КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-кп/824/3763/2023 Суддя - доповідач - ОСОБА_2
Ухвала

Іменем України

20 липня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали об`єднаних кримінальних проваджень № 0000401 від 10.04.2019 та № 0001769 від 16.08.2019 за апеляційною скаргою старшого групи прокурорів у кримінальному провадженні №0001769 - прокурора другого відділу другого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 22 лютого 2023 року у кримінальному провадженні щодо обвинувачених,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Укладівка, Козятинського району, Вінницької області, громадянки України, раніше не судимої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Бровари, Київської області, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Веселе, Веселівського району, Запорізької області, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 22.02.2023, призначено судовий розгляд на підставі обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0000401 відомості про яке 10.04.2019 внесено до ЄРДР за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України на 11:00 год. 01.03.2023 у приміщенні Печерського районного суду м. Києва, за адресою: м. Київ, вул. Володимирська, 15.

Кримінальне провадження ухвалено здійснювати суддею одноособово у відкритому судовому засіданні.

Цією ж ухвалою, клопотання захисника ОСОБА_12 про повернення обвинувального акта прокурору - задоволено.

Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001769 від 16.08.2019, відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, повернуто прокурору Київської обласної прокуратури у зв`язку з його невідповідністю вимогам КПК України.

Роз`яснено прокурору, що повернення обвинувального акта не передбачає поновлення завершеного досудового розслідування та не може використовуватися стороною обвинувачення для проведення будь-яких процесуальних дій, крім приведення його у відповідність до вимог ст. 291 КПК України.

Клопотання захисника ОСОБА_12 про скасування арешту майна - залишено без розгляду.

Роз`яснено учасникам кримінального провадження, що вони відповідно до ст. 317 КПК України мають право після призначення справи до розгляду ознайомитися з матеріалами кримінального провадження, якщо вони про це заявлять клопотання. Під час ознайомлення мають право робити з матеріалів виписки та копії.

В обґрунтування свого рішення про повернення обвинувального акта, суд зазначив, що ОСОБА_8 пред`явлено обвинувачення в одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе та третіх осіб за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду дії з використанням наданого службового становища, предметом якого була неправомірна вигода у значному розмірі, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

При цьому ні з фактичних обставин, ні з формулювання обвинувачення не вбачається за вчинення яких конкретних дій, які ОСОБА_8 міг або повинен був виконати з використанням наданого йому службового становища, або таких дій, які він не уповноважений був вчиняти, але до вчинення яких іншими службовими особами міг вжити заходів завдяки своєму службовому становищу, він одержав неправомірну вигоду.

Суд зазначив, що як вказано в обвинувальному акті ОСОБА_8 , перебуваючи на посаді начальника управління наукового забезпечення інноваційно-інвестиційного розвитку експериментальної бази апарату Президії НААН України, та в силу своїх посадових обов`язків, був знайомий з усіма керівниками підприємств, які перебували у віданні НААН України, в тому числі і з ОСОБА_9 .

Натомість, обвинувальний акт не містить обставини за яких ОСОБА_8 причетний до укладення між ДП «ДГ «Широке» ДДСДС НААН» (директор ОСОБА_9 ) та ТОВ «Украгропром-2017» (директор ОСОБА_13 ) договору купівлі-продажу насіння соняшнику, а також не містить відомостей за яких ОСОБА_8 вчинив або міг вчинити дії в інтересах ОСОБА_13 з використанням свого службового становища.

Водночас, у обвинувальному акті належним чином не розкрито фактичних обставин попередньої змови між ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 на вчинення будь-якого кримінального правопорушення, з огляду на наступне.

Зокрема, за версією сторони обвинувачення, у лютому 2019 року ОСОБА_7 звернулась до ОСОБА_8 та повідомила йому про можливість одержання неправомірної вигоди від ОСОБА_13 , на що ОСОБА_8 надав свою згоду.

В цьому контексті, інформація про дату, час, місце такої зустрічі, обставини та суть розмови в обвинувальному акті відсутні.

Разом із цим, ані з фактичних обставин, ані з викладеного формулювання обвинувачення не вбачається, які саме дії вчинені ОСОБА_8 з метою вимагання неправомірної вигоди та обставин їх вчинення.

При викладенні фактичних обставин кримінального правопорушення та формулюванні обвинувачення при складанні обвинувального акту допущено суттєві протиріччя, які свідчать про відсутність фактичного викладення обставин та формулювання обвинувачення.

