ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

іменем України

Справа № 210/3344/23

Провадження № 1-і/210/1/23

"29" червня 2023 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 ,обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Криворізької південної окружної прокуратури ОСОБА_3 ,у кримінальному провадженні №0001111 від 17.07.2019 року, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в СМТ Миколаївка, Широківського району, Дніпропетровської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, станом на 30.08.2019 працював слюсарем «СК-СПМ» ПАТ «ІнГЗК», розлученого, має на утриманні малолітнього сина, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

29 червня 2023 року до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з клопотанням звернувся прокурор Криворізької південної окружної прокуратури ОСОБА_3 .

Клопотання прокурор мотивує тим, що в провадженні судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу ОСОБА_6 перебуває кримінальне провадження №0001111 від 17.07.2019 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Так, ОСОБА_4 , 17.07.2019 року приблизно о 08.30 годині, проходячи повз будівлю розташовану за адресою: вул. Степана Тільги №13 в Металургійному районі м. Кривого Рогу, звернув свою увагу на раніше незнайому йому ОСОБА_7 , яка рухалась в бік вул. Вадима Гурова в Металургійного районі м. Кривого Рогу, та у якої на шиї висів золотий ланцюжок з золотим хрестиком. В той же момент, ОСОБА_4 маючи раптово виниклий злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, почав швидким шагом наздоганяти ОСОБА_7 , та скоротивши значну відстань між ними, реалізуючи свій злочинний намір, направлений на відкрите викрадення чужого майна та звернення його на свою користь, з метою особистого збагачення, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, правою рукою з силою схопив ліву руку потерпілої ОСОБА_7 , та своєю лівою рукою узявся за золотий ланцюжок вагою з золотим хрестиком, який був вдягнений на шиї останньої, та потягнувши золотий ланцюжок на себе, зірвав його з шиї спричинивши ОСОБА_7 згідно висновку судово-медичної експертизи №1234 від 27.08.2019 тілесні ушкодження у вигляді «садна нижньої третини шиї, яке за своїм характером відноситься до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, як таке що, має незначні скороминучі наслідки», тим самим застосував до неї насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої. Після чого ОСОБА_4 утримуючи при собі викрадене майно, а саме: б/в золотий ланцюжок вагою 9,01 грам, довжиною 55 см. та б/в хрестик вагою 3,36 грам, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, чим спричинив потерпілій ОСОБА_7 майнову шкоду, загальна сума якої, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №1115 від 23.07.2019 складає 8 351,73 гривень.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за ознаками «ознаками відкритого викрадення чужого майна (грабіж), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого».

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та зазначив, що застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обґрунтованим, і відповідає меті такого заходу, тому просив суд його задовольнити.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 ,в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав думку захисника та просив застосувати менш суворий запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Суд, заслухавши доводи прокурора, обвинуваченого та його захисника,дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали кримінального провадження, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно зі ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Дата ратифікації 17.07.97 р., дата набуття чинності 11.09.97р.) кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

У справі Єлоєв проти України (Заява № 17283/02), рішення Європейського суду з прав людини від 6 листопада 2008 року, суд зазначив, що пункт 4 статті 5 Конвенції забезпечує заарештованим чи затриманим особам право на перегляд матеріально-правових і процесуальних умов, які, з погляду Конвенції, є суттєвими для забезпечення законності позбавлення свободи. Це означає, що компетентний суд має перевірити не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, яка стала підставою для затримання, а також мети, з якою застосовувалися затримання та подальше тримання під вартою (справа Буткевічюс проти Литви (Butkevicius v. Lithuania), № 48297/99, п. 43, ECHR 2002-II).

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_6 від 27 квітня 2023 року надано дозвіл на затримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в СМТ Миколаївка, Широківського району, Дніпропетровської області, громадянин України з професійно-технічною освітою, станом на 30.08.2019 працював слюсарем «СК-СПМ» ПАТ «ІнГЗК», розлучений, має на утриманні малолітнього сина, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України у кримінальному провадженні №0001111 з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

28.06.2023 о 13-00 год. ОСОБА_4 затримано уповноваженими особами відділення поліції № 2 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області на підставі ухвали суду від 27.04.2023 року. За фактом затримання обвинуваченого ОСОБА_4 складено відповідний протокол.

Наявність обґрунтованої підозри у вчинені ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України підтверджується матеріалами кримінального провадження, а саме: протоколами огляду місця події, показаннями потерпілої ОСОБА_7 , протоколом пред`явлення особи для впізнання від 17.07.2019 року, показаннями свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22.08.2019 року, висновком судової товарознавчої експертизи № 1115 від 23.07.2019 року, висновком судово-медичної експертизи № 134 від 27.08.2019 року, протоколом слідчого експерименту, проведеного із підозрюваним ОСОБА_4 від 18.07.2019 року, протоколом огляду предмету від 20.07.2019 року, речовими доказами: золотий ланцюжок 585 проби плетіння бісмарк вагою 9,01 г довжиною 55 см та золотий хрестик 585 проби вагою 3,36 г.

Суд враховує позицію Європейського Суду з прав людини, що наведена в чисельних рішеннях («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

При цьому слід зауважити, що на даному етапі провадження суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину.

