Справа № 308/2053/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2023 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваної ОСОБА_4 , її захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні,відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000215 від 28.10.2022 за підозрою ОСОБА_4 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332 КК України, погоджене прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , про застосування відносно підозрюваної

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Ільниця Іршавського р-ну Закарпатської обл., громадянки України, українки за національністю, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий в ОВС СУ ГУНП в Закарпатській області старший лейтенант поліції ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із клопотанням у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000215 від 28.10.2022 за підозрою ОСОБА_4 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332 КК України, погодженого прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , про застосування відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.332 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 діб без визначення розміру застави.

Клопотання мотивовано тим, що у провадженні слідчого управління ГУНП в Закарпатській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000215 від 28.10.2022 за підозрою ОСОБА_4 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332 КК України.

Слідчий зазначає, що ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_7 та іншими, на даний час невстановленими досудовим розслідуванням, особами, 10.01.2023 року, близько 09 год. 00 хв., та 16.01.2023, перебуваючи у центральній частині міста Мукачево та за адресою: Закарпатська обл., м. Мукачево, вул. Університетська, 7А, діючи через та спільно з ОСОБА_7 , отримала на власну користь та користь останнього 3500 дол. США, що в перерахунку на національну валюту, відповідно до курсу валют встановленого Національним банком України на 10.01.2023 та 16.01.2023, становить 127 990,1 грн., двома платежами у розмірі 1100 дол. США та 2400 дол. США, від ОСОБА_8 , за забезпечення незаконного перетину ним державного кордону України, після чого, у період з 16.01.2023 по 25.01.2023, перебуваючи у м. Мукачево Закарпатської області, зокрема по місцю проживання, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , здійснювала організацію та керівництво незаконного перетину державного кордону України ОСОБА_8 , які полягали у підшукуванню та забезпеченню шляхів його переправлення до та через державний кордон України, визначенні часу, місця та способу незаконного перетину кордону, а також сприяла незаконному переправленню ОСОБА_8 через державний кордон України, надаючи поради та вказівки останньому щодо переліку необхідних речей, які останньому необхідні при перетині кордону, та необхідності прибуття ним у визначені заздалегідь підготовлені місця для переміщення до та через державний кордон України.

Слідчий вказує на те, що враховуючи вищевказане, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України - організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництві такими діями, сприянні їх вчиненню порадами, вказівками, вчинених за попередньою змовою групою осіб з корисливих мотивів.

Як вказано у клопотанні, вона ж, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_7 та іншими, на даний час невстановленими досудовим розслідуванням, особами, 20.05.2023, близько 13 години 22 хвилин, та 22.05.2023, діючи через та спільно з ОСОБА_7 , отримала на власну користь та користь останнього 75000 грн. та 5000 дол. США, що в перерахунку на національну валюту, відповідно до курсу валют встановленого Національним банком України на 22.05.2023, становить 182 843 грн., відповідно від ОСОБА_9 , за забезпечення незаконного перетину ним державного кордону України, після чого повторно, у період з 22.05.2023 по 29.05.2023, перебуваючи у м. Мукачево Закарпатської області, зокрема по місцю проживання, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , здійснювала організацію та керівництво незаконного перетину державного кордону України ОСОБА_9 , які полягали у підшукуванню та забезпеченню шляхів його переправлення до та через державний кордон України, визначенні часу, місця та способу незаконного перетину кордону, а також сприяла незаконному переправленню ОСОБА_9 через державний кордон України, надаючи поради та вказівки останньому щодо переліку необхідних речей, які останньому необхідні при перетині кордону, та необхідності прибуття ним у визначені заздалегідь підготовлені місця для переміщення до та через державний кордон України.

Як вказано у клопотанні, враховуючи вищевказане, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України - організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництві такими діями, сприянні їх вчиненню порадами, вказівками, вчинених за попередньою змовою групою осіб з корисливих мотивів.

Слідчий зазначає, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332 КК України організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями, сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, вчинених за попередньою змовою групою осіб з корисливих мотивів.