Такі суттєві недоліки обвинувального акту та його невідповідність вимогам ст. 291 КПК України перешкоджають об`єктивному розгляду справи.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов до висновку про повернення прокурору обвинувального акт з додатками у кримінальному провадженні № 0001769 від 16.08.2019 відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , для усунення недоліків у зв`язку з невідповідністю вимогам ст. 291 КПК України та іншим вимогам цього Кодексу.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, старший групи прокурорів у кримінальному провадженні №0001769 - прокурор другого відділу другого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність, необґрунтованість та на порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 22.03.2023 та призначити новий розгляд у суді першої інстанції зі стадії підготовчого засідання.

В обґрунтування апеляційних вимог прокурор зазначає, що з обвинувального акта у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_14 прямо вбачається наявність складових елементів, передбачених ч. 2 ст. 291 КПК України, зокрема встановлених під час здійснення досудового розслідування фактичних обставин кримінального правопорушення, формулювання обвинувачення та правової кваліфікації кримінального правопорушення, вчиненого обвинуваченими. Зазначене, вже само по собі виключає наявність факту відсутності у обвинувальному акті викладення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, зокрема обвинуваченим ОСОБА_8 .

Крім того, апелянт вказує, що відповідно до обвинувального акту ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України. У обвинувальному акті, як при викладені фактичних обставин, так і при викладенні формулювання обвинувачення, зазначено у яких саме діях кожного обвинуваченого, зокрема ОСОБА_8 , виразилася співучасть в одержані неправомірної вигоди, а саме описано встановлені досудовим розслідуванням дії, які кожний обвинувачений, зокрема, обвинувачений ОСОБА_8 , вчиняв на виконання спільного злочинного умислу із зазначенням обставин вчинення кримінального правопорушення.

Також зазначає, що до вчинення вказаного кримінального правопорушення обвинуваченою ОСОБА_7 було залучено саме обвинуваченого ОСОБА_8 , оскільки саме очолюване останнім управління наукового забезпечення інноваційного-інвестиційного розвитку експериментальної бази Національної академії аграрних наук України забезпечувало координацію роботи державних підприємств дослідних господарств наукових установ Національної академії аграрних наук України, зокрема ДП «Дослідне господарство «Широке» Донецької державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України, в силу своїх повноважень саме обвинувачений ОСОБА_8 май стійкі відносини з керівниками підприємств, перебувавших у віданні Національної академії аграрних наук України, зокрема директором ДП «Дослідне господарство « Широке» Донецької області державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України, та саме обвинувачений ОСОБА_8 , діючи єдиним умислом із ОСОБА_7 , звернувся до ОСОБА_9 та запропонував, щоб очолюване ним підприємство придбало у ТОВ «Украгропром - 2017» насіння соняшника з метою подальшого спільного одержання неправомірної вигоди від директора ТОВ «Украгропром - 2017» ОСОБА_13 .

Апелянт вказує, що кримінальне правопорушення, інкриміноване обвинуваченому ОСОБА_8 , вчинено останнім у формі співучасті - за попередньою змовою групою осіб. Зазначена категорія змови може мати місце як при співвиконавстві, так і при співучасті при розподілені ролей, тобто у вказаному випадку всі учасники групи заздалегідь об`єднанні спільним умислом, спрямованим на досягненням спільної мети у вигляді одержання неправомірної вигоди. Тому для кваліфікації дій всіх учасників за відповідною ознакою об`єктивної сторони не потрібно щоб кожен із учасників групи безпосередньо вчинив конкретні дії по вимаганню та одержанню неправомірної вигоди. Для цього достатньо, щоб кожен із учасників групи виконував покладені згідно попередньої домовленості дії, спрямовані на досягнення спільної мети у вигляді одержання неправомірної вигоди.

Крім того, апелянт зазначає, що за обставин кримінального провадження директор ТОВ «Украгорпром-2017» ОСОБА_13 був поставлений ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в такі умови, що у разі ненадання неправомірної вигоди не міг запобігти шкідливим наслідкам щодо своїх прав і законних інтересів - укладання договору купівлі-продажу №8/04-19 від 08.04.2019 на придбання ДП «Дослідне господарство «Широке» Донецької державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України y ТОВ «Украгорпром-2017» товару - насіння соняшнику. За інших умов, аніж визначених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , укладанн такого договору не було можливим, що зашкодило б інтересам ОСОБА_13 та очолюваного ним товариства.

