ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 601/1860/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/121/23 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2023 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю - секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8

потерпілого ОСОБА_9

представника потерпілого адвоката ОСОБА_10

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Кременецького районного суду Тернопільської області від 02 лютого 2023 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000190 від 30 травня 2022 року,

в с т а н о в и л а:

цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременець Тернопільської області, громадянина України, із середньою-спеціальною освітою не працюючого, не одруженого, жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначено йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Початок відбуття строку покарання рахується з 30 травня 2022 року.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 до обвинуваченого ОСОБА_7 - задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_7 в користь ОСОБА_9 150 000 (сто п`ятдесят тисяч) грн. відшкодування моральної шкоди та 16 893 (шістнадцять тисяч вісімсот дев`яносто три) грн. 26 коп. матеріальної шкоди.

Цивільний позов прокурора задоволено. Стягнуто з ОСОБА_7 в користь Кременецької міської ради, комунального некомерційного підприємства Кременецька опорна лікарня Кременецької міської ради кошти, витрачені на лікування потерпілого від злочину ОСОБА_9 в розмірі 39 487 (тридцять дев`ять тисяч чотириста вісімдесят сім) грн. 18 коп.

Вирішено питання речових доказів та судових витрат.

Як визнав суд, 29 травня 2022 року близько 21 години 15 хвилин ОСОБА_7 спільно із своїм знайомим ОСОБА_9 йшли від місця проживання ОСОБА_9 до міського парку, що по вул. Дубенська в м. Кременець Тернопільської області.

Коли ОСОБА_7 та ОСОБА_9 перебували в міському парку на відстані 30 метрів до магазину Продсервіс, що знаходиться по вул. Дубенська, 210, м. Кременець Тернопільської області, у ОСОБА_7 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, з`явився протиправний намір на заподіяння ОСОБА_9 тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій кримінально-протиправний умисел, 29 травня 2022 року близько 21 години 15 хвилин, перебуваючи в парку на відстані 30 метрів до магазину Продсервіс, що знаходиться по вул. Дубенська, 210, м. Кременець Тернопільської області, ОСОБА_7 взяв правою рукою кухонний ніж, який носив при собі, та з метою умисного спричинення тілесних ушкоджень, наніс ОСОБА_9 один удар ножем в ділянку спини та другий удар ножем у ділянку черевної порожнини спереду з правого боку.

Своїми діями ОСОБА_7 спричинив ОСОБА_9 тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, яке небезпечне для життя в момент його заподіяння.

Обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, за змістом якої стверджує про свою непричетність до злочину, у якому його визнано винним судом першої інстанції.

Зазначає, що як тільки він з ОСОБА_9 зайшов у парк, то побачив знайомого на ім`я ОСОБА_11 , з яким не хотів спілкуватися і тому відразу ж пішов у сторону залізничного вокзалу та під ранок повернувся до дому.

Звертає увагу на те, що свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 його не впізнали в судовому засіданні, а описали іншу людину.

Вказує, що показання потерпілого та свідків стосовно того яким чином і куди наносились удари ножем, не співпадають.

Ставить під сумні показання потерпілого ОСОБА_9 на предмет того, що удар ножем був заподіяний правою рукою в правий бік живота.

Вважає неправдивими показання свідка ОСОБА_14 , який, зі слів потерпілого, вибив у нього ніж з руки, але в подальшому його не впізнав.

Наведені обставини, на переконання апелянта, доводять його непричетність до інкримінованого йому злочину.

Також, не погоджується з рішенням суду щодо задоволення цивільного позову.

