Справа№ 309/779/23
Провадження № 1-кп/309/62/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 вересня 2023 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000044 від 18.01.2023 р. за підозрою ОСОБА_4 у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.15 ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Хустського районного суду перебуває кримінальне провадження № 0000044 від 18.01.2023 р. за підозрою ОСОБА_4 у скоєнні злочину, передбаченого ч.3 ст.15 ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України.

Прокурором ОСОБА_3 подано клопотання про продовження ОСОБА_4 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Клопотання вмотивовано тим, що 18 січня 2023 року приблизно о 07:00 годині, ОСОБА_4 , під час дії на всій території України воєнного стану запровадженого згідно Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022, діючи з прямим умислом, керуючись корисливим мотивом спрямованим на незаконне збагачення за рахунок викрадення чужого майна, усвідомлюючи протиправність, карність, суспільну небезпечність своїх дій, а також настання суспільно-небезпечних наслідків, шляхом розбиття скляної вставки на вхідних дверях проник до приміщення Нанківського Свято-Вознесенського храму, розташованого за адресою: село Нанково, вулиця Центральна, №218, Хустського району де вчиняючи дії на заволодіння чужим майном, склав в сумку церковні предмети та приладдя, а саме: дві оздоблені книги «Євангеліє», три хрестики напрестольні, чотири хрестики нагрудні з позолотою, 2 хрестики нагрудні дерев`яні, дароносицю малу, дарохранигельницю велику, хресний ящик та два підсвічники, загальна вартість яких становить 10 000 гривень, але довести злочинний умисел до кінця та вийти з храму з зазначеним майном, яке мав намір викрасти не зміг, з причин, що не залежали від його волі, так як був викритий у приміщенні храму настоятелем Нанківського Свято- Вознесенського храму.

Беручи до уваги, вищевикладене встановлено достатньо підстав для висунення ОСОБА_4 , обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення - злочину передбаченого ч.3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є незакінчений замах на вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжки), поєднаному з проникненням в інше приміщення, вчиненого в умовах воєнного стану.

У вчиненні зазначеного кримінального правопорушення підозрюється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Копашнево, Хустського району, Закарпатської області зареєстрований та проживаючий АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, із базовою середньою освітою, неодружений, не працюючий, раніше не судимий, у зв`язку з чим ОСОБА_4 18 січня 2023 року о 09:50 год. затриманий в порядку статті 208 КПК України, про що 18.01.2023 о 11 години 10 хвилин складено протокол затримання.

Обґрунтована підозра ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення на даний час доведена: протоколом огляду місця події від 18.01.2023, згідно якого вилучено викрадені церковні предмети та іншими матеріалами кримінального провадження.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.4 ст. 185 КК України, в порядку ст. 291 КПК України направлено до Хустського районного суду.

Ухвалою слідчого судді Хустського районного суду від 20.01.2023 відносно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 9 год. 50 хв. 19.03.2023 з визначенням розміру застави - 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 107 360 грн.

Ухвалою судді Хустського районного суду від 17.03.2023 відносно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 17.05.2023 з визначенням розміру застави - 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 107 360 грн.

Ухвалою судді Хустського районного суду від 16.05.2023 відносно ОСОБА_4 продовжено строк дії обраного раніше запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком до 16.07.2023 з визначенням розміру застави - 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 107 360 грн.

Ухвалою судді Хустського районного суду від 14.07.2023 відносно ОСОБА_4 продовжено строк дії обраного раніше запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком до 14.09.2023 з визначенням розміру застави - 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 107 360 грн.

Згідно ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст. 177 КПК України, метою для застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Із змісту частини другої цієї ж статті випливає, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Частиною 2 статті 178 КПК України, визначено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:вагомість наявних доказів, про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність у нього родини та утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього кодексу.

Пунктом 5 частини 2 статті 183 КПК України, визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою застосовується до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Органом досудового розслідування зібрано достатньо доказів, які підтверджують існування окремих ризиків, передбачених статтею ст.177 КПК України, зокрема того, що обвинувачений ОСОБА_4 , з метою ухилення від кримінальної відповідальності зможе: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідків, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Існування зазначених ризиків обґрунтовується встановленими фактичними обставинами кримінального правопорушення зокрема останній офіційно ніде не працює, зловживає алкогольним напоями його майновий стан є незадовільним, за місцем проживання характеризується негативно та неодноразово вчиняв кримінальні правопорушення, також те, що він вчинив кримінальне правопорушення проти власності.

Зважаючи на викладене, а також враховуючи те, що ОСОБА_4 , усвідомлює тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні тяжкого злочину, яке у свою чергу не може бути іншим ніж позбавлення волі.

З врахуванням викладеного, в сторони обвинувачення є достатні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У даному випадку ініціювання перед судом питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стало наслідком ретельного дослідження обставин кримінального правопорушення, його тяжкості, а також особи підозрюваного. Висновки сторони обвинувачення, що інші запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим кримінальним процесуальним законом є не припущенням, а об`єктивною дійсністю.

З цих підстав більш м`які запобіжні заходи, такі як особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт та застава не зможуть запобігти ризикам, визначеним ч.2 ст. 177 КК України.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_4 заперечили проти продовження ОСОБА_4 строку тримання під вартою. Суду ствердили, що на даний час жодних ризиків, які б давали підстави для утримання обвинуваченого під вартою немає. Наміру переховуватись від суду він не має, а тому просять змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

Заслухавши думку учасників процесу суд дійшов висновку.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (ст. 177 КПК України).

