Дата документу 14.07.2023
Справа № 335/8702/18
Провадження № 1-кп/334/146/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2023 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі колегії головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , представника потерпілого ОСОБА_6 , обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , захисників обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, в залі Ленінського районного суду м.Запоріжжя матеріали кримінального провадження, внесенего до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002966 від 16.08.2013 відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 15, п. 12 ч.2 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У проваджені Ленінського районного суду міста Запоріжжя знаходиться кримінальне провадження № 0002966 від 16.08.2013 за обвинуваченням ОСОБА_7 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) за ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 15, п. 12 ч.2 ст. 115 КК України.

У підготовчому судовому засіданні захисник ОСОБА_12 заявив клопотання про закриття кримінального провадження на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК України.

В обґрунтування клопотання про закриття кримінального провадження на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК України заявник зазначив, що Прокуратура Запорізької області звернулася до Ленінського районного суду Запорізької області із обвинувальним актом від 24 липня 2018 року який затверджено у кримінальному провадженні №0002966 від 16.08.2013 стосовно ОСОБА_7 та інших, який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263; ч.2 ст.15, п.12 ч.2 ст.115 КК України.

11.10.2013 ОСОБА_7 повідомлено про підозру за ч.2 ст.15, п.12 ч. 2 ст. 115 КК України.

24.07.2018 прокурором затверджено обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0002966 стосовно ОСОБА_7 та інших, та скеровано до суду . Сторона обвинувачення не звернулася до слідчого суді із клопотанням про продовження строку досудового розслідування.

Відповідно ст. 219 КПК України строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

Згідно даних обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, встановлено, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.08.2013 внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення за № 0002966 та 11.10.2013 ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, п.12 ч. 2 ст. 115 КК України.

23.01.2018 повідомлено ОСОБА_7 про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів кримінального провадження у порядку ст. 283, 290 КПК України. 24.07.2018 складено обвинувальний акт стосовно ОСОБА_13 .

Згідно з частиною 4 статті 110 КПК обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Згідно з ч. 5 ст. 219 КПК України строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому статтею 290 цього Кодексу, не включається у строки, передбачені цією статтею (частина 5 статті 219 КПК).

Згідно з реєстром матеріалів досудового розслідування кримінального провадження № 0002966 від 16.08.2013, за ознаками злочинів, передбачених ч.2 ст.15 ,п.12 ч.2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України протягом з 23.01.2018 по 23.07.2018 надано доступ до матеріалів (додаткових матеріалів) досудового розслідування; Таким чином, часовий проміжок з 23.01.2018 по 23.07.2018, згідно з приписами частини 5 статті 219 КПК, не включається у строк досудового розслідування.

Обвинувальний акт підписано та затверджено 24.07.2018 прокурором прокуратури Запорізької області ОСОБА_14 , тобто саме 24.07.2018 завершено досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002966 від 16 серпня 2013 року.

Відповідно до п.4 ч.3 ст.219КПК України з дня повідомлення особі про підозру досудове розслідування повинно бути закінчене протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

24.07.2018 обвинувальний акт, складений стосовно ОСОБА_7 , за результатами розслідування кримінального провадження №0002966 від 16.08.2018 за ч.2 ст. 15, п.12 ч.2 ст.115 ,ч. 1 ст. 263 КК України, 26.07.2018 направлено до Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя.

У постанові від 15.09.2021по справі № 711/3111/19 Верховний Суд зазначив, що кінцевим моментом строку досудового розслідування є його закінчення, яке, як етап кримінального провадження, законодавець пов`язує у часі зі зверненням з обвинувальним актом до суду (його фактичним направленням).А тому в межах строку досудового розслідування обвинувальний акт має бути не лише складено, затверджено та вручено, а й безпосередньо направлено на адресу суду. Направлення прокурором обвинувального акта після закінчення досудового розслідування до суду поза межами строків досудового розслідування у кримінальних провадженнях щодо злочинів, які не є тяжкими чи особливо тяжкими проти життя та здоров`я, виключає набуття особою процесуального статусу обвинуваченого (підсудного), а, отже, унеможливлює розгляд в суді кримінального провадження по суті та тягне за собою закриття кримінального провадження на підставі пункту 10 частини 1 статті 284 КПК.

Отже, враховуючи те, що ОСОБА_7 11.10.2013 повідомлено про підозру у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.115 КК України, обвинувальний акт складений та направлений прокурором до суду 26.07.2018, тобто після закінчення граничного строку розслідування кримінального провадження, передбаченого ст. 219 КПК України.

Статтею 314 КПК України передбачено закриття кримінального провадження у підготовчому судового засідання у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 КПК України.

Відповідно п. 10 ч. 1 ст. 284 КК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу.

На підставі викладеного, просить клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_12 про закриття кримінального провадження задовольнити.