Просить скасувати вирок Кременецького районного суду Тернопільської області від 02 лютого 2023 року.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду; обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали подану апеляційну скаргу та, з наведених у ній мотивів, просять скасувати вирок суду першої інстанції та повернути матеріали провадження на новий розгляд до суду першої інстанції; потерпілого ОСОБА_9 , представника потерпілого адвоката ОСОБА_10 та прокурора, які заперечили щодо задоволення апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції вважають законним та обґрунтованим і тому просять залишити його без зміни; перевіривши матеріали кримінального провадження; частково провівши судове слідство та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Зі змісту ст. 370 КПК України, якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та умотивованості судового рішення, убачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Суд першої інстанції, вирішуючи питання щодо доведення винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінально правопорушення та кваліфікації його дій, дотримався вказаних вимог закону.

З матеріалів провадження вбачається, що місцевий суд провів розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_7 відповідно до положень ч. 1 ст. 337 КПК у межах висунутого обвинувачення.

При цьому, суд дотримався приписів, установлених статтями 10, 22 КПК, створивши необхідні умови для виконання учасниками процесу своїх процесуальних обов`язків і здійснення наданих їм прав. Сторони користувалися рівними правами та свободою в наданні доказів, дослідженні й доведенні їх переконливості перед судом.

За змістом ст. 91 КПК у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини його вчинення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення). Згідно з вимогами ч. 2 ст. 91 КПК доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Ретельно перевіривши надані прокурором докази, на підставі яких ОСОБА_7 було пред`явлено обвинувачення у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, суд першої інстанції у вироку навів детальний аналіз усіх досліджених доказів, дав їм у відповідності з вимогами ст. 94 КПК належну оцінку з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупності зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Як встановлено перевіркою матеріалів провадження, досудове та судове слідство проведено з дотриманням вимог кримінального процесуального закону. Таких порушень цього закону, які були б істотними та потягли за собою скасування судового рішення, у справі не допущено, а висновок суду про доведеність винності ОСОБА_7 в заподіянні потерпілому ОСОБА_9 умисного тяжкого тілесного ушкодження, суд зробив на підставі ретельно досліджених в судовому засіданні і детально викладених у вироку доказів.

Обґрунтовуючи свої висновки щодо доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_7 суд у вироку належним чином проаналізував показання допитаних в судовому потерпілої та свідків, а також протоколи слідчих процесуальних дій і висновки проведених у справі експертиз, які, у своїй сукупності, доводять винність обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Зокрема, з показань допитаного судом першої інстанції потерпілого ОСОБА_9 встановлено, що 29 травня 2022 року ввечері до нього до дому прийшов ОСОБА_7 , з яким він близько 21 год. 10 хв. пішов у парк, де мав зустрітися з ОСОБА_15 .. Коли вони увійшли в парк, він на відстані 15-20 метрів від них побачив ОСОБА_16 та ОСОБА_14 і в цей час відчув удар в спину та розвернувшись від болю побачив ОСОБА_7 , який тримав в правій руці кухонний ніж. Після цього ОСОБА_7 наніс йому ще один удар ножем в живіт з правого боку. Почувши крик, до них підбігли ОСОБА_17 та ОСОБА_12 , який вибив ніж з руки обвинуваченого і останній побіг у сторону залізничного вокзалу. Надалі, ОСОБА_12 та ОСОБА_17 відвели його до дому, а потім він був доставлений в лікарню та прооперований.

Допитаний судом апеляційної інстанції потерпілий ОСОБА_9 надав аналогічні свідчення та підтвердив, що саме ОСОБА_7 наніс йому ножові поранення у парку в м. Кременець, куди вони прийшли обоє і де він повинен був зустрітися з ОСОБА_18 . Також потерпілий зазначив, що ОСОБА_7 перед тим прийшов до нього до дому і сам запропонував йому, що піде з ним в парк на зустріч з ОСОБА_15 . При цьому, ОСОБА_7 був у такому стані ніби щось вживав (алкоголь, або обкурений). Мотиви, з яких обвинувачений наніс йому два удари ножем, йому не відомі. Також, потерпілий ОСОБА_9 пояснив, що у нього вдома ОСОБА_12 помив ножа, якого забрав у ОСОБА_7 , оскільки він був у крові і ОСОБА_12 переживав, що на ньому залишились його сліди.

