Справа №949/1531/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2023 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

представника потерпілої - адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дубровиця кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000232 від 01 серпня 2022 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шимківці Збаразького району Тернопільської області, зареєстрованого та фактично проживаючого в АДРЕСА_1 , громадянина України, освіти неповної середньої, працюючого водієм автотранспортних засобів ТзОВ "1001 дрібниця", одруженого, на утриманні має двоє неповнолітніх дітей, раніше несудимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 Кримінального кодексу України,

в с т а н о в и в:

01 серпня 2022 року приблизно о 15 год. 20 хв., в порушення вимог підпункту б) пункту 2.3, пункту 12.3 Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, ОСОБА_4 керуючи технічно справним автомобілем марки "Renault Master", реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись на автодорозі Р76 КПП Прикладники-Зарічне-Дубровиця, поблизу с. Лісове, Сарненського району Рівненської області, зі сторони смт. Зарічне, Вараського району Рівненської області, зі швидкістю приблизно 85 км/год, проявив неуважність до дорожньої обстановки, неправильно її оцінив, з моменту виявлення перешкоди для руху у вигляді автомобіля марки "УАЗ 469", реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_8 , який рухався попереду автомобіля в попутному напрямку, який він міг об`єктивно виявити, своєчасно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або об`їзду перешкоди та допустив зіткнення автомобіля марки "Renault Master", реєстраційний номер НОМЕР_1 з автомобілем марки "УАЗ 469", реєстраційний номер НОМЕР_2 , хоча мав технічну можливість уникнути зіткнення шляхом зниження керованого ним транспорного засобу до швидкості руху попутного транспортного засобу або об`їзду перешкоди, при своєчасному вжитті заходів до реагування. У результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля марки "УАЗ 469", реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження, від яких помер на місці події, а транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень.

Порушення ОСОБА_4 вимог пункту 12.3 Правил дорожнього руху, який вимагає від водія у разі виникнення перешкоди для руху, яку водій об`єктивно спроможний виявити, негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного об`їзду перешкоди, знаходяться у прямому безпосередньому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди і суспільно небезпечними наслідками, що настали.

Своїми умисними протиправними діями, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 286 Кримінального кодексу України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, підтвердивши зазначені у обвинувальному акті обставини та ствердив, що 01 серпня 2022 року близько 15 год. 20 хв., він, керуючи автомобілем марки "Renault Master", реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухаючись на автодорозі Р76 КПП Прикладники-Зарічне-Дубровиця, поблизу с. Лісове, Сарненського району Рівненської області, зі сторони смт. Зарічне, Вараського району Рівненської області, зі швидкістю приблизно 85 км/год, проявив неуважність до дорожньої обстановки та неправильно її оцінив, своєчасно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або об`їзду перешкоди, внаслідок чого допустив зіткнення автомобіля марки "Renault Master", реєстраційний номер НОМЕР_1 з автомобілем марки "УАЗ 469", реєстраційний номер НОМЕР_2 . В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди, пасажир автомобіля марки "УАЗ 469", помер. Також зазначив, що він в повному обсязі відшкодував потерпілій матерільну шкоду та намагався відшкодувати завдану моральну шкоду, однак його спроби потерпілою були проігноровані.

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні просила суд призначити обвинуваченому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки. Від поданого нею цивільного позову про стягнення із обвинуваченого ОСОБА_4 матеріальної та моральної шкоди, відмовилася, зазначивши при цьому, що шкода обвинуваченим хоч і була частково відшкодована, однак він це робив не зовсім добровільно, а лише під впливом обставин, тобто після того, як вона звернулася до суду із цивільним позовом.

Крім повного визнання вини обвинуваченим, його вина у вчиненні вказаного кримінального правопорушення повністю доводиться доказами, отриманими в ході судового розгляду та наявними в матеріалах кримінального провадження.

Прокурор ОСОБА_10 надала на підтвердження вини обвинуваченого письмові докази, зібрані в ході досудового розслідування, у тому числі характеризуючі дані обвинуваченого.

Прокурор в судовому засіданні з огляду на пояснення та докази, зібрані в ході досудового розслідування і досліджені в ході судового розгляду характеризуючі дані, а також, враховуючи обставини справи, просила визнати обвинуваченого ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання, передбачене санкцією даної статті, а саме у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Вислухавши думку учасників судового провадження, оцінивши у сукупності вищезазначені пояснення, а також дослідивши письмові докази, надані прокурором, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_4 у скоєнні вищевказаного кримінального правопорушення доведена в повному обсязі, а його дії правильно кваліфіковані за частиною 2 статті 286 Кримінального кодексу України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Суд, за відсутності заперечень учасників судового провадження, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового провадження змісту цих обставин та за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, роз`яснивши їм, що в такому разі вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, а тому його дії суд кваліфікує за частиною 2 статті 286 Кримінального кодексу України.

При обранні міри покарання обвинуваченому суд, відповідно до вимог статті 65 Кримінального кодексу України, враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог статті 12 Кримінального кодексу України відноситься до тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, його характеристику за місцем проживання, негативне ставлення до скоєного, не перебуває на обліку в лікаря нарколога та лікаря психіатра КП "РОЦПЗН".

