Справа № № 585/189/23
Номер провадження 1-в/585/63/23
У Х В А Л А

І М Е Н ЕМ У К Р АЇ Н И

03 серпня 2023 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , з участю секретаря ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , захисникаОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ромни, заяву ОСОБА_7 про заміну покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким,-

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшла заява засудженого ОСОБА_7 в якій він просить замінити йому покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді 15 років позбавлення волі. В обґрунтування клопотання вказав, що він, ОСОБА_7 , засуджений Сумським апеляційним судом до довічного позбавлення волі. Згідно вироку суду початок строку рахується від 07.03.2004 року. На даний час відбуто 18 років покарання. В його особовій справі в її матеріалах в виправній колонії він характеризується як ставший на шлях виправлення та маючий неодноразові заохочення, добросовісно ставиться до праці та своїх обов`язків, що свідчить не лише про щире каяття, а також його характеризує як особистість, що він здатний робити правильний висновок та виправляти свої помилки. А те, що ним впродовж 18 років не було скоєно нового кримінального злочину, свідчить що він не лише здатний виправляти свої помилки, але й не повторювати їх. Крім того впродовж відбування покарання він пройшов програми диференційного виховного впливу «Духовне відродження». Активно приймає участь в благодійній діяльності, займається духовним освітньо професійним та фізичним саморозвитком, вивчає христианську релігійну літературу, (Церковну історію та Богослів`я), спілкується з духовенством та вірянами. Вивчає іноземну мову та набув професійних навичок перукаря. Тобто є всі підстави зробити відносно нього висновок, що його небезпека для суспільства знизилась до такого рівня, коли стало можливим пом`якшити ступінь його покарання, тим самим наддавши йому можливість мати більш задовільні та ефективні умови для його подальшого остаточного виправлення. Крім того суду надають обґрунтовані та поважні підстави для заміни йому довічного ув`язнення на покарання у вигляді певного строку позбавлення волі, також надзвичайні обставини до яких відносяться: - війна в Україні, пов`язаний з цим введений військовий стан та частково окупована територія; - надзвичайно тяжкий фінансово-економічний стан держави в зв`язку з веденням бойових дій, котрий в цих нелегких обставинах також активно обтяжується ще й утриманням довічно ув`язнених; - умовами максимального рівня безпеки довічно ув`язнених, засуджених, котрі за законом унеможливлюють державу повноцінно забезпечити їх відповідною працею для зароблення ними достатніх коштів які б дозволили полегшити державі їх утримання; - визнання Конституційним судом України покарання у вигляді довічного ув`язнення без переспективи звільнення не конституційним таким покаранням, яке не відповідає вимогам ст.3, 23, 28 та 63 Конституції України (п.п.3, 5, 2 та 4, рішення від 16.09.2021р. №6-р (ІІ)/2021; - визнання Європейським судом з Прав Людини призначеного йому Україною вироку у виді довічного ув`язнення без перспективи звільнення, покаранням порушуючим ст.3 Конвенції (об`єднана справа Фарзієв та 23 інші проти України №63747/14, від 01.04.2021 р. ОСОБА_7 № 78638/17).

В судовому засіданні, в режимі відеоконференцзв`язку, засуджений ОСОБА_7 заяву підтримав та просив її задоволити та змінити покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким покаранням, зазначив, що стягнень та заохочень не має. Характеристика позитивна. В програмах диференційованого впливу він участь не приймав, тому що в установі не ведуться такі заходи. Зазначив, що він став на шлях виправлення, був підприємцем, служив в армії, виправлятися йому не було чого, а порушень у нього не було. Попередження йому оголосили вже після того, як він звернувся до суду.

Представник ДУ «Роменська виправлення колонія № 56» ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_7 засуджений до довічного позбавлення волі, мається зарахування за ч. 5 ст. 72 КК України, відбув 20 років. Характеризується посередньо, не має заохочень і не мав стягнень. Після подання до суду, отримав попередження, яке не скасоване на сьогодні. Було переведено засудженого з маломістних до багатомістних камер. В 2009 році відмовлено у переведенні до загальних умов утримання. По висновку ОСОБА_7 набрав 60 балів, він на шлях виправлення не став, така кількість балів свідчить що ОСОБА_7 не виправився, тому колонія не зверталася до суду з клопотанням. Попередження було оголошено на дисциплінарній комісії, але коли це було не пам`ятає, десь два місяці тому. До особової справи не залучено висновок щодо ступеню виправлення засудженого, тому що клопотання засуджений направив до суду раніше, ніж було визначено законодавством порядок і такий висновок до суду не направлявся. Висновок комісії адміністрації ґрунтується на даних, які містяться в матеріалах особової справи. Крім цього таке рішення у зв`язку з тим що з 2019 року засуджений не вчиняв ніяких позитивних зрушень - відсутність заохочень взагалі. Засуджений звертався для працевлаштування, але роботи, відповідно його освіті, не було можливості забезпечити. До робіт з благоустрою не залучається, бо ОСОБА_7 бажання не виявляє. Характеристика за 2014 рік виготовлялася для застосування пільги переведення до багатомісного приміщення із залученням до заходів щоб надати йому можливість приймати участь у програмах диферинційованого виховного впливу. Просив відмовити в задоволенні клопотання.