Відповідно до ст. 183 ч.1 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , суд враховує вимоги п.п 3.4.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно із якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе у передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Таким чином, обставини викладені в клопотанні та матеріалах, наданих прокурором, доводять про наявність обґрунтованої підозри у вчинені ОСОБА_4 кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та свідчать про існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України. Вищевказані обставини дають достатні підстави вважати, що обвинувачений, усвідомлюючи неминучість покарання пов`язаного з позбавленням волі, може переховуватися від суду; впливати на свідків, потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні.

Діяння ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 2 ст. 186 КК України, відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, за яке передбачено законом покарання у вигляді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років.

Обвинувачений ОСОБА_4 на даний час не працевлаштований, тобто відсутнє законне джерело доходів, підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, розлучений, має малолітнього сина, проте участі у вихованні не приймає, що хоча і свідчить про наявність соціальних зв`язків, однак усвідомлюючи неминучість покарання пов`язаного з позбавленням волі може переховуватися від суду.

Крім того, суд враховує, що після призначення підготовчого судового засідання у суді першої інстанції ОСОБА_4 до суду систематично не з`являвся, тобто почав переховуватися від суду, у зв`язку з чим 15.07.2020 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області винесено ухвалу про оголошення в розшук обвинуваченого ОСОБА_4 .

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що військова агресія проти України, є обставиною (ризиком), яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку.

Так, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Суворість покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти або повторного вчинення злочинів («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Суд зазначає, що ризик переховування від суду обумовлюється можливістю притягнення особи до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними наслідками, зокрема, суворістю передбаченого покарання. А в контексті з тим, що 24.02.2022 російська федерація розпочала військову агресію проти України, у зв`язку з чим цього ж дня Президентом України підписано Указ «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 за № 64/2022, який триває до тепер, і на даний час, для громадян України існує реальна можливість спрощеного режиму перетину кордону та отримання дозволу на проживання в багатьох країнах світу, спроба переховуватися від органів досудового розслідування чи суду може виявлятися та підтверджуватися, наприклад, отриманням дозволу на проживання в певній країні, отриманням громадянства іншої країни або подання відповідних заяв і документів для активізації цього процесу, поданням документів на отримання статусу біженця тощо.

Вищевказані обставини дають достатні підстави вважати, що обвинувачений, усвідомлюючи неминучість покарання пов`язаного з позбавленням волі може переховуватися від суду.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків у кримінальному провадженні слід враховувати встановлену Кримінальним процесуальним кодексом України процедуру отримання показань після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Суд враховує, що потерпіла, свідки у даному кримінальному провадженні в судовому засіданні не допитувались, а відповідно до ст.23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно, та не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, які не були предметом безпосереднього дослідження суду.

Суд приходить до висновку, що обвинувачений може здійснити вплив на недопитаних під присягою свідків, з метою затягування судового розгляду по суті, а так само і зміни їх показів.

Враховуючи вищевикладене, вважаю, що прокурор довів у судовому засіданні недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів відносно обвинуваченого для запобігання ризикам передбаченим п.п 1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України.

У свою чергу, такі запобіжні заходи, як особисте зобов`язання та домашній арешт у даному випадку є занадто м`якими і вони не будуть сприяти запобіганню вищезазначених ризиків.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом. Розмір застав визначається у межах - щодо особи підозрюваної чи обвинуваченої у вчинені тяжкого злочину від 20 до 80 розмірів прожиткових мінімумів доходів громадян.

Враховуючи майновий стан ОСОБА_4 , а також беручі до уваги наявність вищевказаних ризиків, є об`єктивні підстави вважати, що для забезпечення обвинуваченим покладених на нього обов`язків у разі внесення застави, необхідно визначити розмір застави, передбачений п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України для підозрюваних у вчиненні тяжких злочинів, а саме тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Крім цього, застосовуючи до обвинуваченого альтернативний запобіжних захід у вигляді застави, який може бути ним внесений у будь-який момент, вважає за необхідне відповідно до ст.194 ч.5 КПК України покласти на нього ряд обов`язків.

Відповідно до ч.1 ст.197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Виходячи з вищевикладеного та на підставі ст.ст. 29, 55, 62, 63, 129 Конституції України та керуючись ст.ст. 131, 132, 176-178, 182 - 184, 193, 197, 205, 309, 369-372, 395 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Криворізької південної окружної прокуратури ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 26 серпня 2023 року включно.

Визначити розмір застави у розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто в сумі 80520,00 (вісімдесят тисяч п`ятсот двадцять) гривень, у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок ТУ ДСА в Дніпропетровській області.

При внесенні визначеної суми застави ОСОБА_4 - з-під варти звільнити.

У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_4 на строк до 26 серпня 2023 року наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора чи суду;

- не відлучатися без дозволу слідчого, прокурора або суду із населеного пункту, в якому він проживає;

- утримуватись від спілкування із свідками, потерпілою по кримінальному провадженню, крім участі у процесуальних діях.

Роз`яснити ОСОБА_4 що відповідно до ч.ч.8, 9 ст.182 КПК України у разі, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Питання про звернення застави в дохід держави вирішується слідчим суддею, судом за клопотанням прокурора або за власною ініціативою суду в судовому засіданні за участю підозрюваного, обвинуваченого, заставодавця, в порядку, передбаченому для розгляду клопотань про обрання запобіжного заходу. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя вирішує питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч.7 ст.194 КПК України.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Термін дії ухвали до 26 серпня 2023 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали суду складено та проголошено 29 червня 2023 року.

Суддя: ОСОБА_1