УХВАЛА

14 липня 2023 року

м. Київ

справа № 295/4922/23

провадження № 51-4231ск23

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати

Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 10 травня 2023 року та ухвалу Житомирського апеляційного суду від 23 червня 2023 року,

встановив:

До Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_4 , перевіривши яку на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), колегія суддів дійшла висновку, що скаргу подано без додержання вимог зазначеної статті.

Пунктом 3 ч. 2 ст. 427 КПК передбачено, що в касаційній скарзі зазначається судове рішення, що оскаржується, а відповідно до ч. 5 вказаної статті до касаційної скарги додаються копії цих судових рішень.

Однак ОСОБА_4 не конкретизувала, яку саме ухвалу Житомирського апеляційного суду від 23 червня 2023 року вона оскаржує, з огляду на те, що до касаційної скарги вона додала декілька ухвал суду апеляційної інстанції від указаної дати. До того ж, ОСОБА_4 долучила роздруківки ухвал Житомирського апеляційного суду від 23 червня 2023 року з Єдиного державного реєстру судових рішень, з яких неможливо ідентифікувати особу, стосовно якої вони були ухвалені.

Указане становить не лише формальне порушення положень ст. 427 КПК, але й по суті позбавляє Верховний Суд можливості перевірити дотримання суб`єктом подання касаційної скарги вимог статей 424, 426 КПК, а саме: чи належить судове рішення до того, що може бути оскаржене в касаційному порядку та чи дотримано строку касаційного оскарження.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.

Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: 1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; 3) невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, котра подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, які є підставами для скасування або зміни судового рішення і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, а також навести конкретні аргументи на обґрунтування кожної позиції.

Однак, звертаючись із касаційною скаргою, ОСОБА_4 лише цитує ряд норм Цивільного процесуального кодексу України та Цивільного кодексу України, проте не зазначає жодної підстави для скасування оскаржуваних судових рішень згідно з ч. 1 ст. 438 КПК.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі зазначається найменування суду касаційної інстанції.

Частиною 3 ст. 33 КПК передбачено, що кримінальне провадження у касаційній інстанції здійснює Верховний Суд, однак усупереч зазначеним вимогам закону касаційна скарга адресована слідчому судді Верховного Суду України.

З огляду на те, що касаційна скарга ОСОБА_4 не відповідає вимогам, які до неї ставляться, її потрібно залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків.

Верховний Суд звертає увагу, що особа, яка подає касаційну скаргу та якій надано строк на усунення недоліків скарги, може виправити їх шляхом складання нового тексту касаційної скарги та подання додаткових документів, зокрема копії судового рішення суду апеляційної інстанції, яке оскаржується.

Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд

постановив:

Залишити без руху касаційну скаргу ОСОБА_4 і встановитистрок п`ятнадцять днів із дня отримання ухвали на усунення зазначених у ній недоліків.

У разі невиконання викладених в ухвалі вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3