Захисник ОСОБА_6 заяву засудженого підтримав та просив його задоволити, зазначив, що засуджений має право на застосування заміни покарання більш м`яким. Не вважає, що необхідно доводити факт виправлення, для такої пільги необхідно довести, що особа стала на шлях виправлення, а в справі є дані що став на шлях виправлення. Дисциплінарне стягнення не підтверджено, накладено з метою компроментувати ОСОБА_7 у зв`язку з цим клопотанням. Одне стягнення, навіть якщо воно є, не є підставою для відмови в задоволення такого клопотання, оскільки це буде прояв надмірного формалізму. Відсутність в справі висновку про ступінь виправлення засудженого не перешкоджає розгляду клопотання і вирішення його по суті.

Прокурор вважав, що клопотання не підлягає задоволенню оскільки ОСОБА_7 не став на шлях виправлення, не працював, заохочень не має, тому не довів свого виправлення.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 засуджений вироком судової колегії суддів Судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Сумської області від 06.07.2004 року за ст. 263 ч.1, ст.ст. 15 ч.2, 115 ч.1 та ст.115 ч.2 п.п. «1», «9», «13» КК України, до довічного позбавлення волі ( т.1 а.о.с.7-12). Згідно з ухвали Верховного суду України від 19.10.2004 року касаційна скарга засудженого ОСОБА_7 залишено без задоволення, а вирок Апеляційного суду Сумської області від 06.07.2004 року без змін. (т.1 а.о.с.15-18).

В характеристиці на засудженого ОСОБА_7 , 1957 року вказано, що вину визнає частково, стягнень та заохочень не має, до праці не залучався потребує постійного посиленого нагляду ( т. 1 а.о.с. 61).

З річної характеристики від 18.04.2006 року вбачається, що ОСОБА_7 у скоєному злочині розкаюється, міру покарання призначену судом вважає не об`єктивною. Порушень режиму тримання не допускав. Не працевлаштований на основному виробництві із-за відсутності робочих місць (т.1 а.о.с. 93).

Відповідно до річної характеристики на засудженого ОСОБА_7 від 13.03.2007 року, вбачається, що останній порушень режиму не допускає, заохочень не має. Не працевлаштований на основному виробництві із-за відсутності робочих місць. У скоєному злочині розкаюється, міру покарання призначену судом вважає не об`єктивною та надто суворою. (т.1 а.о.с. 154).

З річної характеристики від 15.03.2008 року вбачається, що ОСОБА_7 порушень режиму тримання не допускає, заохочень не має. Тактовний, безконфліктний, спокійний, врівноважений, не працевлаштований на основному виробництві із-за відсутності робочих місць. У скоєному злочині розкаюється, міру покарання призначену судом вважає не об`єктивною та надто суворою. (т.1 а.о.с. 181).

Відповідно до річної характеристики від 15.03.2010 року вбачається, що ОСОБА_9 , 1957 року народження, за період відбування покарання заохочень та стягнень не мав, не працевлаштований на основному виробництві із-за відсутності робочих місць, але наміри працювати має. У скоєному злочині розкаюється, міру покарання призначену судом вважає не об`єктивною та надто суворою. (т.2 а.о.с. 115).

Згідно з річною характеристикою від 24.03.2011 року вбачається, що ОСОБА_7 за час відбування покарання у Роменській ВК(№56) порушень режиму не допускає, заохочень не має. У відношенні до представників адміністрації ввічливий, виконує їх вимоги, у середовищі зі спецконтингентом безконфліктний. До праці на виробництві не залучається в зв`язку з відсутністю робочих місць, але має наміри працювати. Підтримує зв`язки з рідними шляхом листування, телефонних розмов, отримує посилки. За характером спокійний, врівноважений. У скоєному злочині кається, але міру призначену судом покарання вважає надто суворою. Висновок: засуджений ОСОБА_7 не став на шлях виправлення (т.2 а.о.с.145).