Обставинами, які відповідно до статті 66 Кримінального кодексу України, пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає те, що обвинувачений вину визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення та повністю відшкодував матеріальну шкоду та частково моральну шкоду.

Обставини, що відповідно до статті 67 Кримінального кодексу України, обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлені.

При призначенні покарання суд також враховує і думку потерпілої ОСОБА_6 , яка в судовому засіданні просила суд призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Слід зазначити, що як передбачає стаття 50 Кримінального кодексу України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого та не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

При цьому судом враховано положення пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", де зазначено, що призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Також суд при винесенні покарання обвинуваченому враховує поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві, що охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Підставами для судового розсуду при призначенні покарання виступають: кримінально-правові, відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважуючі норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання "може", "вправі"; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема "особа винного", "щире каяття" тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин (статті 66, 67 Кримінального кодексу України), визначенні "інших обставин справи", можливості виправлення засудженого без відбування покарання, що має значення для застосування статті 75 Кримінального кодексу України тощо; індивідуалізація покарання - конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа "Довженко проти України"), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Тому, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на те, що головною метою покарання є виховання та соціальна реабілітація винного, враховуючи характеризуючі дані особи обвинуваченого, поведінку обвинуваченого після вчинення кримінального правопорушення, суд приходить висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання в межах санкції частини 2 статті 286 Кримінального кодексу України, за якою кваліфікуються його дії, а саме у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

В межах кримінального провадження потерпілою ОСОБА_6 , відповідно до вимог статті 128 Кримінального процесуального кодексу України, заявлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди в розмірі 311691 грн. (11691 грн. матеріальної шкоди, 300000 грн. моральної шкоди).

Згідно частини 5 статті 128 Кримінального процесуального кодексу України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 255 Цивільного процесуального кодексу України, суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Враховуючи те, що потерпіла ОСОБА_6 у судовому засіданні відмовилася від поданого нею цивільного позову, тому суд вважає за можливе прийняти відмову потерпілої від цивільного позову та провадження у справі закрити.

Відповідно до пунктів 12-14 частини 1 статті 368 Кримінального процесуального кодексу України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про те, що належить вчинити з майном, на яке накладено арешт, речовими доказами і документами; на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі; як вчинити із заходами забезпечення кримінального провадження.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.

На підставі частини 4 статті 174 Кримінального процесуального кодексу України, накладений ухвалами слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 03 серпня 2022 року арешт на майно, слід скасувати.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог статті 100 Кримінального процесуального кодексу України.

Витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні становлять:

- 1887,80 грн. за проведення судової інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю 10.2 "Дослідження технічного стану транспортних засобів";

- 1510,24 грн. за проведення судової інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю 10.2 "Дослідження технічного стану транспортних засобів";

- 3020,48 грн. за проведення судової інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю 10.4 "Транспортно-трасологічне дослідження";

- 1887,80 грн. за проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи за експертною спеціальністю 12.2 "Визначення вартості колісних транспортних засобів та розміру збитку, завданого власнику";

- 1510,24 грн. за проведення судової інженерно-транспортної експертизи з дослідження обставин та механізму дорожньо-транспортної пригоди за спеціальністю 10.1 "Дослідження обставин та механізму дорожньо-транспортної пригоди", а всього 9816,56 грн., що на підставі частини 2 статті 124 Кримінального процесуального кодексу України, слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 в дохід держави.

Керуючись статтями 100, 124, 128, 349, 368, 370, 371, 374, 395 Кримінального процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання - 4 (чотири) роки позбавлення волі із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Початок строку відбування покарання за даним вироком рахувати ОСОБА_4 з моменту набрання вироком законної сили.

Провадження у справі за цивільном позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди - закрити у зв`язку з відмовою потерпілої від позову.

Накладений ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 03 серпня 2022 року арешт на майно, а саме: автомобіль марки "Renault Master", реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ТзОВ "1001 дрібниця" - скасувати.

Накладений ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 03 серпня 2022 року арешт на майно, а саме: автомобіль марки "УАЗ 469", реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить ДП "Сарненське лісове господарство" - скасувати.

Речові докази:

- автомобіль марки "Renault Master", реєстраційний номер НОМЕР_1 , що знаходиться на зберіганні на території Відділення поліції №1 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області за адресою: м. Дубровиця, вул. Гагаріна, 88ж, Сарненський район Рівненська область - повернути власнику ТзОВ "1001 дрібниця" (м. Львів, вул. Наукова, 29);

- автомобіль марки "УАЗ 469", реєстраційний номер НОМЕР_2 , що знаходиться на зберіганні на території Відділення поліції №1 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області за адресою: м. Дубровиця, вул. Гагаріна, 88ж, Сарненський район Рівненська область - повернути власнику ДП "Сарненське лісове господарство" (м. Сарни, вул. Гоголя, 34, Рівненська область).

Стягнути із обвинуваченого ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів у сумі 9816,56 грн. (дев`ять тисяч вісімсот шістнадцять гривень 56 коп.).

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Рівненського апеляційного суду через Дубровицький районний суд Рівненської області.

Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини 3 статті 349 Кримінального процесуального кодексу України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Суддя: підпис.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Суддя Дубровицького

районного суду ОСОБА_1