), на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва оголошено загальну мобілізацію. Указом Президента України № 133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год. 30 хв. 26 березня 2022 року, строком на 30 діб. Даний Указ затверджено Законом України № 2119-ІХ від 15 березня 2022 року.

Відповідно до ч. 8 ст. 4, ч. 1 ст. 5, ст. 10, ст. 11, ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ст. 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 № 69/2022, затвердженого Законом України № 2105-ІХ від 03.03.2022, громадянин України ОСОБА_4 призваний до Збройних Сил України за мобілізацією ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У відповідності п. п. 1, 2 Закону України «Про основи національного спротиву» затвердженого Законом України № 1702-ІХ від 16.07.2021 (далі по тексту - Закон), доброволець Сил територіальної оборони Збройних Сил України - громадянин України або іноземець чи особа без громадянства, який перебуває в Україні на законних підставах впродовж останніх п`яти років та на добровільній основі зарахований до проходження служби у склад: добровольчого формування Сил територіальної оборони Збройних Сил України.

Крім того, добровольче формування територіальної громади воєнізований підрозділ, сформований на добровільній основі з громадян України, які проживають у межах території відповідної територіальної громади, який призначений для участі у підготовці та виконанні завдань територіальної оборони в межах території відповідної територіальної громади.

Згідно ст. 8 Закону, для розміщення військових частин Сил територіальної оборони Збройних Сил України в межах відповідних адміністративно-територіальних одиниць використовується інфраструктура (фонди) Збройних Сил України, а також інфраструктура (фонди) складових сил безпеки та сил оборони, органів місцевого самоврядування у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

У відповідності до п. 3 ст. 18 Закону, основи підготовки та виконання завдань територіальної оборони, порядок організації управління, взаємодії, підтримки та забезпечення сил і засобів, які залучаються до територіальної оборони, визначаються в Доктрині територіальної оборони, яка затверджується Верховним Головнокомандувачем Збройних Сил України.

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 4 від 11.03.2022 ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду стрільця військової частини НОМЕР_1 , де він проходить військову службу по теперішній час та перебуває у військовому званні «солдат».

Відповідно до приписів ст. ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» солдат ОСОБА_4 вважається військовослужбовцем, який проходить військову службу за призовом під час загальної мобілізації, в умовах правового режиму - воєнний стан.

Згідно з вимогами ст. ст. 17, 65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком для громадян України; ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначають, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Будучи стрільцем 1 відділення 1 взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_4 відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 16, 28, 29, 30, 31, 35-38, 127-128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-ХІV, ст. ст. 3, 4, 6 Дисциплінарною статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-ХІV, зобов`язаний свято і непорушно дотримуватися Конституції та законів України, військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим та виявляти повагу до командирів начальників), беззастережно, неухильно, точно та у встановлений строк виконувати їх накази, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки, додержуватися вимог військових статутів, дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, виконуючи службові обов`язки не вживати алкогольних напоїв.

Відповідно до ст. 28 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає зокрема у наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення, віддавати накази.

Положенням ст. 30 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України визначено, що підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків видання явно злочинного наказу.

Приписами ст. 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України передбачено, що військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначені строки.

Згідно з вимогами п. 2.1.6 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої Наказом Генерального штабу Збройних Сил України від 07.04.2017 № 124, визначено, що бойовий наказ - це акт військового управління за встановленою формою, яким відповідно до плану операції (бойових дій) доводяться бойові завдання підпорядкованим військам (силам). Як правило, використовується для постановки бойових завдань в оперативно-тактичній та тактичній ланці.

Водночас відповідно до п. 41 Бойового статуту Сухопутних військ Збройних Сил України. Частина II (батальйон, рота), затвердженого наказом командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 29.12.2010 № 574, визначено, що рішення командир батальйону (роти) приймає одноособово на основі, а також вказано, що бойові завдання підрозділам визначаються бойовим наказом.

Відповідно до п. 42 Бойового статуту Сухопутних військ Збройних Сил України. Частина II (батальйон, рота), затвердженого наказом командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 29.12.2010 № 574, визначено, що у бойовому наказі командир батальйону (роти) вказує: короткі висновки з оцінювання противника; об`єкти, які уражаються в інтересах роти (взводу) засобами старшого командира; бойове завдання роті (взводу) та час готовності до дій.

29.03.2023 командиром НОМЕР_2 окремого батальйону Територіальної оборони (далі по тексту - НОМЕР_2 окремий батальйон ТрО) майором ОСОБА_7 на виконання бойового розпорядження командира НОМЕР_3 окремої бригади Територіальної оборони від 28.03.2023 № 411т прийнято рішення на передислокацію підрозділів батальйону із визначеним часом та визначеними маршрутами з АДРЕСА_2 до населених пунктів Донецької області (тобто рішення застосування військ у вигляді - маршу), у тому числі й щодо передислокації особового складу та техніки 2-ї стрілецької роти. Вказане рішення оформлено бойовим наказом командира НОМЕР_2 окремого батальйону ТрО на марш від 29.03.2023 № 547дск.