Згідно річної характеристики від 24.03.2012 року ОСОБА_7 на шлях виправлення не став (т. 2 а.о.с. 177).

Як вбачається з річної характеристики від 24.03.2013 року ОСОБА_7 порушень режиму тримання не допускав, заохочень не має. На виробництві установи до праці не залучався, в зв`язку з відсутності виробничої ділянки на секторі ДПВ. У відношенні до представників адміністрації тактовний. У відношенні до інших засуджених безконфліктний. За характером спокійний. За вольовими якостями рішучий, наполегливий. Правил санітарії та гігієни дотримується, має завжди охайний зовнішній вигляд. Підтримує соціально-корисні зв`язки шляхом листування, отримує посилки, передачі. Вину в скоєному злочині визнає частково. Міру призначену судом покарання вважає занадто суворою. З висновку вбачається, що засуджений ОСОБА_7 на шлях виправлення не став (т.2 а.о.с. 196).

Відповідно до річної характеристики від 24.03.2014 року ОСОБА_7 порушень режиму тримання не допускав, заохочень не має. На виробництві установи до праці не залучався. У відношенні до представників адміністрації тактовний. У відношенні до інших засуджених безконфліктний. За характером спокійний. За вольовими якостями рішучий, наполегливий. Правил санітарії та гігієни дотримується, має завжди охайний зовнішній вигляд. Підтримує соціально-корисні зв`язки шляхом листування, отримує посилки, передачі. Вину в скоєному злочині визнає частково. Міру призначену судом покарання вважає занадто суворою. Висновок: засуджений ОСОБА_7 на шлях виправлення не став (т.2 а.о.с. 224).

З характеристики від 18.07.2014 року вбачається, що ОСОБА_7 порушень режиму тримання не допускає, заохочень не має. На виробництві установи до праці не залучався. Виконавчих листів не має. Адміністрація установи вбачає можливості свідомого дотримання засудженим загальноприйнятих норм поведінки. Вину в скоєному злочині визнає частково. Міру призначену судом покарання вважає занадто суворою. Висновок: враховуючи, що засуджений ОСОБА_7 під час відбування покарання сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів що стає на шлях виправлення, клопочуть, відповідно до частини 2 статті 151-1 КВК України, про його переведення для подальшого відбування покарання з приміщень камерного типу, в яких тримаються дві особи, до багатомісних приміщень камерного типу виправної колонії максимального рівня безпеки з наданням дозволу на участь у групових заходах освітнього, культурно-масового та фізкультурно - оздоровчого характеру (т.2 а.о.с.231).

Відповідно до річної характеристики від 24.03.2016 року ОСОБА_7 , дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи порушень режиму триманим не допускав, заохочень не має. На виробництві установи до праці не залучався, в зв`язку з обмеженістю робочих місць в майстерні сектору ДПВ. Участі у програмах диференційованого-виховного впливу на засуджених не приймає. Відповідно до ст. 151-1 КВК України, за сумлінну поведінку відбування покарання 18.07.2014р. засудженого ОСОБА_7 бую переведено з примішення камерного типу, в якому тримаються дві особи, до багатомісного примішення камерного типу виправної колонії максимального рівня безпеки, з наданням дозволу на участь у групових заходах освіти культурно-масового та фізкультурно-оздоровчого характеру в порядку встановленому законодавством. Вину в скоєному злочині визнає частково. Згідно висновку засуджений ОСОБА_7 за час відбування покарання сумлінною поведінкою довів, що стає на шлях виправлення. (т.3 а.о.с.33).

Як вбачається з опитувального листа ДУ «Роменська ВК №56» щодо застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, заміни невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким, щодо зміни умов тримання засудженого ОСОБА_7 , 1957 року народження вбачається, що керівники частин та служб установи одноголосно прийняли рішення що «не заслуговує» (т.3 а.о.с.112).