В підготовчому засіданні обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , та їх захисникі ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , клопотання про закриття кримінального провадження задовольнити.

Прокурор проти задоволення клопотання заперечував, зазначив, що розгляд даного клопотання можливий лише на стадії судового розгляду під час дослідження доказів. Зазначив, що клопотання є необгрунтованим та передчасним.

Представник потерпілого ОСОБА_6 проти задоволення клопотання заперечував з підстав його не обгрунтованості.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши клопотання обвинуваченого, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч 3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти таке рішення: п.2 - закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

Пунктом 10 ч. 1 ст. 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо - після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчинені тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.

Із аналізу статті 314 КПК України вбачається, що суд має право прийняти рішення про закриття провадження на підставі одного із пунктів статті 284, але не зобов`язаний вчинити зазначені дії саме на стадії підготовчого судового засідання.

Відповідно до положень п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України досудове розслідування - це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання прозастосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Згідно з ч. 1 ст. 219 КПК України строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом.

Відповідно до п. 2 ч. 3ст. 219 КПК України досудове розслідування повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину. Строк досудового розслідування може бути продовжений з підстав та в порядку, передбачених КПК.

Аналіз положень п. 2 ч. 3 ст.314 та п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України дає підстави стверджувати те, що необхідність закриття кримінального провадження законодавець пов`язує виключно з фактом закінчення строку досудового розслідування.

Закінчення строку досудового розслідування, визначеного ст. 219КПК України, після повідомлення особі про підозру, крім випадку повідомлення про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, є підставою для закриття кримінального провадження (п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК).

У разі встановлення судом першої інстанції обставин, передбачених цією нормою закону, рішення про закриття кримінального провадження, передбачене п. 2 ч. 3 ст.314КПК України, має бути належним чином мотивоване, а такі висновки суду мають бути підтверджені доказами, безпосередньо дослідженими в суді першої інстанції. Дотримання принципу безпосередності дослідження доказів судом першої інстанції у такому випадку є обов`язковим.

У свою чергу положеннями ст. 94 КПК України передбачено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Наведене узгоджується із правовою позицією Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, що викладена у постанові від 14.04.2021 (справа № 401/217/20).

Втім, заявляючи на стадії підготовчого судового засідання клопотання про закриття кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1ст. 284 КПК України, адвокат ОСОБА_12 зазначає, що вважає строк досудового розслідування таким, що сплив, оскільки 11.10.2013 ОСОБА_7 повідомлено про підозру за ч.2 ст.15, п.12 ч. 2 ст. 115 КК України. 24.07.2018 прокурором затверджено обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0002966 стосовно ОСОБА_7 та інших, та скеровано до суду. Сторона обвинувачення не звернулася до слідчого суді із клопотанням про продовження строку досудового розслідування.

Разом з тим суд зауважує, що для прийняття рішення про необхідність закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування після повідомлення особі про підозру, визначеного ст. 219 КПК, суд має безпосередньо дослідити усі докази, зокрема, витяги з ЄРДР, повідомлення про підозру, а також інші докази, які у суду на стадії проведення підготовчого судового засідання відсутні, оскільки відповідно до норм Кримінального процесуального законодавства, до суду надходить лише обвинувальний акт з реєстром матеріалів провадження, а сприймаючи лише докази, надані стороною захисту, судом буде порушено принцип змагальності сторін, передбачений ст. 22 КПК України. Стадія ж дослідження письмових доказів по справі передбачена лише в процесі судового розгляду.

За таких обставин, суд вважає клопотання захисника ОСОБА_12 на стадії підготовчого судового засідання передчасним, а тому в задоволені клопотання вважає необхідним відмовити.

Крім того, у підготовчому судовому засіданні захисник ОСОБА_10 заявила клопотання про витребуванні документів у прокурора, а саме картки №5 (рух по кримінальному поровадженню).

Обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , та їх захисникі ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 підтримали клопотання про витребування доказів.

Прокурор проти задоволення клопотання заперечував, зазначив, що клопотання є необгрунтованим.

Представник потерпілого ОСОБА_6 проти задоволення клопотання заперечував з підстав його не обгрунтованості.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши клопотання обвинуваченого, суд приходить до наступного висновку.

Порядок, встановлений КПК (процесуальний порядок, форма, процедура), це певна послідовність (кроки) прийняття кримінальних процесуальних рішень і здійснення кримінальних процесуальних дій (Верховний суд України постанова від 16.03.2017 у справі № 671/463/15-к).

З порушеного захисником питання порядок, встановлений КПК вказує, що, згідно п. 4 ч. 2 ст. 315 КПК, з метою підготовки досудового розгляду суд розглядає клопотання учасників судового провадження про витребування певних речей чи документів.

Тобто, сама по собі норм ст. 315 КПК указує на можливість розгляду питання витребування під час підготовчого судового засідання документів необхідних для підготовки до судового розгляду, тим самим передбачає у собі процесуальний порядок заявлення такого клопотання.

Однак ця норма не містить у собі вимог до процедури його розгляду судом та форми такого звернення.

Відповідно з цих питань (форма та процедура порядку встановленого КПК) слід застосовувати норм Глави 10 - заходи забезпечення кримінального провадження і підстави їх застосування, Глави 15 - тимчасовий доступ до речей і документів КПК України (ст. 159-163), які, як раз і регламентують питання порушенні автором у зверненні, а саме, що сторони кримінального провадження мають право звернутися до суду під час судового провадження із клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів з метою встановлення обставин регламентованих ст. 91 даного Кодексу, яка визначає, що підлягають доказуванню: 1)подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3)вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4)обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися(використовувалися)для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; 7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.

З урахуванням того, що відповідно до ст. 92 КПК обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Обов`язок доказування належності та допустимості доказів покладається на сторону, що їх подає.

Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язок у для прийняття відповідного процесуального рішення, а жоден доказ не має наперед встановленої сили (ст. 94 КПК).

Також, у такому клопотанні, заявником, зокрема, зазначаються: можливість використання як доказів відомостей, що містяться в речах і документах (ст. 160 КПК України).

У той час, як суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведена явність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи: перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні; можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів (ст. 163 КПК України).

У цій ситуації, захист порушує питання витребування документів, аби оцінити допустимість доказів, що збирались стороною обвинувачення та оцінки доказів з точки зору належності, допустимості і достовірності.

Тобто, не з метою встановлення обставин регламентованих ст. 91 КПК.

У той час, як згідно ст. 92 КПК обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Обов`язок доказування належності та допустимості доказів покладається на сторону, що їх подає, а не на протилежну.

Оцінку доказів відповідно до ст. 94 КПК здійснює саме суд, а не сторони.

Відповідно суд не убачає передумов для витребування під час підготовчого судового засідання указаних документів, адже не установлено дійсної необхідності для такої дії, яка була пов`язана з підготовкою до судового розгляду.

Таким чином враховуючи вищенаведене, суд не знаходить підстав регламентованих КПК для задоволення клопотання про витребування доказів та постановлення ухвали про витребування документів вказаних захисником у, на даній стадії процесу, тому в його задоволенні слід відмовити.

Також, у підготовчому судовому засіданні захисник ОСОБА_7 ОСОБА_10 заявила клопотання про залучення перекладача обвинуваченому. Клопотання обґрунтувала тим, що її підзахисний є громадянином Республики Вірменія та на достатньому рівні не володіє українською мовою, проте володіє російською мовою, тому мова судочинства йому не зрозуміла, клопотання просила задовольнити та призначити перекладача з української мови на російську мову та з російської на українську мову.

Учасники справи проти задоволення клопотання захисника ОСОБА_7 ОСОБА_10 про призначення перекладача з української мови на російську мову та з російської на українську мову не заперечували.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч.ч 1,3 ст.29 КПК України, кримінальне провадження здійснюється державною мовою. Сторона обвинувачення, слідчий суддя та суд складають процесуальні документи державною мовою. Слідчий суддя, суд, прокурор, слідчий забезпечують учасникам кримінального провадження, які не володіють чи недостатньо володіють державною мовою, право давати показання, заявляти клопотання і подавати скарги, виступати в суді рідною або іншою мовою, якою вони володіють, користуючись у разі необхідності послугами перекладача в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до вимог п.18 ч.3ст.42 КПК України підозрюваний, обвинувачений має право користуватися рідною мовою, отримувати копії процесуальних документів рідною або іншою мовою, якою він володіє, та в разі необхідності користуватися послугами перекладача за рахунок держави.

Статтею 68 КПК України передбачено, що у разі необхідності у кримінальному провадженні перекладу пояснень, показань або документів сторони кримінального провадження або слідчий суддя чи суд залучають відповідного перекладача (сурдоперекладача).

Відповідно до ч.2 ст. 327 КПК України прибуття в суд перекладача (за винятком залучення його судом), свідка, спеціаліста або експерта забезпечується стороною кримінального провадження, яка заявила клопотання про його виклик. Суд сприяє сторонам кримінального провадження у забезпеченні явки зазначених осіб шляхом здійснення судового виклику.

Згідно ст.122 КПК України витрати, пов`язані із залученням та участю перекладачів, для перекладу показань підозрюваного, обвинуваченого, потерпілого, цивільного позивача та цивільного відповідача, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України в порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Можливість залучення перекладача центрами з надання безоплатної вторинної правової допомоги для забезпечення надання безоплатної вторинної правової допомоги передбачено Постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 року № 401 "Деякі питання залучення перекладачів (сурдоперекладачів) для забезпечення надання безоплатної вторинної правової допомоги".