Слідчий вказує на те, що: 29.05.2023 ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України; 29.05.2023 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332 КК України.

Як вказує слідчий, наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих їй злочинів підтверджується наступними зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколами допиту свідка ОСОБА_8 від 28.01.2023, та від 01.02.2023 в ході яких свідок повідомив, що ОСОБА_4 займається незаконним переправленням осіб через державний кордон України задля власного незаконного збагачення, а також повідомив про обставини факту його незаконного переправлення ОСОБА_4 через державний кордон України; протоколами пред`явлення для впізнання за фотознімками із свідком ОСОБА_8 від 01.02.2023, в ході яких свідок впізнає ОСОБА_4 , як таку особу, яка організовувала його незаконне переправлення через державний кордон України; протоколом огляду предмета мобільного телефону належного свідку ОСОБА_8 від 22.02.2023, в ході якого задокументовано переписку між свідком ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , яка містить відомості, щодо організації останньої перетину кордону свідку; протоколами негласних слідчих (розшукових) дій, в яких зафіксовані відомості, щодо протиправної діяльності ОСОБА_4 , зокрема в ході яких ОСОБА_4 здійснювала незаконну організацію перетину державного кордону ОСОБА_8 , проводила такому інструктаж та безпосередньо гарантувала йому такий перетин кордону.; протоколами допиту свідка ОСОБА_9 від 18.05.2023 та від 29.05.2023 в ході яких свідок повідомив, що ОСОБА_4 займається незаконним переправленням осіб через державний кордон України задля власного незаконного збагачення, а також повідомив про обставини факту його незаконного переправлення ОСОБА_4 через державний кордон України; протоколами пред`явлення для впізнання за фотознімками із свідком ОСОБА_9 від 29.05.2023, в ході яких свідок впізнає ОСОБА_4 , як таку особу, яка організовувала його незаконне переправлення через державний кордон України; протоколом огляду місця події від 29.05.2023 де зафіксовано факт переправлення незаконного ОСОБА_9 , та який проводився в прикордонному районі, на відстані близько 1000 м. від лінії державного кордону України з Угорською Республікою в с. Соловка, Ужгородського району та іншими матеріалами кримінального провадження.

При цьому слідчий зазначає, що сукупність доказів у кримінальному провадженні, зокрема вищевказані покази свідків, матеріали негласних слідчих (розшукових) дій, протокол затримання особи та інші докази, наведені в клопотанні, дають підстави підозрювати ОСОБА_4 у вчиненні наведених кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332 КК України, згідно наведених обставин.

У клопотання слідчий вказує на наявність ризиків, що визначені у ст. 177 КПК України, у зв`язку із якими подається клопотання, а саме:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України), оскільки ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, який відносяться до категорії тяжких. У разі визнання її винуватою у вчиненні цього злочину, їй загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з конфіскацією майна. При цьому, ОСОБА_4 достовірно володіє знаннями щодо способів законного та незаконного перетину державного кордону України, а також володіє знайомствами серед осіб, які можуть помогти їй у вказаному перетині, в тому числі поза межами пунктів пропуску через державний кордон України, серед яких можуть бути особи причетні до вчинених останньою кримінальних правопорушень, у зв`язку із чим, з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинені кримінальні правопорушення, остання може вибути за межі державного кордону України, чим унеможливить подальше проведення та закінчення досудового розслідування.

2) знищити, сховати або спотворити речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення (п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України); Під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 , спільно з іншими особами, отримували від осіб, яким організовували незаконний перетин державного кордону України, документи та їх копії, в яких викладені персональні дані останніх, а також грошові кошти, місцезнаходження яких на даний час в повному обсязі не встановлено. Вказане підтверджується показами свідків у кримінальному провадженні, матеріалами негласних слідчих (розшукових) дій та інших доказів у кримінальному провадженні. У зв`язку із вищевказаним, на переконання слідчого у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу, ОСОБА_4 самостійно, або з допомогою інших осіб, може вживати заходи щодо знищення, схову або спотворення вищевказаних документів (їх копій) та грошових коштів, з метою приховання слідів вчинених кримінальних правопорушень та уникнення кримінальної відповідальності за їх вчинення;