Показання потерпілого ОСОБА_9 щодо обставин, за яких йому обвинуваченим ОСОБА_7 були заподіяні тілесні ушкодження, підтверджуються протоколом проведення слідчого експерименту за його участі, який був предметом дослідження суду першої та апеляційної інстанцій.

Так, згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 07 липня 2022 року потерпілий ОСОБА_9 детально розповів та відтворив за допомогою статиста, за яких обставин та яким чином обвинувачений ОСОБА_7 заподіяв йому ножові поранення. (т.2 а. п.19-22)

Апеляційний суд звертає увагу, що повідомлені потерпілим обставини, за яких він отримав тілесні ушкодження, та механізм заподіяних йому обвинуваченим ножових поранень, супроводжувались безпосереднім відтворенням таких дій, обстановки та обставин події, що, на думку колегії суддів, підтверджує їх правдивість та узгодженість з іншими доказами, покладеними місцевим судом в обґрунтування доведеності вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Факт заподіяння йому ножових поранень ОСОБА_7 потерпілий ОСОБА_19 засвідчив у протоколі прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 30 травня 2022 року. (т.1 а. п.98-99)

Показання потерпілого стосовно заподіяння йому ножових поранень обвинуваченим ОСОБА_7 об`єктивно стверджуються іншими доказами, які були предметом дослідження суду першої та апеляційної інстанції і отримали належну правову оцінку, з якою колегія суддів погоджується.

Так, допитаний місцевим судом свідок ОСОБА_20 підтвердив, що 29 травня 2022 року у вечірній час він, разом із ОСОБА_21 , знаходився в парку у м. Кременець, де останній повинен був зустрітися з ОСОБА_9 . Вони сиділи на лавочці і бачили, як ОСОБА_7 наніс декілька ударів ножем ОСОБА_9 , після чого вони підбігли до них і він вибив ніж з руки ОСОБА_7 і забрав цей ніж з собою. Потім вони відвели ОСОБА_9 до дому, де він помив цього ножа від крові. Вдома, коли ще потерпілий був при свідомості, він повідомив, що ножем його вдарив ОСОБА_7 .

Свідчення щодо вказаних обставин ОСОБА_20 підтвердив при проведенні слідчого експерименту 07 липня 2022 року, протокол якого досліджувався також судом апеляційної інстанції. (т.2 а. п.23-27)

При проведенні слідчого експерименту свідок ОСОБА_20 детально розповів як відбувалася подія, очевидцем якої він був, а саме - як ОСОБА_7 завдав два удари ножем ОСОБА_9 та як в подальшому він вибив ніж з рук ОСОБА_7 та разом з ОСОБА_21 відвели ОСОБА_9 до дому, а ОСОБА_7 втік в напрямку вулиці Дубенської, а також відтворив за допомогою статиста описані ним обставини.

При цьому, свідок ОСОБА_20 уточнив, що ОСОБА_7 він знав, але не впізнав його, оскільки до цих подій вони не бачились біля 30 років.

Аналогічні свідчення надав у суді першої інстанції свідок ОСОБА_22 .

Також свідок ОСОБА_22 відтворив обставини подій, очевидцем якої він був, під час проведення слідчого експерименту 30 травня 2022 року і засвідчив, що ОСОБА_7 наніс два удари ножем ОСОБА_9 (один - в спину, один в живіт), після чого ОСОБА_20 кинувся до ОСОБА_7 і вибив у нього з руки кухонний ніж, яким він задавав удари. (т.2 а. п.14-18)

Колегія суддів звертає увагу, що описані потерпілим ОСОБА_9 та свідками ОСОБА_20 і ОСОБА_22 обставини вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення є послідовними і узгоджуються між собою в деталях, що свідчить про їх правдивість.