За таких обставин, колегія суддів, враховуючи вільне володіння ОСОБА_7 російською мовою та недостатнє володіння саме діловою українською мовою, якою здійснюється судочинство, вважає за необхідне доручити Регіональному центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Донецьких та Запорізьких областях залучити до участі у кримінальному провадженні перекладача з метою здійснення перекладу пояснень, показань та документів з української мови на російську мову, для забезпечення прав обвинуваченого ОСОБА_7 .

Крім того, у підготовчому судовому засіданні захисник ОСОБА_9 ОСОБА_11 заявив клопотання про залучення перекладача обвинуваченому. Клопотання обґрунтував тим, що його підзахисний є вірменом та на достатньому рівні не володіє українською мовою, тому мова судочинства йому не зрозуміла, клопотання просив задовольнити та призначити перекладача з української мови на вірменську мову та з вірменської на українську мову.

Учасники справи проти задоволення клопотання захисника ОСОБА_9 ОСОБА_11 про призначення перекладача з української мови на вірменську мову та з вірменської на українську мову не заперечували.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч.ч 1,3 ст.29 КПК України, кримінальне провадження здійснюється державною мовою. Сторона обвинувачення, слідчий суддя та суд складають процесуальні документи державною мовою. Слідчий суддя, суд, прокурор, слідчий забезпечують учасникам кримінального провадження, які не володіють чи недостатньо володіють державною мовою, право давати показання, заявляти клопотання і подавати скарги, виступати в суді рідною або іншою мовою, якою вони володіють, користуючись у разі необхідності послугами перекладача в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до вимог п.18 ч.3ст.42 КПК України підозрюваний, обвинувачений має право користуватися рідною мовою, отримувати копії процесуальних документів рідною або іншою мовою, якою він володіє, та в разі необхідності користуватися послугами перекладача за рахунок держави.

Статтею 68 КПК України передбачено, що у разі необхідності у кримінальному провадженні перекладу пояснень, показань або документів сторони кримінального провадження або слідчий суддя чи суд залучають відповідного перекладача (сурдоперекладача).

Відповідно до ч.2 ст. 327 КПК України прибуття в суд перекладача (за винятком залучення його судом), свідка, спеціаліста або експерта забезпечується стороною кримінального провадження, яка заявила клопотання про його виклик. Суд сприяє сторонам кримінального провадження у забезпеченні явки зазначених осіб шляхом здійснення судового виклику.

Згідно ст.122 КПК України витрати, пов`язані із залученням та участю перекладачів, для перекладу показань підозрюваного, обвинуваченого, потерпілого, цивільного позивача та цивільного відповідача, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України в порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Можливість залучення перекладача центрами з надання безоплатної вторинної правової допомоги для забезпечення надання безоплатної вторинної правової допомоги передбачено Постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 року № 401 "Деякі питання залучення перекладачів (сурдоперекладачів) для забезпечення надання безоплатної вторинної правової допомоги".

За таких обставин, колегія суддів, враховуючи вільне володіння ОСОБА_9 вірменською мовою та недостатнє володіння саме діловою українською мовою, якою здійснюється судочинство, вважає за необхідне доручити Регіональному центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Донецьких та Запорізьких областях залучити до участі у кримінальному провадженні перекладача з метою здійснення перекладу пояснень, показань та документів з української мови на вірменську мову, для забезпечення прав обвинуваченого ОСОБА_9 .

Враховуючи вище викладене, керуючись ст.ст. 29, 42, 314-316, 376, 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_12 про закриття кримінального провадження на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК України - відмовити.

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_10 про витребуванні документів - відмовити.

Клопотання захисника ОСОБА_10 про залучення перекладача - задовольнити.

Залучити перекладача з української мови на російську мову та з російської на українську мову для участі у кримінальному провадженні № 0002966 від 16.08.2013 відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 15, п. 12 ч.2 ст. 115 КК України.

Доручити Регіональному центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Донецькій та Запорізькій областях призначити перекладача з української на російську мову та з російської на українську мову обвинуваченому ОСОБА_7 .

Клопотання захисника ОСОБА_11 про залучення перекладача обвинуваченому ОСОБА_9 - задовольнити.

Залучити перекладача з української мови на вірменську мову та з вірменської на українську мову для участі у кримінальному провадженні № 0002966 від 16.08.2013 відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 15, п. 12 ч.2 ст. 115 КК України.

Доручити Регіональному центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Донецькій та Запорізькій областях призначити перекладача з української мови на вірменську мову та з вірменської на українську мову обвинуваченому ОСОБА_9 .

Повідомити перекладачу його права та обов`язки, передбаченіст.68 КПК України, попередити перекладача про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий переклад і відмову від виконання покладених на нього обов`язків перекладача без поважної причини за ст.ст.384,385 КК України.

У судове засідання викликати сторони кримінального провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3