3) незаконно впливати на свідків, іншого підозрюваного, у цьому ж кримінальному провадженні (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України); ОСОБА_4 , достовірно знаючи про методи роботи правоохоронних органів, з метою уникнення кримінальної відповідальності, може впливати на свідків у кримінальному провадженні, зокрема, осіб для яких організовувала незаконний перетин державного кордону України, осіб, які тим чи іншим чином брати участь у вчиненні кримінальних правопорушень, зокрема, перевозили та зустрічались із особами, які незаконно перетинали державний кордон України, під організацією підозрюваних, а також іншого підозрюваного у кримінальному провадженні.

Окрім цього у кримінальному провадженні не встановлено усіх осіб, можливо причетних до вчинення кримінального правопорушення, а відсутність належного та ефективного заходу забезпечення кримінального провадження може негативно відобразитися на результатах досудового розслідування.

Знаходячись на волі, ОСОБА_4 зможе координувати свої дії із невстановленими на даний час співучасниками злочину, що мають можливість впливати на викривлення значимих даних для кримінального провадження шляхом підкупу, погроз, тиску на учасників/сторін кримінального провадження, з метою уникнення підозрюваним кримінальної відповідальності, що є способом перешкоджання досудовому розслідуванню.

Крім того, ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим способом, зокрема, підшукуючи осіб, що можуть надати вигідні для нього неправдиві показання.

При цьому, ОСОБА_4 , перебуваючи на волі під час досудового розслідування, з урахуванням відомих їй обставин кримінального правопорушення та матеріалів кримінального провадження, зможе вступати у позапроцесуальні відносини із свідками, залякувати і схиляти їх до дачі неправдивих показань;

4) перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином (п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України); Враховуючи, що санкція кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, передбачає конфіскацію майна, ОСОБА_4 , з метою уникнення вищевказаного покарання, може під час досудового розслідування самостійно або з допомогою інших осіб вживати заходи щодо відчуження майна, яке перебуває у її власності.

Окрім того, ОСОБА_4 , користуючись умовами воєнного стану, зможе змінювати власне місце фактичного проживання, чим ускладнюватиме проведення слідчих дій з останньою, або схиляти осіб, які можуть бути причетні до вчинених кримінальних правопорушень, або були залучені до їх вчинення іншим чином, щодо переховування останніми від органів досудового розслідування, зміни ними місця фактичного проживання, виїзду за межі державного кордону України, що унеможливить або ускладнить проведення з останніми слідчих дій з метою встановлення обставин кримінального правопорушення.

5) вчинення іншого кримінального правопорушення (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України). ОСОБА_4 перебуваючи на волі, може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, оскільки після вчинення злочину щодо організації незаконного переправлення через державний корону України ОСОБА_8 , остання продовжила свою незаконну діяльність у сфері недоторканості державних кордонів, забезпечення призову та мобілізації, та в період часу з 22.05.2023 по 29.05.2023 повторно організувала незаконне переправлення ОСОБА_9 через державний кордон України поза офіційними пунктами пропуску.

Окрім того, здобуті під час досудового розслідування докази, зокрема, матеріали негласних слідчих (розшукових) дій та допити свідків, вказують на можливість вчинення ОСОБА_4 інших аналогічних правопорушень щодо організації незаконного переправлення через державний кордон України інших не встановлених на даний час осіб.

Слідчий зазначає, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, зокрема особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту, застави унеможливить запобігання ризикам, вказаним у клопотанні, зокрема, у зв`язку із тим, що остання зможе реалізувати їх як таємно самостійно, так і з залученням інших осіб, зокрема, тих, які можуть бути причетні до вчинених кримінальних правопорушень.

