Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/412/23 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.06.2023 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому в режимі відеоконференції матеріаликримінального провадження № 0000409 по обвинуваченню ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України, заапеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , на вирок Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 02.05.2023, , яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Олександрія Кіровоградської області, українця, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, неодруженого, працюючого комірником у ТОВ «КМ-БУДМОНТАЖ», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , такого, що не має судимостей,

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 та ч. 2 ст. 289 КК України і призначено йому покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, за ч. 2 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років без конфіскації майна. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначених покарань, ОСОБА_8 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 1 (один) місяць без конфіскації майна.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави судові витрати за проведення судових експертиз всього в сумі 1055 гривень 12 копійок.

Вирішено долю речових доказів по справі.

За участі учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_9 ,

захисника адвоката - ОСОБА_7

ВСТАНОВИЛА:

Згідно вироку судуОСОБА_8 скоїв таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у інше приміщення, вчинену в умовах воєнного стану, а також незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, з проникненням у приміщення за таких обставин.

Так, 08.03.2023 в період часу з 00:00 по 01:00 та в період дії, відповідно Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 2102-ІХ від 24.02.2022, ОСОБА_8 прийшов добудинку АДРЕСА_3 , де переліз через паркан та проник на територію подвір`я, де в подальшому шляхом відтиску відчинив ворота гаражу, який розташований на території домоволодіння, проник до приміщення гаражу та викрав з нього двигун до мотоцикла Мінськ ММВЗ 3.11211, 1998 року випуску, який належить ОСОБА_10 , спричинивши їй майнову шкоду на суму 1750,00 грн.

Крім того, 08.03.2023 в цей же період часу ОСОБА_8 , коли проник до приміщення гаражу, який розташований на території домоволодіння, а саме будинку АДРЕСА_3 , побачив транспортний засіб мотоцикл Мінськ ММВ-311211 червоного кольору, 1988 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить потерпілій ОСОБА_10 та покотив мотоцикл до свого місця реєстрації, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Таким чином, вчинив незаконне заволодіння вказаним транспортним засобом, викраденим розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілій майнову шкоду на загальну суму 2560,00 грн.

У своїй апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , не оспорюючи фактичних обставин справи та юридичну кваліфікацію дій обвинуваченого, просить вказаний вирок суду змінити в частині призначення покарання обвинуваченому і призначити йому покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкціями ч. 2 ст. 289 та ч. 4 ст. 185 КК України.

Захисник вказує на те, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Вважає, що судом І-ої інстанції не враховані ті обставини, що обвинувачений ОСОБА_6 повністю визнав свою вину, щиро розкаявся. Тобто обвинувачений визнав свою вину за усіма пунктами висунутого проти нього обвинувачення, давав правдиві свідчення, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює свої дії.

Також, у потерпілої до обвинуваченого взагалі відсутні будь-які матеріальні та моральні претензії, цивільний позов по справі не заявлявся.

Враховуючи вищезазначене, а також обставини, що помякшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим злочинів, з урахування особи винного, який визнав повністю свою вину у скоєному, щиросердно покаявся та сприяв розслідуванню злочинів, що в сукупності з обставинами кримінального провадження, є підставою для призначення йому покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкціями ч. 2 ст. 289, ч. 4 ст. 185 КК України.

Заслухавши доповідача, захисника адвоката ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу, думку прокурора, яка заперечила проти її задоволення та просила вирок суду залишити без зміни, дослідивши матеріали кримінального провадження та зваживши доводи апеляційної скарги обвинуваченого, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає з таких підстав.

Доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, за які його засуджено, ґрунтується на доказах, достовірність і достатність яких не ставилася під сумнів сторонами під час судового розгляду, у зв`язку з чим вони судом не перевірялися під час судового слідства відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, положення якої обвинуваченому ОСОБА_6 належним чином роз`яснено районним судом (а.к.п.88-89).

За такої процесуальної позиції сторін, суд першої інстанції, провівши судове слідство у відповідності до вимог процесуального закону, дійшов обґрунтованого висновку про те, що обвинувачений ОСОБА_6 вчинив злочини, передбачені ч. 4 ст. 185 та ч. 2 ст. 289 КК України та правильно кваліфікував його дії як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у інше приміщення, вчинену в умовах воєнного стану, а також незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, з проникненням у приміщення.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 65 КК України, правильно врахував ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які згідно ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів, відомості про особу обвинуваченого, який на обліку у лікаря-психіатра та лікаря - нарколога не перебуває, вважається таким, що не має судимостей, вчинив корисливі злочини з проникненням в інше приміщення та в період дії воєнного стану, спричинена його діями матеріальна шкода не відшкодована.

Обставинною, що пом`якшує покарання є щире каяття обвинуваченого у скоєному, а обставин, що обтяжують покарання, передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.

За таких обставин районний суд правильно дійшов до висновку, що необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_6 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, буде покарання виключно в умовах ізоляції його від суспільства в призначений судом строк, обґрунтовано призначивши йому покарання у виді позбавлення волі, що передбачено санкціями статей обвинувачення.

Тобто вид та розмір призначеного йому покарання є виваженим, слугуватиме не тільки справедливою карою за вчинене діяння, а й буде запобігати вчиненню ним та іншими особами нових злочинів.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги захисника з приводу того, що районним судом не в повній мірі враховані обставини, що пом`якшують покарання, а саме його щире каяття, оскільки як вбачається з вироку суду вказану обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченого у повній мірі враховано районним судом при призначенні покарання обвинуваченому, у зв`язку з чим йому призначено покарання у межах санкції статті обвинувачення, яке є фактично мінімально можливим видом та розміром покарання.

Підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 положень ст.ст. 69 та 75 КК України, колегія суддів не вбачає.

Отже, перевіривши матеріали справи в межах апеляційної скарги, колегія суддів істотних порушень кримінально - процесуального законодавства під час досудового та судового слідства по даному кримінальному провадженню, які б могли призвести до прийняття судом першої інстанції неправильного рішення, не встановила.

За таких обставин апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає, а вирок суду першої інстанції слід залишити без зміни.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 02.05.2023 стосовно ОСОБА_8 - залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду, як суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

З оригіналом згідно:

Суддя Кропивницького

апеляційного суду ОСОБА_2