Справа № 446/322/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/527/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на вирок Кам`янка - Бузького районного суду Львівської області від 19 квітня 2023 року щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сілець Кам`янка-Бузького району Львівської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, розлученого, згідно ст. 89 КК України раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України,

з участю: прокурора ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_7

в с т а н о в и л а:

цим вироком дії ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000951 перекваліфіковано з ч. 3 ст. 187 КК України на ч. 3 ст. 186 КК України.

Визнано ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 186 КК України та призначено йому покарання у виді 5 (п`ять) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

За вироком суду, обвинувачення сформульоване в обвинувальному акті і підтримане прокурором під час судового розгляду, наступного змісту: 26 грудня 2021 року близько 18:00 год., ОСОБА_7 , діючи умисно, відкрито, маючи умисел на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із проникненням у житло та погрозою застосування насильства, яке є небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, озброївшись заздалегідь заготовленим засобом з метою осліплення потерпілої, маючи умисел на незаконне проникнення до житла потерпілого, незаконно проник на територію господарства, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 . Перебуваючи на території господарства, доводячи свій злочинний умисел до логічного завершення, зробивши спробу відчинити металевим предметом двері до приміщення літньої кухні вказаного господарства, що йому не вдалося, представившись особою на ім`я ОСОБА_10 , шляхом обману потерпілої ОСОБА_11 , для досягнення своєї мети, схилив останню відчинити вхідні двері у вказане приміщення, після чого застосовуючи заздалегідь заготовлений засіб для осліплення потерпілої, здійснив напад, застосувавши фізичне насильство, що виразилось у розпиленні невідомої речовини в область обличчя потерпілої ОСОБА_11 .. Проникнувши в середину почав вимагати у ОСОБА_11 грошові кошти, однак, після невиконання потерпілою ОСОБА_11 вимоги видати кошти, ОСОБА_7 висловив словесну погрозу, щодо застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я потерпілої, яке остання сприйняла за реальне. Вказаними своїми протиправними діями ОСОБА_7 незаконно заволодів грошовими коштами потерпілої ОСОБА_11 в сумі 9000 гривень та 140 Євро, що згідно курсу НБУ станом на 26.12.2021 становить 4312 грн. (по ціні 30,8 грн. за одиницю Євро), чим завдав останній матеріальної шкоди на загальну суму 13312 грн.

Органом досудового розслідування дії обвинуваченого кваліфіковані за ч. 3 статті 187 КК України напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням в житло.

Не погоджуючись з вироком суду прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуваний вирок скасувати та ухвалити новий, яким ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України та призначити покарання у виді 8 років позбавлення волі із конфіскацією майна.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції перекваліфікувавши дії ОСОБА_7 з ч.3 ст.187 КК України на ч.3 ст.186 КК України виклав у вироку лише обвинувачення, висунуте органом досудового розслідування за ч.3 ст.187 КК України. Обвинувачення за ч.3 ст.186 КК України за яким ОСОБА_7 визнано винним та засуджено у вироку не сформульовано.

Окрім цього, суд перекваліфікувавши дії ОСОБА_7 з ч.3 ст.187 КК України на ч.3 ст.186 КК України, не навів достатніх мотивів такого рішення, виклавши у вироку лише критерії розмежування вказаних статей без їх оцінки з огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази.

Адвокат ОСОБА_9 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подав заперечення на апеляційну скаргу, в яких просить апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.

При апеляційному розгляді справи обвинувачений та його захисник заперечили апеляційну скаргу прокурора, з огляду на безпідставність такої, просили залишити без змін оскаржуваний вирок.

Прокурор подану апеляційну скаргу підтримав, з наведених у ній мотивів, та просив таку задоволити.

Заслухавши доповідача, пояснення присутніх учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. При цьому, згідно положень ч.ч.2, 3, 4 ст.370 КПК України законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного вироку, зазначеним вимогам вказане судове рішення не відповідає.

При прийнятті рішення суд допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, що відповідно до п.3 ч. 1 ст. 409 КПК України є підставою для скасування судового рішення.

Положеннями ч.1 ст.91 КК визначені обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Серед іншого в кримінальному провадженні підлягають доказуванню винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до п.2 ч. 3 ст. 374 КПК України у разі визнання особи винуватою у мотивувальній частині вироку зазначаються формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Суд в мотивувальній частині вироку повинен вказати ті діяння обвинуваченого, за які засуджується особа та які знайшли своє підтвердження безпосередньо в ході судового розгляду, встановлені саме судом і підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що правильне відображення фактичних обставин кримінального правопорушення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків суду про доведеність винуватості особи, але й для реалізації права на захист. Адже фабула обвинувачення є фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правову норму, порушення якої інкриміновано обвинуваченому. Тому наведені у вироку фактичні дані в своїй сукупності мають давати повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що, у свою чергу, дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

Як вбачається зі змісту оскарженого вироку, за результатами судового розгляду обвинувального акту за обвинуваченням ОСОБА_7 суд дійшов висновку про необхідність зміни правової кваліфікації дій ОСОБА_7 з ч.3 ст.187 КК України на ч.3 ст.186 КК України та визнав його винуватим за вказаною нормою кримінального закону.

Разом з цим, всупереч вимогам п.2 ч.3 ст.374 КПК, в мотивувальній частині вироку, суд не сформулював обвинувачення, яке було визнано судом доведеним за результатами судового розгляду, а лише зазначив про існування обвинувачення викладеного органом досудового розслідування в обвинувальному акті, що фактично унеможливлює розуміння того, які обставини були встановлені саме судом за результатами розгляду кримінального провадження.

У зв`язку з відсутністю в мотивувальній частині вироку формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, вирок суду не може вважатися таким, що відповідає вимогам процесуального закону.

Апеляційний суд звертає увагу, що правова позиція щодо неприпустимості спрощення формулювання обвинувачення та відсутності у вироку формулювання обвинувачення визнаного судом доведеним, неодноразово висловлювалась в рішеннях суду касаційної інстанції, зокрема: в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 січня 2016 року по справі №5-98км16; в постанові Верховного Суду від 01 березня 2018 року по справі №466/9158/14-к (провадження №51-645 км18); в постанові Верховного Суду від 22 березня 2018 року по справі №521/11693/16-к (провадження №51-380 км17).

Таким чином, оскільки судом першої інстанції при розгляді справи були порушені загальні засади кримінального провадження, а саме законність, то вирок суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Частиною 2 та 3 ст. 415 КПК передбачено, що призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

При новому судовому розгляді суд першої інстанції повинен з дотриманням вимог кримінального процесуального закону всебічно, повно та об`єктивно з`ясувати обставини кримінального провадження, перевірити доводи сторони обвинувачення та ухвалити законне й обґрунтоване судове рішення.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , задоволити частково

Вирок Кам`янка - Бузького районного суду Львівської області від 19 квітня 2023 року щодо ОСОБА_7 , скасувати.

Призначити в Кам`янка - Бузькому районному суді Львівської області новий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_7 .

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді