Справа №293/1527/19
Провадження №1-кп/293/68/2023
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2023 рокусмт Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до ЄРДР 19.07.2019 за №0000209 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина україни,уродженця та жителя АДРЕСА_1 , не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітеє не має, з середньою освітою, військовозобов`язаного, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України

ВСТАНОВИВ:

І. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінальних правопорушень, форми вини і мотивів кримінальних правопорушень.

15.07.2019 близько 22 год. 30 хв. ОСОБА_4 прибув разом зі своїми знайомими ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 до будинку культури, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 з метою спільного розпиття алкогольних напоїв.

16.07.2019, близько 02 год. 00 хв., під час спільного розпиття алкоголю в дерев`яній альтанці, яка розташована поблизу будинку культури, між ОСОБА_4 та ОСОБА_8 на грунті раптово виниклих неприязних відносин виникла бійка, під час якої ОСОБА_4 наніс ОСОБА_8 один удар в область голови в результаті якого останній не втримався на ногах та впав на землю та наніс один удар правою ногою в область черевної стінки справа.

Після падіння потерпілого на землю, ОСОБА_4 помітив на безіменному пальці лівої руки ОСОБА_8 срібний перстень, після чого у нього виник злочинний умисел направлений на відкрите викрадення чужого майна, а саме срібного персня, належного потерпілому ОСОБА_8 .

Так, у вказаний день, час та місці, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, а саме срібного персня, належного потерпілому ОСОБА_8 , ОСОБА_4 підійшов до останнього, де правою своєю рукою зняв з безіменного пальця лівої руки потерпілого срібний перстень, вартістю 450 грн.

За вказаних обставин, помітивши злочинні дії ОСОБА_4 , потерпілий почав вимагати у останнього, щоб той повернув належний йому перстень, однак ОСОБА_4 , усвідомлюючи що його дії викриті, не припиняючи їх, утримуючи викрадене майно при собі, розпорядився ним на власний розсуд, а саме заховав неподалік від місця вчинення злочину під стріхою в альтанці.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у відкритому викраденні чужого майна, а саме срібного персня, належного потерпілому ОСОБА_8 , ОСОБА_4 спричинив останньому матеріального збитку на суму 450 грн.

Своїми умисними діями, які виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.186 КК України.

II. Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся і надав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення кримінального правопорушення. Вказав, що дійсно він у липні місяці 2019 року побився зі своїм знайомив ОСОБА_8 і відкрито викрав у нього з руки срібний перстень, який сховав під стріхою, з метою подальшої реалізації вказаного перстня. Однак, перстень він змушений був повернути потерпілому. У вчиненому розкаюється, просить суворо не карати.

При визначенні обсягу та порядку дослідження доказів, прокурор висловив думку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, вказав, що слід обмежитися допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, що характеризують його особу.

Обвинувачений погодився з думкою прокурора.

Враховуючи те, що обвинувачений свою вину визнав повністю, фактичні обставини справи ніхто з учасників судового розгляду не оспорював, суд у відповідності до ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів у судовому засіданні щодо до тих обставин, які ніким не оспорюються. Суд також роз`яснив, що у такому випадку сторони кримінального провадження будуть позбавлені права оскаржити в апеляційному порядку судове рішення з підстав заперечення цих обставин. Суд обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, що характеризують його особу.

Такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Суд вважає, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України доведена повністю.

Своїми діями ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення передбачене за ч.1 ст.186 КК України, тобто відкрите викрадення чужого майна (грабеж).

ІІІ. Мотиви призначення покарання.

Суд, призначаючи обвинуваченому покарання, враховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації.

Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч.1 ст.368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила.

Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілих, так і суспільства.

За змістом статей 50, 65 КК України особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен враховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину.

Згідно із ст.12 КК України злочин передбачений ч.1 ст.186 КК України, є нетяжким злочином.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 згідно ст.66 КК України є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 згідно ст.67 КК України судом не встановлено.

Варто відмітити, що колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду у своїй постанові від 09 жовтня 2018 року у справі №756/4830/17-к вказала про те, що визначені у ст.65 КК загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Призначаючи ОСОБА_4 покарання, суд враховує особу обвинуваченого, який на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває; раніше не судимий, відношення обвинуваченого до вчиненого, наявність пом`якшуючих обставин та відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК України є нетяжким злочином.

ОСОБА_4 усвідомлюючи свою провину, зробив належні висновки, в судовому засіданні надав змістовні, повні та правдиві показання про обставини вчиненого ним кримінального правопорушення, які повністю викривають його, дав критичну оцінку своїм діям, виказав готовність нести кримінальну відповідальність. Суд також враховує, що викрадені речі ним повернуті.

При цьому, суд також враховує інші дані про особу обвинуваченого, які характеризують його поведінку в суспільстві. Так, відповідно до досудової доповіді стосовно ОСОБА_4 , складеної Житомирським районним сектором №9 філії Державної установи "Центр пробації" у Житомирській області, він має середній ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та не становить небезпеки для суспільства.

З урахуванням вище викладеного, суд дійшов висновку, що для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, йому слід призначити покарання у виді громадських робіт, в межах санкції ч.1 ст.186 КК України. Підстав для звільнення ОСОБА_4 від покарання чи від його відбування суд не вбачає.

Суд дійшов переконання, що саме таке покарання є необхідним та буде достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень.

Підстав для призначення покарання в порядку передбаченому ст. 69, 69-1 КК України, судом не встановлено.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 під час досудового розслідування не обирався. Підстав, передбачених ст.177, 178 КПК України для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Цивільний позов не заявлено. Арешт на майно не накладався.

Питання про речові докази суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст. 2,7, 100, 124, 349, 368-370, 373, 374, 376, 394, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 120 (сто двадцять) годин.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Речові докази по справі, а саме: перстень з металу сріблястого кольору, переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_8 , - залишити йому як власнику.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч.2 ст.395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Черняхівський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Згідно ч.15 ст. 615 КПК України в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору в порядку, визначеному ст. 376 КПК України.

Головуюча суддя ОСОБА_1