Відповідно до характеристики від 06.08.2019 року вбачається, що ОСОБА_7 за час відбування покарання зарекомендував себе посередньо. Дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи. Порушень режиму тримання не допускав, заохочень не має. На виробництві установи не працевлаштований. У відношенні до представників адміністрації тактовний. У відношенні до інших засуджених безконфліктний. За характером спокійний. За вольовими якостями рішучий, наполегливий. Участі у програмах диференційованого-виховного впливу на засуджених не приймає. На профілактичному обліку в установі не перебуває. Заборгованість по виконавчим листам відсутня. Спальне місце утримує в чистоті та порядку, з обов`язками чергового по камері справляється добре, має охайний зовнішній вигляд, дотримується правил санітарії та гігієни. Вину в скоєному злочині визнає частково. Відповідно до висновку засуджений ОСОБА_7 своєю поведінкою і ставленням до праці, згідно ст.100 та ч.2 ст. 151-1 КВК України, не заслуговує на переведення з багатомісних приміщень камерного типу виправної колонії максимального рівня безпеки до загальних жилих приміщень виправної колонії максимального рівня безпеки. (т.3 а.о.с. 113).

В характеристиці від 01 грудня 2022 року вказано, що ОСОБА_7 за час відбування покарання характеризується посередньо. Дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи, порушень режиму тримання не допускав, заохочень не має. На виробництві установи не працевлаштований із за обмеженості робочих місць на секторі для тримання чоловіків засуджених до довічного позбавлення волі. У відношенні до представників адміністрації ввічливий, тактовний. У відношенні до інших засуджених безконфліктний. За характером спокійний. За вольовими якостями рішучий, наполегливий. Участі у програмах диференційованого-виховного впливу на засуджених не приймає. На профілактичному обліку в установі не перебуває. Згідно вироку колегії суддів Судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Сумської області від 06.07.2004 року має позов на суму шістсот сорок сім тисяч чотириста сорок шість гривень сорок дев`ять копійок. Виконавчі листи в державну установу «Роменська виправна колонія (№56)» не надходили. Інформація про відшкодування вищезазначених витрат в установі відсутня. 06.08.2019 року членами комісії ДУ «Роменська виправної колонія (№56)» прийнято рішення про відмову в поданні матеріалів до міжрегіонального управління щодо переведення до звичайних жилих приміщень виправної колонії максимального рівня безпеки. Вину в скоєному злочині визнає частково. (т.3 а.о.с. 195).

Згідно довідки про наявність заохочень та стягнень ОСОБА_7 вбачається, що заохочень та стягнень не має (т.3 а.о.с. 196).

Відповідно до відомостей про наявність майнового позову ДУ «Роменська виправна колонія «56», засуджений ОСОБА_7 , 1957 року народження згідно вироку колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду, Сумської області від 06.07.2004 року має позов на - Шістсот сорок сім тисяч чотириста сорок шість гривень 49 копійок. Виконавчі листи в державну установу «Роменська виправна колонія №56» не надходили. Інформація про відшкодуванню вищезазначених витрат в установі відсутня (т.3 а.о.с. 197).

З витягу з протоколу №24 від 01.12.2022 року засідання комісії державної установи «Роменська виправна колонія (№56)» по розгляду матеріалів засуджених, які згідно ст.82 КК України формально підпадають під заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі строком від п`ятнадцяти до двадцяти років, якщо засуджений відбув не менше п`ятнадцяти років призначеного судом покарання, постановили, засудженому ОСОБА_7 відмовити в поданні матеріалів до суду щодо заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі строком від п`ятнадцяти до двадцяти років (т.3 а.о.с. 198).

Як вбачається з опитувального листа ДУ «Роменська ВК №56» щодо застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, заміни невібутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким, щодо зміни умов тримання засудженого ОСОБА_7 , 1957 року народження вбачається, що керівники частин та служб установи одноголосно прийняли рішення що «не заслуговує» (т.3 а.о.с.194).

Згідно ч.2 ст.4 КК України злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Призначене вироком колегії суддів Судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Сумської області від 05.07.2004 року ОСОБА_7 покарання у вигляді довічного позбавлення волі відповідає положенням та нормам КК України.

Частиною 1 ст. 64 КК України визначено, що довічне позбавлення волі призначається за вчинення особливо тяжких злочинів і застосовується лише у випадках, спеціально передбачених КК України, якщо суд не знайде можливим застосувати покарання у виді позбавлення волі на певний строк.

Згідно ч.1 ст. 82 КК України, невідбута частина покарання у виді обмеження, позбавлення волі або покарання у виді довічного позбавлення волі можуть бути замінені судом більш м`яким покаранням, строк якого обчислюється з дня заміни невідбутої частини покарання або покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.

Відповідно ч.3 ст. 82 КК України, заміна не відбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

На підставі ч. 5 ст. 82 КК України, покарання у виді довічного позбавлення волі може бути замінено на покарання у виді позбавлення волі строком від п`ятнадцяти до двадцяти років, якщо засуджений відбув не менше п`ятнадцяти років призначеного судом покарання.