Як вказано у клопотанні, враховуючи вищевикладене, орган досудового розслідування вивчивши докази здобуті під час досудового розслідування, а також дані, що характеризують особу підозрювану ОСОБА_4 , враховуючи вимоги ст.ст.177, 178, ст. 183 КПК України, приходить до висновку про неможливість забезпечити виконання підозрюваною ОСОБА_4 покладених на неї обов`язків, а також запобігти ризикам, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України, іншим чином, окрім як шляхом застосування запобіжного заходу, у вигляді тримання під вартою.

А тому, на підставі викладеного, керуючись вимогами ст. ст. 40, 131, 132, 176 178, 183, 184, 193, 194 КПК України, слідчий просить слідчого суддю: застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Ільниця Іршавського р-ну Закарпатської обл., громадянки України, українки за національністю, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.332 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 діб без визначення розміру застави.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просив застосувати до підозрюваної запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, просив врахувати обставини вчинення кримінального правопорушення, те що в країні діє воєнний стан. Вважає що наявні ризики передбачені ст. 177 КПК України, на які слідчим вказаного у клопотанні. Зазначив, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, зокрема особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту, застави унеможливить запобігання ризикам, вказаним у клопотанні, зокрема, у зв`язку із тим, що остання зможе реалізувати їх як таємно самостійно, так і з залученням інших осіб, зокрема, тих, які можуть бути причетні до вчинених кримінальних правопорушень. Просив визначати розмір застави вище передбаченого розміру нормами КПК України.

Захисник підозрюваної просив слідчого суддю обрати відносно підозрюваної альтернативний запобіжний захід непов`язаний із триманням під вартою. Разом із тим, в разі обрання їй саме запобіжного заходу у вигляді тримання під вантою, визначити посильний для неї розмір застави. При цьому адвокат просив при розгляді клопотання врахувати наявність у підозрюваної проблем зі здоров`ям та приєднати до матеріалів справи виписку із медичної картки стаціонарного хворого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , результати проведених діагностичних досліджень, які в змозі надати за такий короткий час.

Підозрювана підтримала позицію захисника, зазначила, що має ряд серцево-судинних захворювань, онкозахворювання.

Слідчий суддя заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали клопотання доходить до наступного висновку:

У відповідності до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, враховуються обставини, передбачені ст. 178 КПК України: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч.1, п.4 ч.2 ст.183 Кримінального процесуального кодексу України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване. Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений в ст.183 КПК України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу.

Відповідно до п. «с» ч.1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, яка за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (справа «Нечипорук і Йонкало проти України», 42310/04, § 219, 21.04.2011р.).

Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57).

Затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого є тримання під вартою, що визначено в рішенні ЄСПЛ за скаргою «Феррарі-Браво проти Італії».

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні слідчого управління ГУНП в Закарпатській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000215 від 28.10.2022 за підозрою ОСОБА_4 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332 КК України.

Підозрюваною у вказаному кримінальному провадженні є ОСОБА_4 , якій інкримінують вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332 КК України організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями, сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, вчинених за попередньою змовою групою осіб з корисливих мотивів.

29.05.2023 ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

29.05.2023 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332 КК України.

Зі змісту письмових пояснень свідка ОСОБА_8 , вбачається, що він передав 3500 дол. США, особам які пообіцяли йому переправити його через державний кордон України до країн Європи по системі «Шлях». Вказані кошти він передав двома платежами у розмірі 1100 дол. США, які віддав Лист ОСОБА_10 та 2400 дол. США які передав ОСОБА_11 . Зазначає, що вказаних осіб може упізнати, описує їх зовнішність.

Згідно письмових пояснень свідка ОСОБА_9 , він за забезпечення незаконного перетину ним державного кордону України, передав грошові кошти у розмірі 75000 грн. Еріку, шляхом перерахування вказаних коштів на банківську картку останнього, а також 5000 дол. США передав йому при зустрічі. Частину із вказаних грошей ОСОБА_12 передав жінці на ім`я ОСОБА_13 , яку свідок впізнав згідно протоколу про впізнання особи за фотознімками.

Слідчий суддя вважає, що при розгляді клопотання встановлено достатньо підстав вважати, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, а саме організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями, сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, вчинених за попередньою змовою групою осіб з корисливих мотивів.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих їй злочинів підтверджується наступними зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколами допиту свідка ОСОБА_8 від 28.01.2023, та від 01.02.2023 в ході яких свідок повідомив, що ОСОБА_4 займається незаконним переправленням осіб через державний кордон України задля власного незаконного збагачення, а також повідомив про обставини факту його незаконного переправлення ОСОБА_4 через державний кордон України; протоколами пред`явлення для впізнання за фотознімками із свідком ОСОБА_8 від 01.02.2023, в ході яких свідок впізнає ОСОБА_4 , як таку особу, яка організовувала його незаконне переправлення через державний кордон України; протоколом огляду предмета мобільного телефону належного свідку ОСОБА_8 від 22.02.2023, в ході якого задокументовано переписку між свідком ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , яка містить відомості, щодо організації останньої перетину кордону свідку; протоколами негласних слідчих (розшукових) дій, в яких зафіксовані відомості, щодо протиправної діяльності ОСОБА_4 , зокрема в ході яких ОСОБА_4 здійснювала незаконну організацію перетину державного кордону ОСОБА_8 , проводила такому інструктаж та безпосередньо гарантувала йому такий перетин кордону; протоколами допиту свідка ОСОБА_9 від 18.05.2023 та від 29.05.2023 в ході яких свідок повідомив, що ОСОБА_4 займається незаконним переправленням осіб через державний кордон України задля власного незаконного збагачення, а також повідомив про обставини факту його незаконного переправлення ОСОБА_4 через державний кордон України; протоколами пред`явлення для впізнання за фотознімками із свідком ОСОБА_9 від 29.05.2023, в ході яких свідок впізнає ОСОБА_4 , як таку особу, яка організовувала його незаконне переправлення через державний кордон України; протоколом огляду місця події від 29.05.2023 де зафіксовано факт переправлення незаконного ОСОБА_9 , та який проводився в прикордонному районі, на відстані близько 1000 м. від лінії державного кордону України з Угорською Республікою в с. Соловка, Ужгородського району;іншими матеріалами кримінального провадження.

Сукупність фактичних даних, які містяться в наведених доказах, є достатньою для висновку про причетність підозрюваного до вищевказаного злочину. При цьому, слід зауважити, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.

Окрім того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» Європейський Суд з прав людини зазначив, що поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.

Слідчий суддя констатує, що питання про належність, допустимість, достовірність та достатність доказів, для підтвердження винуватості особи підозрюваної у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, вирішується судом безпосередньо під час розгляду кримінального провадження. Оцінка доказів винуватості, їх належність та допустимість, на даній стадії досудового розслідування слідчим суддею суду першої інстанції перевірці не підлягають.

Як вбачається з матеріалів, наданих слідчим на обґрунтування клопотання, зазначені у ньому обставини підозри мають місце та підтверджуються на даному етапі розслідування достатньою сукупністю даних.

Слідчий суддя вважає, що матеріалами клопотання обґрунтовано, а прокурором в судовому засіданні доведено, наявність ризику незаконно впливати на свідків, іншого підозрюваного, у цьому ж кримінальному провадженні (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України). Так, ОСОБА_4 , достовірно знаючи про методи роботи правоохоронних органів, з метою уникнення кримінальної відповідальності, може впливати на свідків у кримінальному провадженні, зокрема, осіб для яких організовувала незаконний перетин державного кордону України, а також іншого підозрюваного у кримінальному провадженні.

При цьому, ОСОБА_4 , перебуваючи на волі під час досудового розслідування, з урахуванням відомих їй обставин кримінального правопорушення та матеріалів кримінального провадження, зможе вступати у позапроцесуальні відносини із свідками, залякувати і схиляти їх до дачі неправдивих показань, а тому існують достатні підстави вважати наявним ризик незаконного впливу на них зі сторони підозрюваної.