Колегія суддів вважає, що аналіз досліджених доказів спростовує доводи обвинуваченого ОСОБА_7 про те що, зайшовши в парк з ОСОБА_9 , він побачив знайомого на ім`я ОСОБА_11 , з яким не хотів спілкуватися і тому відразу ж пішов у сторону залізничного вокзалу.

Той факт, що свідок ОСОБА_20 не впізнав ОСОБА_7 , на чому наголошує апелянт, з огляду на пояснення свідка щодо його знайомства з обвинуваченим та тривалого проміжку часу, який вони не бачились (близько 30 років), не спростовує показань потерпілого та свідків щодо причетності обвинуваченого ОСОБА_7 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Висновком судово-медичної експертизи № 433, проведеної з 13.07.2022 р. по 22.07.2022 р. суд першої інстанції встановив, що при поступленні 29.05.2022 р. в КНП Тернопільська обласна клінічна лікарня ТОР на підставі об`єктивного клінічного обстеження результатів лабораторних досліджень та оперативного хірургічного втручання у ОСОБА_9 було діагностовано проникаюче поранення черевної порожнини з пошкодженням жовчного міхура, лівої долі печінки, брижі поперечно-ободової кишки, що ускладнилось розвитком заочеревинної гематоми із зовнішніми ушкодженнями - колото-різана рана в правій підреберній ділянці, а також проникаюче поранення м`яких тканин поперекової ділянки зліва з дотичним пораненням лівої нирки, що супрводжувалось розвитком макрогематурії (наявністю крові у сечі) і ці тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя на момент заподіяння належать до тяжкого тілесного ушкодження. При цьому, експертом підтверджено, що утворення виявлених ушкоджень за наведених у матеріалах кримінального провадження обставин події, відображених у протоколах допиту потерпілого ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_22 і протоколів проведення слідчих експериментів за їх участю не виключається (т.1 а. п.139-145)

Також, судом першої інстанції досліджено протокол огляду місця події від 30 травня 2022 року, згідно якого за місцем проживання ОСОБА_9 виявлено та вилучено ніж та одяг потерпілого, на якому проведеними експертизами виявлено сліди крові, яка може належати як потерпілому ОСОБА_9 , так і обвинуваченому ОСОБА_7 (т.1 а. п.108-115)

Згідно протоколу огляду місця події від 30 травня 2022 року зафіксовано місце на території парку відпочинку, де потерпілому ОСОБА_9 були заподіяні тілесні ушкодження обвинуваченим ОСОБА_7 .. Місце події знаходиться по центру між приміщенням супермаркерту Продсервіс на відстані 30 м. від вказаного магазину, що по вулиці Дубенській, 210 в м. Кременець та будівлею храму Покровської (полкової) церкви УПЦ), що по вулиці Петлюри, 2А в м. Кременець. (т.1 а. п.116-120)

Вказане місце події детально описано у своїх показаннях потерпілим ОСОБА_9 і свідками ОСОБА_20 та ОСОБА_22 .

Твердження апелянта про розбіжності у показаннях потерпілого та свідків стосовно того яким чином і куди наносились удари ножем, а також сумніви, висловлені обвинуваченим щодо показань потерпілого ОСОБА_9 на предмет того, що удар ножем був заподіяний правою рукою в правий бік живота, на думку колегії суддів, непереконливі і необґрунтовані.

Розбіжності у показаннях свідків та потерпілого стосовно того в яку частину живота наносились удари, про які зазначає обвинувачений ОСОБА_7 в апеляційній скарзі, є несуттєвими і пов`язані з об`єктивним сприйняттям кожним з учасників та очевидців обставин події. Крім того, свідок ОСОБА_20 під час проведення слідчого експерименту повідомляє, що він бачив як ОСОБА_7 було завдано два удари ножем потерпілому, але не пам`ятає точно самого механізму заподіяння цих тілесних ушкоджень.