Вимогами п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26 квітня 2002 р. визначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Матеріали про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної комісії (п. 13 постанови Пленуму ВСУ № 2 від 26 квітня 2002 р.).

Згідно положень п. 17 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 р., суду слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребі у наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Також Міністерством юстиції України відповідно до наказу № 294/5 від 19.01.2023 року було затверджено «Порядок визначення ступеня виправлення засудженого» згідно з ч.1 Порядку зазначається, що цей Порядок визначає обсяг, механізм оформлення персоналом установи виконання покарань матеріалів стосовно засуджених, щодо яких може бути застосовано заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким (далі - заміна покарання) відповідно до статей 81, 82 Кримінального кодексу України, а також інших випадках, передбачених кримінально-виконавчим законодавством, для визначення ступеня виправлення засудженого.

У відповідності до ч.3 Порядку адміністрація установи виконання покарань після відбуття засудженим установленого статтями 81, 82 Кримінального кодексу України строку покарання зобов`язана в місячний термін розглянути питання та надіслати клопотання до суду щодо можливості представлення засудженого до заміни покарання у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законодавством. Разом з поданням до суду надаються документи, перелік яких встановлений пунктом 9 розділу VI Інструкції про роботу відділів (груп, секторів, старших інспекторів) контролю за виконанням судових рішень установ виконання покарань та слідчих ізоляторів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08 червня 2012 року № 847/5, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 14 червня 2012 року за № 957/21269 (далі - Інструкція), та висновок щодо ступеня виправлення засудженого (далі - висновок), форма якого наведена в додатку до Методики визначення ступеня виправлення засудженого.

Згідно з ч.8 Порядку передбачається, що засуджений до довічного позбавлення волі додатково до подання щодо можливості представлення його до заміни покарання у виді позбавлення волі на певний строк повинен подати індивідуальний план виправлення та ресоціалізації (далі - індивідуальний план), форма якого затверджується Міністерством юстиції України. Індивідуальний план має містити заходи, здійснення яких у період відбування більш м`якого покарання у виді позбавлення волі на певний строк дасть змогу засудженому усунути фактори, що можуть негативно впливати на утримання від вчинення повторного кримінального правопорушення, та факти, що свідчать про перспективи виправлення та ресоціалізації засудженого після звільнення. Індивідуальний план складається засудженим до довічного позбавлення волі разом з начальником відділення СПС у термін не більше ніж 15 календарних днів після завершення проведення оцінки ризиків вчинення повторного правопорушення у двох примірниках. Один примірник зберігається у засудженого, другий - у начальника відділення СПС. Стан його виконання перевіряється заступником начальника установи із соціально-виховної та психологічної роботи кожні шість місяців, про що робиться відповідна відмітка.

Критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та виконання всіх покладених на засудженого обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів та обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що клопотання засудженого ОСОБА_7 задоволенню не підлягає, оскільки у суду відсутні данні що засуджений ОСОБА_7 став на шлях виправлення, оскільки ОСОБА_7 за час відбування покарання характеризується посередньо, не працевлаштований, на шлях виправлення почав ставати лише з 2016 року, представники колонії одноголосно визначили, що ОСОБА_7 не заслуговує на застосування відносно нього заміни не відбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким. В жодній з характеристик на засудженого не вказано що він став на шлях виправлення, всі характеристики свідчать що засуджений стає на шлях виправлення. Також суд вважає доцільним відзначити ту обставину, що засуджений не приймає участі у програмах виховного впливу і стверджує що йому не має від чого виправлятися.

Крім цього ОСОБА_7 не було подано до суду індивідуального плану в якому б було визначено заходи, здійснення яких, у період відбування більш м`якого покарання у виді позбавлення волі на певний строк, дасть змогу засудженому усунути фактори, що можуть негативно впливати на утримання від вчинення повторного кримінального правопорушення, та факти, що свідчать про перспективи виправлення та ресоціалізації його після звільнення.

За таких обставин суд вважає, що підстав для задоволення клопотання ОСОБА_7 про заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк немає.

На підставі вказаного, керуючись ст. ст. 9, 537, 539 КПК України, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви ОСОБА_7 , про заміну покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким - відмовити.

Апеляція на ухвалу суду може бути подана до Сумського апеляційного суду через Роменський міськрайонний суд протягом 7 - ми днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено о 8 годині 10 хвилин 4 серпня 2023 року.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3