СЕМЕНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №547/423/23
Провадження №1-кп/547/63/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2023 року смт Семенівка

Семенівський районний суд Полтавської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3

потерпіла ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_5 ,

провівши в залі судових засідань № 2 Семенівського районного суду Полтавської області відкрите судове засідання у кримінальному провадженні № 0000114, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 30.04.2023 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Семенівка Семенівського району Полтавської області, зареєстрованого: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, паспорт НОМЕР_1 виданий Семенівським РВ УМВС України в Полтавській області від 12.06.1997, освіта середня, непрацюючого, інваліда II групи, неодруженого, має на утриманні неповнолітню дитину, у силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:

Так, 22.04.2023 приблизно о 16:30 год. ОСОБА_5 , перебував у будинку за адресою: АДРЕСА_2 та вживав спиртні напої із товаришем ОСОБА_6 . Після чого в будинок зайшла ОСОБА_4 , де між останньою та ОСОБА_5 виникла сварка.

В ході якої ОСОБА_5 на грунті раптово виниклого конфлікту, маючи прямий умисел спрямований на спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, наніс по ОСОБА_4 два удари: один правою рукою стиснутою в кулак в область голови, після чого ще один правою рукою стиснутою в кулак в область голови. Від отриманих ударів ОСОБА_4 вибігла на подвір`я та ОСОБА_5 , вийшовши за нею, двома руками штовхнув її в груди, остання впала на землю та вдарилася об тверду поверхню.

В результаті цього потерпіла ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження у вигляді забійної рани в правій тьмяній ділянці, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, які спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились в умисному легкому тілесному ушкодженні, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні просила визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні даного кримінального правопорушення та призначити обвинуваченому покарання у виді штрафу. Крім того, просила направити обвинуваченого ОСОБА_5 для проходження програми для кривдників.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 2 ст. 125 КК України визнав повністю та не оспорюючи фактичних обставин, місця та часу події, про які зазначено в обвинувальному акті, вказав, що дійсно побив ОСОБА_7 внаслідок чого спричинив останній легкі тілесні ушкодження.

Показання обвинуваченого є послідовними, логічними та такими, що не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального проступку визнав повністю, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження фактичних обставини справи, які ніким не оспорюються і проти цього не заперечують учасники процесу. З`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності його позиції, роз`яснивши йому, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку, суд обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням письмових документів, які характеризують особу обвинуваченого.

За таких обставин суд дійшов висновку про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, а саме в умисному легкому тілесному ушкодженні, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

За санкцією ч. 2 ст. 125 КК України умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я карається штрафом від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин або виправними роботами на строк до одного року, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до двох років.

При призначенні покарання також суд враховує особу обвинуваченого ОСОБА_5 який повністю визнав свою винуватість, за місцем проживання характеризується нейтрально, на обліку у лікаря - психіатра, лікаря-нарколога не перебуває, є інвалідом II групи, має на утриманні неповнолітню дитину.

Обставинами, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого, є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставинами, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, є вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку та щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах.

Згідно з п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Водночас суди мають враховувати й вимоги Кримінального процесуального кодексу України стосовно призначення покарання.

Крім того, суд враховує, що відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні права та свобод засудженого та у відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобіганню вчинення нових кримінальних правопорушень.

На підставі викладеного, враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у виді штрафу в розмірі, визначеному санкцією ч. 2 ст. 125 КК України.

На переконання суду таке покарання є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_5 , попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не матиме наслідком порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Відповідно до п. 5 ч. 1, ч. 3 ст. 91-1 КК України з урахуванням отриманих у судовому засіданні відомостей щодо проявів неурівноваженості з боку ОСОБА_5 , суд ухвалює про направлення останнього для проходження програми для кривдників строком на один місяць.

Питання щодо речових доказів вирішити відповідно до ст.. 100 КПК України.

Цивільний позов, судові витрати - відсутні.

Запобіжний захід не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374, 382 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання

у виді шрафу в розмірі 80 (вісімдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1360,00(одну тисячу триста шістдесят) грн.

На підставі п. 5 ч. 1, ч. 3 ст. 91-1 КК України застосувати до ОСОБА_5 обмежувальний захід у виді направлення для проходження програми для кривдників на строк один місяць.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду через Семенівський районний суд Полтавської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1