Дата документу 19.06.2023 Справа № 317/1126/22
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 317/1126/22 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. № 11-кп/807/637/23 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

представника потерпілої - адвоката ОСОБА_8 ,

захисника - адвоката ОСОБА_9 ,

розглянула 19 червня 2023 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_9 на вирок Запорізького районного суду Запорізької області від 28 грудня 2022 року відносно

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Встановлені вироком суду першої інстанції обставини:

7 травня 2022 року приблизно о 22 годині 00 хвилин ОСОБА_10 знаходився в будинку АДРЕСА_1 , де також перебувала потерпіла ОСОБА_11 , з якою обвинувачений разом вживав спиртні напої.

Після спільного вживання спиртних напоїв між обвинуваченим ОСОБА_10 та потерпілою ОСОБА_11 на ґрунті ревнощів сталася сварка, в ході якої вони вийшли за межі домоволодіння до розташованого неподалік орного поля, де продовжили сварку, під час якої у ОСОБА_10 виник злочинний умисел, спрямований на завдання ОСОБА_11 тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на завдання потерпілій ОСОБА_11 тілесних ушкоджень, ОСОБА_10 , перебуваючи в стані алкогольного та наркотичного сп`яніння, наніс потерпілій множинні удари обома руками в область голови та обличчя, після чого ОСОБА_11 кілька разів падала на землю.

Внаслідок дій ОСОБА_10 потерпілій ОСОБА_11 були завдані тяжкі тілесні ушкодження, від яких вона померла у лікарні ІНФОРМАЦІЯ_2 о 15 годині 45 хвилин.

Вироком Запорізького районного суду Запорізької області від 28 грудня 2022 року:

ОСОБА_10 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, і йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років 6 (шість) місяців.

Строк покарання ОСОБА_10 за даним вироком ухвалено обраховувати з дня його затримання - з 8 травня 2022 року.

Залишено ОСОБА_10 до набрання даним вироком законної сили запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Запорізький слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_10 задоволено повністю та стягнуто з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_7 20 608 гривень 40 копійок в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином та 500 000 гривень 00 копійок в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої злочином.

Доля речових доказів вирішена в порядку ст. 100 КПК України.

Вимоги і узагальнені доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник не погоджується з оскаржуваним вироком, вважає, що призначене ОСОБА_10 покарання є надмірним. Просить змінити вирок суду та пом`якшити його, призначивши ОСОБА_10 покарання у виді 7 років позбавлення волі. Змінити вирок суду в частині задоволення цивільного позову, врахувати часткове добровільне відшкодування обвинуваченим матеріальної шкоди і зменшити суму до стягнення у позові на 20 000 грн.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що судом не були враховані всі підстави для призначення ОСОБА_10 більш м`якого покарання за вчинення злочину, а саме добровільне відшкодування на користь ОСОБА_7 обвинуваченим матеріальної шкоди, завданої злочином, у розмірі 20 000 грн. Також суд не врахував, що обвинувачений викликав для потерпілої швидку медичну допомогу та надав кошти для термінового проведення дослідження та придбав всі необхідні ліки. Вказані обставини є пом`якшуючими у відповідності до п.п. 2, 2-1 ч. 1 ст. 66 КК України.

Позиції учасників судового провадження

Захисник в судовому засідання висловив позицію на підтримку своєї апеляційної скарги. Пояснив, що обвинувачений добровільно відшкодував 20 000 грн. матеріальної шкоди.

Представник потерпілої в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги в частині зменшення розміру покарання обвинуваченому. При цьому, зазначив, що дійсно обвинуваченим частково відшкодована матеріальна шкода у розмірі 20 000 грн.

Потерпіла в судовому засіданні підтримала думку свого представника, вказавши, що рішення місцевого суду в частині призначеного ОСОБА_10 покарання є правильним.

Прокурор в судовому засіданні висловив заперечення доводам та вимогам апеляційної скарги захисника, посилаючись на її необґрунтованість. Вказав, що покарання не є надмірним, зауваживши на наявності двох обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому.

Обвинувачений ОСОБА_10 був належним чином повідомлений про дату, час і місце апеляційного розгляду через адміністрацію ДУ «Запорізький слідчий ізолятор». Заяв чи клопотань від обвинуваченого про особисту участь в судовому засіданні на адресу апеляційного суду не надходило. Враховуючи дані обставини та з урахуванням відсутності питань, які б погіршували правове становище обвинуваченого, апеляційний суд, з урахуванням відсутності заперечень захисника, а також відповідно до положень ч. 4 ст. 401, ч. 4 ст. 405 КПК України проводить апеляційний розгляд без участі обвинуваченого ОСОБА_10 .

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

Відповідно до вимог ч. 1ст. 404 КПК України та загальної засади змагальності кримінального провадження, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, та кваліфікація дій обвинуваченого не оспорюються, отже, з урахуванням ч. 1 ст.404 КПК України перевірці апеляційним судом не підлягають.