При встановленні наявності вказаного ризику слід враховувати, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав від свідків, потерпілого під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч.4 ст. 95 КПК України). За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Ризик можливого впливу підозрюваної ОСОБА_4 на осіб, які тим чи іншим чином брати участь у вчиненні кримінальних правопорушень, зокрема, перевозили та зустрічались із особами, які незаконно перетинали державний кордон України, під організацією підозрюваних, а також ризик можливої координації своїх дій із невстановленими на даний час співучасниками злочину, що мають можливість впливати на викривлення значимих даних для кримінального провадження шляхом підкупу, погроз, тиску на учасників/сторін кримінального провадження, з метою уникнення підозрюваним кримінальної відповідальності, як спосіб перешкоджання досудовому розслідуванню, слідчий суддя вважає необґрунтованим та таким що недоведений прокурором в судовому засіданні матеріалами доданими до поданого клопотання.

Щодо ризику вчинення підозрюваною іншого кримінального правопорушення чи продовження нею кримінального правопорушення, у якому вона підозрюється, то слідчий суддя вважає, що існування такого ризику матеріалами клопотання не доведено.

Слідчий суддя вважає що матеріалами клопотання також не доведено наявність ризику того, що підозрювана, може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, таких доказів прокурором не надано в судовому засіданні та неконкретизована яким саме іншим чином.

При розгляді клопотання слідчий суддя вважає, що слідчим та прокурором доведено наявність ризику того, що ОСОБА_4 , може переховуватися від органів досудового розслідування та суду. При цьому слідчий суддя врахує, що злочин, який інкримінується останній є тяжким і передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі від семи до дев`яти років, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Тобто підозрювана, усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення тяжкого злочину, може переховуватись від органів досудового розслідування та має реальні можливості покинути територію України з цією метою, а також переховуватись на території України.

Таке твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, висловленою у справі «Ілійков проти Болгарії» (рішення від 26.07.2001), де Суд зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. При цьому тяжкість покарання слідчий суддя оцінює в сукупності з іншими факторами, які можуть підтвердити ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду, зокрема, що підозрюваний не має офіційного місця роботи та постійного джерела доходу. Вказане дає підстави вважати, що підозрюваний з метою уникнення покарання за вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення може безперешкодно залишити місце свого проживання та переховуватись від органів досудового розслідування та суду не лише на території інших країн, а й на території України. Відтак слідчий суддя вважає, що ризик переховування від органів досудового розслідування та суду є досить вірогідним та доведеним стороною обвинувачення.

Також, слідчий суддя вважає, що доведеним наявність ризику передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, щодо можливості того, що підозрювана може знищити, сховати або спотворити речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення (п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України). Під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 , спільно з іншими особами, отримували від осіб, яким організовували незаконний перетин державного кордону України, документи та їх копії, в яких викладені персональні дані останніх, а також грошові кошти, місцезнаходження яких на даний час в повному обсязі не встановлено. Вказане підтверджується показами свідків у кримінальному провадженні, матеріалами негласних слідчих (розшукових) дій та інших доказів у кримінальному провадженні.

Таким чином, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу підозрюваній, слідчий суддя враховує наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого ОСОБА_4 , кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує їй у разі визнання її винуватою у його вчиненні (тяжкий злочин), за які може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна, слідчий суддя також враховує, що їй 29.05.2023 повідомлено про підозру (та фактично затримано 29.05.2023), тобто є підстави вважати, що вона, перебуваючи на волі, може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, може незаконно впливати та свідків які встановленні у вказаному кримінальному провадженні, що унеможливить повноту, всебічність при розслідуванні даного кримінального провадження, та враховуючи, що свідчить про те, що інші більш м`які запобіжні заходи можуть бути недостатніми для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Окрім наведеного при розгляді клопотання, слідчий суддя також враховує особу підозрюваної зокрема те, що ОСОБА_4 , офіційно не працює, раніше не судима, має постійне місце проживання, має незадовільний стан здоров`я, що підтверджуються наданою у судовому засіданні медичною документацією. Разом з тим, надана медична документація не підтверджує наявність діагнозів зазначених підозрюваною в судовому засіданні.