Колегія суддів вважає, що характеристика показань потерпілого та свідків, викладена в апеляційній скарзі, є виключно суб`єктивною оцінкою обвинуваченого, яка базується на його версії непричетності до вчинення інкримінованого його злочину і спростовується сукупністю доказів, безпосередньо досліджених судом першої інстанції під час розгляду кримінального провадження та перевірених під час апеляційного розгляду.

Обвинувачений ОСОБА_7 також допитувався судом апеляційної інстанції, проте його твердження про непричетність до інкримінованого йому кримінального правопорушення є непереконливі та сумнівні з огляду на скупність інших доказів, досліджених судом, які об`єктивно підтверджують один одного і дають підстави стверджувати про обґрунтованість доводів сторони обвинувачення щодо винуватості ОСОБА_7 у заподіянні потерпілому ОСОБА_9 тяжких тілесних ушкоджень за обставин, наведених у матеріалах кримінального провадження.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що досліджені судом першої інстанції докази, у своїй сукупності, свідчать про те, що місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_9 ..

Підстав для сумніву в правильності оцінки зібраних досудовим слідством та досліджених судом першої інстанції доказів щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, в колегії суддів немає. Обґрунтованих доводів з цього приводу не наведено як в апеляційній скарзі, так і безпосередньо під час перегляду вироку в апеляційному порядку.

Також, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо мотивів, з яких виходив суд, вирішуючи цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 .

Відповідно до ст.129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

За змістом ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Вирішуючи цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 , суд першої інстанції обґрунтовано виходив з положень ст.ст.23, 1167 ЦК України у відповідності до яких розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Колегія суддів вважає, що місцевий суд, приймаючи рішення про часткове задоволення цивільного позову в частині відшкодування моральної шкоди, належним чином мотивував своє рішення; обґрунтовано прийняв до уваги характер вчиненого злочинного діяння відносно потерпілого; ступінь вини особи, яка заподіяла моральну шкоду; особу потерпілого, негативні наслідки, що настали для потерпілого внаслідок заподіяння йому тілесних ушкоджень, та врахувавши вимоги розумності і справедливості, дійшов правильного висновку про задоволення моральної шкоди в розмір 150 000 грн.

На думку колегії суддів, визначений судом розмір відшкодування моральної шкоди є адекватною компенсацію перенесених потерпілим фізичних та моральних страждань, заподіяних злочинним діями обвинуваченого ОСОБА_7 .

Вирішуючи цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 в частині відшкодування матеріальної шкоди, суд першої інстанції обґрунтовано прийняв до уваги документальне підтвердження у вигляді фіскальних чеків на придбання ліків та медичних препаратів, необхідних для проходження курсу лікування.

Період придбання ліків та медичних препаратів, зазначених у фіскальних чеках, співпадають з періодом проходження лікування потерпілим ОСОБА_9 , а виходячи з їх виду та назв, вони могли бути використані для лікування травми, отриманої ним внаслідок вчиненого відносно нього злочину.

Вартість витрат на лікування потерпілого ОСОБА_9 , понесених КНП Кременецька опорна лікарня, за час перебування його на стаціонарному лікуванні у відділенні анестезіології та інтенсивної терапії та у загальнохірургічному відділенні, що становить 39 487 грн. 18 коп., обґрунтовано прийнято до уваги місцевим судом при вирішенні цивільного позову, поданого прокурором в інтересах держави, в особі Кременецької міської ради та лікувального закладу.

Узагальнюючи наведене, колегія суддів приходить до переконання, щирок суду першої інстанції є обґрунтованим і законним. Будь-яких передбачених ст.ст.408, 409 КПК України підстав до його зміни чи скасування не виявлено при перевірці справи в апеляційному порядку, а тому в задоволенні апеляційної скарг обвинуваченого ОСОБА_7 слід відмовити.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Кременецького районного суду Тернопільської області області від 02 лютого 2023 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий

Судді