Вирішуючи по суті апеляційні доводи щодо суворості призначеного ОСОБА_10 покарання, колегія суддів виходить з міркувань визначеної ст. 50 КК України мети покарання, а саме виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Покарання, як про це зазначено в положеннях ст. 65 КК України, призначається з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин призначається покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні ОСОБА_10 покарання суд першої інстанції, на виконання вимог ст.ст. 50, 65 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, скоєне ОСОБА_10 кримінальне правопорушення згідно ст. 12 КК України, класифіковано як тяжкий злочин.

У якості обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_10 , суд врахував щире каяття у скоєному та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставинами, що обтяжують покарання, місцевий суд визнав вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та у стані, викликаному вживанням наркотичних засобів, а також вчинення злочину відносно особи, з якою він перебував у близьких відносинах.

Також суд першої інстанції взяв до уваги, що обвинувачений повністю визнав свою провину у пред`явленому йому обвинуваченні, перебуває під спостереженням у нарколога з 2008 року (т. 1 а.п. 240), за місцем мешкання характеризується негативно (т. 1 а.п. 251).

Одночасно, у якості характеризуючої обставини, не можна залишити без уваги дані про неодноразові притягнення ОСОБА_10 до кримінальної відповідальності, зокрема і за кримінальні правопорушення проти життя та здоров`я особи, що характеризує обвинуваченого як особу, схильну до насильства (т.1 а.п.236-239).

Позиція потерпілої протягом усього часу судового розгляду, з огляду на тяжкі наслідки скоєного, була стабільною щодо призначення ОСОБА_10 суворого покарання.

Звертаючись до змісту оскаржуваного вироку, слід зауважити на аргументованості висновку суду першої інстанції стосовно призначеного ОСОБА_10 покарання внаслідок врахування судом низки обставин, з якими закон пов`язує вирішення даного питання.

На переконання колегії суддів, призначене місцевим судом ОСОБА_10 покарання за своїм видом та розміром відповідає засадам призначення покарання, є необхідним для його виправлення, перевиховання та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

З огляду на сукупність оцінених судом обставин щодо скоєного злочину, його непоправного наслідку та особи ОСОБА_10 , призначене місцевим судом покарання вочевидь не можна вважати невідповідним ступеню тяжкості та особі обвинуваченого внаслідок суворості, що вказує на безпідставність доводів захисника.

Крім того, оцінюючи наведені в апеляційній скарзі доводи щодо мотивів зменшення ОСОБА_10 строку призначеного покарання, яке не є максимальним, визначеним санкцією ч. 2 ст. 121 КК України, колегія суддів не вбачає виключних та переконливих підстав для пом`якшення покарання.

При цьому, інших вагомих обставин, ніж ті, які вже були враховані місцевим судом, сторона захисту на користь заявленої вимоги в своїй апеляційній скарзі не наводить.

Вивчення обставин скоєного, даних про особу ОСОБА_10 схиляють колегія суддів до висновку про обґрунтованість призначеного обвинуваченому покарання, що обумовлює відхилення таких доводів апеляційної скарги.

Відомості щодо проходження обвинуваченим курсів з підвищення кваліфікації техніка-будівельника та хороших відносинах із колективом не здатні спростувати висновок суду з приводу призначеного покарання.

Щодо посилання захисника в апеляційній скарзі на добровільне відшкодування обвинуваченим матеріальної шкоди у розмірі 20 000 грн., а також виклик швидкої медичної допомоги потерпілій та надання коштів для термінового її обстеження та придбання ліків, не можна віднести на користь вагомих обставин для висновку про можливість зменшення покарання.

З приводу доводів апеляційної скарги захисника щодо необхідності зміни вироку місцевого суду в частині задоволення цивільного позову стосовно заявленої суми матеріальної шкоди, судова колегія знаходить їх небезпідставними.

Як вбачається з матеріалів провадження потерпілою ОСОБА_7 заявлено цивільний позов, зокрема про стягнення матеріальної шкоди на суму 20 608 грн. 40 коп. (т. 1 а.п. 40).

Під час судового розгляду потерпіла надала суду заяву, в якій просила врахувати часткове відшкодування обвинуваченим ОСОБА_10 матеріальної шкоди, завданої злочином, у розмірі 20 000 грн. (т. 23 а.п. 3), що підтверджується відповідною розпискою (т. 2 а.п. 76 зворотня сторінка аркушу).

Проте, місцевий суд, вирішуючи питання щодо цивільного позову, не врахував часткове добровільне відшкодування обвинуваченим ОСОБА_10 матеріальної шкоди, у зв`язку з чим необґрунтовано задовольнив його у повному обсязі.

З урахуванням викладених обставин, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 408 КПК України колегія суддів вважає за необхідне змінити вирок суду першої інстанції в частині вирішення цивільного позову про стягнення матеріальної шкоди з обвинуваченого на користь потерпілої, що, в свою чергу, обумовлює часткове задоволення апеляційної скарги захисника.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Запорізького районного суду Запорізької області від 28 грудня 2022 року відносно ОСОБА_10 за ч. 2 ст. 121 КК України змінити.

Зменшити стягнуту з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_7 суму матеріальної шкоди до 608 (шістсот восьми) гривень 40 копійок.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня оголошення, а засудженою особою, яка утримується під вартою, в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4