Також апелянт вказує, що специфікою документування кримінального правопорушення, передбаченого ст. 368 КК України, окрім показань заявника, яким є ОСОБА_13 та свідків, є негласні слідчі (розшукові) дії, під час проведення яких фіксуються безпосередні наміри та дії фігурантів кримінального провадження якими у кримінальному провадженні є ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 щодо висловлення пропозиції, вимагання та одержання неправомірної вигоди. Так, під час проведення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні шляхом проведення негласних слідчих (розшукових) дій безпосередньо задокументовано обставини вимагання та одержання неправомірної вигоди, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, а саме обвинуваченими ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . При цьому, кожним із обвинувачених з метою досягнення спільного злочинного умислу, спрямованого на одержання неправомірної вигоди, висловлено певні наміри та вчинено певні дії з метою досягнення такого наміру. Апелянт вказує, що обставини вчинення кримінального правопорушення підтверджуються як показаннями свідка ОСОБА_13 , так і матеріалами проведення негласних слідчих (розшукових) дій, тобто доказів y кримінальному провадженні.

Крім того, апелянт зазначає, що без безпосереднього дослідження під час судового розгляду наявних у сторони обвинувачення доказів, зокрема спираючись на неконкретизовані доводи сторони захисту, викладені у письмовому клопотанні захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_12 , на стадії підготовчого судового засідання, надання оцінки встановленим досудовим розслідуванням та наведеним у обвинувальному акті фактичним обставинам кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, формулюванню обвинувачення та правовій кваліфікації кримінального правопорушення - є неможливим та передчасним.

Також апелянт вказує, що згідно резолютивної частини ухвали Печерського районного суду м. Києва від 22.02.2023, судом було роз`яснено прокурору, що повернення обвинувального акту не передбачає поновлення завершеного досудового розслідування та не може використовуватися стороною обвинувачення для проведення будь-яких процесуальних дій, крім приведення його у відповідність вимогам ст. 291 КПК України. Апелянт зазначає, що зміна викладених у обвинувальному акті фактичних обставин кримінального правопорушення можлива лише за результатами судового розгляду в порядку зміни обвинувачення відповідно до положень ст.ст. 338, 341, КПК України. Таким чином, приведення, згідно роз`яснення суду, зазначеного в ухвалі Печерського районного суду м. Києва від 22.02.2023, обвинувального акту у кримінальному провадженні №0001769 від 16.08.2019 за обвинуваченням ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_14 у відповідність до вимог ст. 291 КПК України буз відновлення досудового розслідування та зміни раніше повідомленні підозри, є фактично неможливим, а без вчинення таких дій призведе до невідповідності викладених фактичних обставин кримінального правопорушення у повідомленні про підозру фактичним обставинам кримінального правопорушення, викладеним у обвинувальному акті, що призведе до істотного порушення вимог КПК України.

Крім того, апелянт зазначає, що згідно резолютивної частини ухвали Печерського районного суду м. Києва від 22.02.2023 ухвалено обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001769 від 16.08.2019 за обвинуваченням ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_14 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, повернути прокурору Київської обласної прокуратури. Однак, як встановлено, що постановою заступника Генерального прокурора від 16.11.2022 з метою забезпечення належного підтримання публічного обвинувачення у кримінальному провадженні №0001769до складу групи прокурорів включено прокурорів Київської обласної прокуратури, при цьому, старшим групи прокурорів визначено прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , яким було затверджено та направлено для розгляду по суті зазначений обвинувальний акт. У зв`язку з цим, рішення про повернення обвинувального акту повинно бути здійснено не прокурору Київської обласної прокуратури, який входить до складу групи прокурорів, а прокурору Офісу Генеральної прокуратури, таким ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 22.02.2023 було прийнято рішення про повернення обвинувального акту не відповідному прокурору.

Від захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_12 надійшли заперечення, в яких він, посилаючись на необґрунтованість апеляційної скарги прокурора просить її залишити без задоволення, а ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 22.02.2023 - залишити без змін.

Обвинувачений ОСОБА_9 та захисник ОСОБА_15 , будучи належно повідомленими про дату та час розгляду апеляційної скарги, в судове засідання не з`явилися, однак обвинувачений ОСОБА_9 подав клопотання, в якому просив проводити розгляд без його участі, а тому, суд вважає за можливе проводити судове засідання без участі учасників, які не з`явились.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив задовольнити її, обвинувачених та їх захисників, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно із положеннями ч. 3 ст. 314 КПК України, суд має право із стадії підготовчого судового засідання повернути обвинувальний акт прокурору в тому випадку, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу, тобто за наявності таких порушень вимог процесуального закону, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду.