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті (ст. 177 КПК України).

Відповідно до норм ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини визначені п. 1 - п. 3 частини 1 даної статті та згідно з положеннями ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, оцінити дані, що характеризуються особу підозрюваного та визначені у п. 1- п. 11 частини 1 вказаної статті.

У вказаному кримінальному провадженні було висунуто обвинувачення ОСОБА_4 за ч.3 ст.15, ч.4 ст. 185 КК України.

В ході обговорення питання доцільності продовження строку запобіжного заходу, відносно обвинуваченого, відповідно до обвинувального акту встановлено такі відомості: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Копашнево, Хустського району, Закарпатської області зареєстрований та проживаючий АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, із базовою середньою освітою, неодружений, не працюючий, раніше не судимий.

На цей час, свідки в даному кримінальному провадженні не допитані, обвинувачений обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до класифікації злочинів, визначеної ст. 12 КК України, є тяжким злочином, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі, докази передбачені ст. 84 КПК України з боку обвинувачення та захисту, у цей період, не досліджені, у світлі чого, з урахуванням наведених даних суд уважає, що обставини регламентовані ст. 177 , п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 194, ст. 199 КПК України є дійсними.

При цьому, вони обумовлені у світлі, як вказаних відомостей, так і факторів пов`язаних з характером вказаної особи, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій він піддається до кримінальної відповідальності, з огляду на що об`єктивний спостерігач вважає, що, у даному конкретному випадку, обставини визначені ст. 177 КПК України щодо ризиків є обґрунтованими, оскільки вони підтверджуються наявними матеріалами, як і інші обставини визначені ч. 1 ст. 194 вказаного Кодексу.

Обставини регламентовані ст. 178 КПК України, у світлі даних про обвинуваченого, у поєднанні з характером висунутого обвинувачення та проведеним комплексом досліджених, у цій справі, доказів, та тих, які тільки мають бути в ньому вчинені, самі по собі, навіть, при їх дійсній наявності, не можуть бути такими, що вказують на відсутність передумови визначеної п. 3 ч. 1 ст. 194 зазначеного Кодексу, у цій ситуації, так як є доведеною наявність обставин визначених ст. 177 КПК України.

Також, в судовому засіданні встановлено, що обвинуваченому судом було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зі строком дії, який, у цей період, закінчується, однак, на даний час, в зазначений строк неможливо закінчити судовий розгляд з огляду на наявність об`єктивних передумов.

Як наслідок, у цей період, є наявними обставини визначені п.п. 1-2 ч. 1 ст. 194, ст.ст. 199, 315 КПК України.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченої судом, на даному етапі, не встановлено та сторонами не доведено.

Щодо питання того чи є можливим уникнення наявним ризикам шляхом застосування іншого запобіжного заходу, то суд у світлі факторів пов`язаних з родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню, вважає недостатнім застосування більш м`який запобіжний заході для запобігання наявним ризикам.

Пояснення сторони захисту жодним чином вказані висновки не спростовують. Поряд з цим, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, суд серед іншого враховує, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не можна вирішувати абстрактно.

Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з врахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (див. рішення у справі «Єчюс проти Литви», заява № 34578/97, п. 93, ECHR 2000-IX).

Подальше існування обґрунтованої підозри у вчиненні затриманою особою злочину є обов`язковою і неодмінною умовою (sine qua non) належності її продовжуваного тримання під вартою рішення ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», п. 219, заява № 42310/04).

Аналогічні висновки ЄСПЛ викладено і у п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року та випливають з ч. 3 ст. 17 КПК України.

Так, у цій справі, строк утримання обвинуваченого під вартою не виходить за межі визначені КПК України та є необхідною мірою в ній з огляду на те, що в ході судового розгляду було встановлено наявність передумов регламентованих п.п. 1-3 ч. 1 ст. 194, ст. 199 даного Кодексу, тобто тривалість строку утримання під вартою відповідає критерію розумності.

З огляду на що, суд вважає за доцільне на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів та оцінених в сукупності з усіма обставинами, у тому числі визначеними ст.ст. 177, 178, 183, 199, КПК України, клопотання прокурора задовольнити, та продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою у межах строків визначених КПК України та відмовити стороні захисту у задоволенні клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.

Між тим, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підсудним обов`язків передбачених цим Кодексом.

Отже, задовольняючи клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд вважає за необхідне визначити обвинуваченому ОСОБА_4 розмір застави.

Відповідно ст. 182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до п.2 ч.5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Враховуючи обставини кримінального правопорушення, зокрема що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України вважаю за необхідне визначити заставу у розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленої станом на 01 січня поточного року 2684 грн , а саме у розмірі 107360 грн. оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Окрім цього, застосовуючи щодо обвинуваченого альтернативний запобіжний захід у виді застави, який може бути ним внесений у будь-який момент, суд вважає за необхідне відповідно до ст. 194 ч.5 КПК України покласти на нього такі обов`язки: прибувати за кожною вимогою до суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон.

Згідно ч.6 ст.194 КПК України зазначені обов`язки покладаються на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців.У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 202 КПК підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього підозрюваного під вартою.

Керуючись ст. 177, 181, 376, 492 Кримінального процесуального кодексу України, ст. 5 та 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Суддя Хустського

районного суду: ОСОБА_1