Вказане рішення за своїм змістом відповідає вимогам, які передбачені п. п. 41, 42 Бойового статуту Сухопутних військ Збройних Сил України. Частина II (батальйон, рота), затвердженого наказом командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 29.12.2010 № 547, підписане особою, яка його прийняла, тобто командиром НОМЕР_2 окремого батальйону ТрО (військова частина НОМЕР_1 ) АДРЕСА_3 .

Наступного дня, тобто 30.03.2023, вказане рішення на здійснення маршу та зосередження в зоні оперативної відповідальності передано командирам підрозділів, у тому числі заступнику начальника штабу НОМЕР_2 окремого батальйону ТрО підполковнику ОСОБА_8 . Після чого, вказаний бойовий наказ командира НОМЕР_2 окремого батальйону ТрО на марш від 29.03.2023 № 547дск заступником начальника штабу НОМЕР_2 окремого батальйону ТрО підполковником ОСОБА_8 було доведено до особового складу 2-ї стрілецької роти батальйону, у тому числі й до солдата ОСОБА_4 .

У порушення вищевказаних вимог солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , призваним під час загальної мобілізації, відкрито відмовився виконувати письмовий бойовий наказ командира НОМЕР_2 окремого батальйону ТрО на марш від 29.03.2023 № 547дск, який виданий на виконання бойового розпорядження командира НОМЕР_3 окремої бригади ТрО (військова частина НОМЕР_4 ) № 411т від 28.03.2023, чим вчинив тяжке кримінальне правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби (військовий злочин) за наступних обставин.

Так, 29.03.2023 з метою підготовки батальйону до переміщення з пункту дислокації та здійснення маршу у зону оперативної відповідальності та відповідно до бойового розпорядження командира НОМЕР_3 окремої бригади ТрО від 28.03.2023 № 411т, командиром НОМЕР_2 окремого батальйону ТрО прийнято рішення на застосування підрозділів батальйону, яке оформлено бойовим наказом від 29.03.2023 на марш, зареєстрований у книзі діловодства військової частини НОМЕР_1 за № 547дск від 29.03.2023, та доведено до командирів підрозділів. Наступного дня, тобто 30.03.2023 приблизно о 05 год. 00 хв. вказаний бойовий наказ заступником начальника штабу доведено до особового складу 2-ї стрілецької роти, у тому числі й до солдата ОСОБА_4 .

Після доведення вказаного бойового наказу 30.03.2023 група військовослужбовців 2-ї стрілецької роти НОМЕР_2 окремого батальйону ТрО, перебуваючи у місці тимчасової дислокації вказаної військової частини ( АДРЕСА_2 ), відмовилась від виконання письмового бойового наказу командира НОМЕР_2 об ТрО на марш від 29.03.2023 № 547дск, та підтвердили відмову від виконання бойового наказу власноручно написаними рапортами, які засвідчили підписами, у тому числі таку відмову виказав й солдат ОСОБА_4 .

Тобто, солдат ОСОБА_4 , перебуваючи у місці тимчасової дислокації НОМЕР_2 окремого батальйону ТрО ( АДРЕСА_2 ), будучи неодноразово попереджений про кримінальну відповідальність за невиконання вимог начальників та командирів, усвідомлюючи, що заступник начальника штабу НОМЕР_2 окремого батальйону ТрО підполковник ОСОБА_8 являється для нього прямими начальником та останній виконує обов`язки військової служби, діючи умисно, всупереч вимог ст. ст. 6, 11, 16, 127, 128, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, відкрито відмовився у присутності інших військовослужбовців виконувати вищевказаний бойовий наказ командира НОМЕР_2 окремого батальйону ТрО від 29.03.2023 № 547дск щодо здійснення маршу у складі групи військовослужбовців вказаної військової частини з АДРЕСА_2 до населених пунктів Донецької області.

В результаті вищевказаних злочинних дій солдата ОСОБА_4 , у командування НОМЕР_2 окремого батальйону ТрО (військова частина НОМЕР_1 ) виникла необхідність змінювати умови проведення маршу та зосередження особового складу в зоні оперативної відповідальності, що фактично призвело до підриву бойової готовності вказаної військової частини НОМЕР_1 та військової частини НОМЕР_4 в цілому в умовах збройної агресії російської федерації проти незалежності, територіальної цілісності та суверенітету України.

Своїми умисними діями, які виразилися у непокорі, вчиненій в умовах воєнного стану, у формі відкритої відмови виконати наказ командира, начальника, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення /злочин/, передбачений ч. 4 ст. 402 КК України.

Історія провадження

07.04.2023 виконувач обов`язків заступника керівника Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони прокурор ОСОБА_3 надіслав до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про вчинене кримінальне правопорушення за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.04.2023 № 0000416 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення /злочину/, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, разом з угодою про визнання винуватості, укладеної 6 квітня 2023 р. після закінчення досудового розслідування між виконувачем обов`язків заступника керівника Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 у присутності захисника ОСОБА_5 .

Стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Ухвалою від 10.04.2023 було призначене підготовче судове засідання на 10.05.2023.

Відомості про укладену угоду про визнання винуватості

6 квітня 2023 р. після закінчення досудового розслідування між виконувачем обов`язків заступника керівника Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 у присутності захисника ОСОБА_5 було укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно угоди, сторони погодилися на повне визнання обвинуваченим ОСОБА_4 винуватості у вчиненні кримінального правопорушення /злочину/, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України. Враховуючи те, що ОСОБА_4 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, приймає безпосередню участь в забезпеченні, проведенні і захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України шляхом відсічі збройної агресії з боку російської федерації проти України, на утриманні має неповнолітню дитину, сина ОСОБА_6 , 2010 року народження, позитивно характеризується за місцем служби та за місцем проживання, щиро розкаюється у вчиненому, активно спряв розкриттю злочину, беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, тобто за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, сторони дійшли згоди про можливість застосування ч. 1 ст. 69 КК України та призначення ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 402 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ч. 1 ст. 62 КК України замінити покарання у виді 2 років позбавлення волі на тримання у дисциплінарному батальйоні.

Також в угоді зазначені наслідки укладення та затвердження угоди сторонами кримінального провадження, а саме для прокурора і обвинуваченого обмеження права на оскарження вироку, для обвинуваченого відмова від здійснення прав, передбачених абз. 1, 4 п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, з яким сторони погодилися.

Позиції учасників судового провадження

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого органом досудового розслідування кримінального правопорушення. Обставин, викладених в обвинувальному акті та угоді, не оспорював. Запевнив, що він зробив це добровільно, жодного тиску на нього не вчинялось. Підтримав угоду про визнання винуватості та просив її затвердити.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 підтримав угоду про визнання винуватості, просив її затвердити.

Прокурор подану угоду про визнання винуватості підтримав та також просив суд про її затвердження. Щодо визначеної угодою міри покарання прокурор вказав, що узгоджене покарання буде достатнім для досягнення цілей, передбачених у ст. 50 КК України.

Обґрунтування позиції суду

Заслухавши думку сторін судового провадження, суд вважає, що угода може бути затверджена з наступних підстав.

Обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою вину та цілком розуміє, що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, при цьому він має ряд прав, передбачених ч. 4 ст. 474 КПК України. Обвинувачений ОСОБА_4 також правильно розуміє наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконаний у тому, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Відповідно до абзацу 5 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Угода про визнання винуватості, укладена 6 квітня 2023 р. після закінчення досудового розслідування між виконувачем обов`язків заступника керівника Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 у присутності захисника ОСОБА_5 , відповідає вимогам КПК і КК України.

Ухвалюючи вирок, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених судом відповідно до ст. 94 КПК України, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачуються особа.

Кримінальне правопорушення /злочин/, вчинене ОСОБА_4 має правильну правову кваліфікацію за ч. 4 ст. 402 КК України непокора, вчинена в умовах воєнного стану, у формі відкритої відмови виконати наказ командира, начальника.

Узгоджена сторонами міра покарання відповідає загальним правилам призначення кримінальних покарань, встановлених Загальною частиною КК України. При призначенні покарання враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а також особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Судом не встановлено підстав для відмови в затвердженні угоди, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України.

З огляду на вищевикладене суд вважає за необхідне затвердити вказану угоду про визнання винуватості шляхом ухвалення вироку та призначення обвинуваченому узгодженого угодою покарання.

Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку на підставі угоди

Цивільний позов

Цивільний позов у цьому кримінальному провадженні не заявлявся.

Запобіжний захід

У даному кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 необхідно залишити у виді тримання під вартою.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Речові докази

Речові докази відсутні.

Процесуальні витрати.

Процесуальні витрати відсутні.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, ч. 2 ст. 373, ст. 374, 474, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 6 квітня 2023 р. після закінчення досудового розслідування між виконувачем обов`язків заступника керівника Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 у присутності захисника ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, відомості про вчинене кримінальне правопорушення за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.04.2023 № 0000416.

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому йому обвинуваченню за ч. 2 ст. 402 КК України і призначити узгоджене сторонами покарання із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ч. 1 ст. 62 КК України замінити ОСОБА_4 призначене покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі на покарання у виді тримання у дисциплінарному батальйоні військовослужбовців на строк 2 (два) роки.

Строк покарання рахувати з моменту проголошення вироку.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 залишити тримання під вартою.

Зарахувати у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення ОСОБА_4 по цьому провадженню з 30.03.2023 до дня проголошення вироку, з розрахунку, що одному дню позбавлення волі відповідає один день тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовця.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Цивільний позов не заявлений.

Речові докази відсутні.

Процесуальні витрати відсутні.

Вирок суду може бути оскаржений відповідно до вимог ч. 4 ст. 394 КПК України протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду м. Кривого Рогу через Нікопольський міськрайонний суд.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому, прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя: ОСОБА_1