Стаття 183 КПК України визначає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Слідчий суддя звертає увагу на спосіб вчинення кримінального правопорушення, який має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої тяжкими наслідками не лише для конкретних осіб, а і для суспільства в цілому, наявність реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистості, а також враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. При цьому слід вказати на те, що на території всієї території України діє воєнний стан (Закон України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні") та оголошено загальну мобілізацію (УКАЗ ПРЕЗИДЕНТА УКРАЇНИ №69/2022).

Крім цього, за допомогою застосування до підозрюваної, заходу забезпечення кримінального провадження - запобіжного заходу у виді тримання під вартою, може бути виконане завдання досудового розслідування щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення в якому вона підозрюється.

Таким чином, наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України, а також наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, дає підстави для обрання стосовно неї запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Відповідно до вимог ч.3 ст.183 КПК України суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених названим Кодексом. Застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків; розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Для того, щоб розмір застави можна було вважати таким, що здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного слідчий суддя з урахуванням положень ст. ст. 177, 178 КПК України, повинен раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу підозрюваного, тяжкістю злочину у вчиненні якого він підозрюється. При цьому, необхідно мати на увазі, що розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб у особи, щодо якої застосовано заставу, не виникло бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

При цьому, розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього, що узгоджується з роз`ясненнями викладеними у листі ВССУ 04.04.2013 № 511-550/0/4-13, а саме: «Слідчому судді необхідно враховувати майновий стан підозрюваного, обвинуваченого та не допускати встановлення такого розміру застави як альтернативи триманню під вартою, що є завідомо непомірним для цієї особи та призводить до неможливості виконання застави.»

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення суду від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Слідчий суддя, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, визначаючи розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, виходить з вимог ч. 5 ст. 182 КПК України, і вважає, що розмір застави, враховуючи її майновий стан, обставини вчинення кримінального правопорушення в якому підозрюється ОСОБА_4 , достатньої для забезпечення виконання підозрюваною обов`язків, та який є помірним для неї, передбачений цим Кодексом, - становить 25 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та достатньою мірою гарантуватиме виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

При цьому, слід зазначити, що з огляду на обставини вчинення кримінального правопорушення, що інкримінується ОСОБА_4 , особу підозрюваної, наявні ризики, слідчий суддя вважає, що застава у 25 розмірів прожиткових мінімумів, не є непомірною для неї.

Разом із тим, доводи сторони обвинувачення щодо визначення розміру застави, який перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, слідчий суддя вважає не обґрунтованим, оскільки жодних обставин передбачених КПК України або виключних випадків, щодо підстав визначення розміру застави який перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб клопотання не містить та в судовому засіданні не доведено.

Відповідно до ч.7 ст. 182 КПК України підозрюваний або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У разі внесення застави на ОСОБА_4 відповідно до ч.5 ст.194 КПК України, слід покласти наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу; - повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування з ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , та іншими свідками та особами, які мають причетність до даного кримінального провадження; - здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 309 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні,відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000215 від 28.10.2022 за підозрою ОСОБА_4 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332 КК України, погоджене прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , про застосування відносно підозрюваної ОСОБА_4 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Ільниця Іршавського р-ну Закарпатської обл., громадянки України, українки за національністю, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.332 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 60 днів, а саме до 24.07.2023 року включно.

Визначити заставу, достатню для забезпечення виконання підозрюваною ОСОБА_4 покладених на неї обов`язків передбачених КПК України, в розмірі двадцяти п`яти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 72 468 грн. (сімдесяти двох тисяч чотириста шістдесят вісім гривень).

Роз`яснити, що підозрювана ОСОБА_4 , або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У разі внесення застави у вказаному розмірі покласти на підозрювану ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки: - прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу; - повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування з ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , та іншими свідками та особами, які мають причетність до даного кримінального провадження; - здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Роз`яснити, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що в разі невиконання вище перерахованих обов`язків до неї, може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на неї може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1