Відповідно до вимог ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким закінчується досудове розслідування.

Імперативно встановлені вимоги до відомостей, які обвинувальний акт повинен містити, передбачені п.п. 1-9 ч. 2 ст. 291 цього Кодексу, а саме: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); дату та місце його складення та затвердження.

Аналіз наведених норм кримінального процесуального закону дає підстави стверджувати, що на стадії підготовчого провадження в суді першої інстанції повернення обвинувального акта прокурору допускається лише у разі порушення прокурором чи слідчим вимог ч. 2 ст. 291 КПК України.

При цьому, в обвинувальному акті викладаються фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, проте, відносно формулювання обвинувачення та інших складових обвинувального акта немає в законі будь - яких застережень чи вимог.

Оскільки відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, в обвинувальному акті викладаються фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, то відповідно, формулювання обвинувачення та інші відомості викладається у такому виді, як це вважає необхідним прокурор. Спосіб же викладення формулювання обвинувачення та правильність зазначення інших відомостей може бути предметом оцінки суду лише під час судового розгляду кримінального провадження, який відповідно, до вимог ст. 337 КПК України проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Як убачається з обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0001769 від 16.08.2019 щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , то він відповідає вимогам ст. 291 КПК України та містить всі необхідні відомості, передбачені зазначеною нормою закону. Зокрема, фактичні обставини справи, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті Закону про кримінальну відповідальність та формулювання висунутого ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 за ч. 3 ст. 368 КК України обвинувачення.При цьому, наведені в обвинувальному акті фактичні дані в своїй сукупності дають повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення. Отже, цей процесуальний документ за формою та змістом повністю відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства, і будь - яких перешкод для призначення його до судового розгляду, колегія суддів не вбачає.

Щодо наведених судом першої інстанції доводів про неналежність та неповноту формулювання висунутого ОСОБА_8 обвинувачення за ч.3 ст. 368 КК України, то колегія суддів вважає їх неспроможними, оскільки, повертаючи обвинувальний акт з зазначених підстав суд першої інстанції вдався до аналізу формулювання висновків, фактично оцінивши обставини, які підлягають доказуванню в ході судового розгляду кримінального провадження по суті, чим вийшов за межі предмету судового розгляду, тоді як відповідно до положень ст. 331 КПК України суд не вправі давати оцінку обставинам наведеним в обвинувальному акті та здійснювати аналіз процесуальних дій проведених органом досудового розслідування у підготовчому судовому засіданні.

В постановах Верховного Суду від 03.07.2019 у справі №273/1053/17 та від 10.09.2020 у справі №504/3802/15-к, зазначено, що кримінальний процесуальний закон не надає повноважень суду до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи перевіряти правильність визначення прокурором обсягу обвинувачення, зобов`язувати його змінювати цей обсяг, у тому числі й у сторону збільшення, повертати за наслідком підготовчого судового засідання обвинувальний акт у зв`язку з неправильною кваліфікацією дій обвинуваченого тощо. Визначення обсягу обвинувачення при направленні обвинувального акту до суду належить виключно до повноважень прокурора.

На переконання колегії суддів, приймаючи рішення за результатами підготовчого судового засідання, суд першої інстанції має виходити із положень ст. 22, 26 КПК України щодо змагальності та диспозитивності кримінального провадження та положень ст. 337 КПК України, яка визначає межі судового розгляду, який проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише у межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акта, а обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, відповідно до ст. 92 КПК України, покладається під час судового розгляду на прокурора.

Крім того, зміна обвинувачення належить до виключної компетенції прокурора, у зв`язку з чим суд не має повноважень корегувати позицію сторони обвинувачення (постанова Верховного Суду від 19.09.2018 у справі №484/2750/15-к).

Відповідно до вимог ч. 1ст. 412 КПК України, допущені судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали вище наведені порушення є істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону та, відповідно до п. 3 ч. 1ст. 409 КПК України є підставою для скасування ухвали Печерського районного суду м. Києва 22.02.2023 щодо повернення прокурору обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0001769 від 16.08.2019 щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, в зв`язку з чим апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 376, ст. 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів,

П о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу старшого групи прокурорів у кримінальному провадженні №0001769 - прокурора другого відділу другого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 задовольнити

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 22.02.2023 відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , якою обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001769 від 16.08.2019, щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, повернуто прокурору у зв`язку з його невідповідністю вимогам КПК України - скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

__________ _______________ ____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4