Справа № 953/3267/23
н/п 1-кп/953/876/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" травня 2023 р. м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі Київського районного суду м.Харкова, клопотання прокурора Київської окружної прокуратури м.Харкова ОСОБА_5 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту по кримінальному провадженні № 0000111 від 16.02.2023 обвинуваченому:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Бєлгород Російської Федерації, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, який на утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб не має, тимчасово не працює, який зареєстрований фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий: 31.03.2023 вироком Фрунзенського районного суду м.Харкова за ч.1 ст.309 КК України до покарання у вигляді двох років обмеження волі, на підставі ст.75,76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на два роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Київського районного суду м. Харкова перебуває кримінальне провадження № 0000111 від 16.02.2023 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України.

05 травня 2023 року в підготовчому засіданні прокурором подано клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

В обґрунтування клопотання сторона обвинувачення посилалася на продовження існування ризиків, які були враховані при обрані запобіжного заходу, передбачені п.п 1,3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також на те, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України. На думку прокурора, слід враховувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 та особисті обставини, які можуть свідчити на користь збільшення ризиків переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. Застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу до обвинуваченого є неможливим, оскільки вони не забезпечать виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та не можуть запобігти вищевказаним ризикам.

Обвинувачений не заперечував проти задоволення клопотання сторони обвинувачення.

Заслухавши позицію сторони обвинувачення та сторони захисту, дослідивши клопотання та додані до нього документи, суд приходить до наступних висновків.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 24.03.2023 застосовано підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши останньому залишати житло, окрім випадків необхідної евакуації або з метою запобігти загрозі життю чи здоров`ю, з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_1 , строком на 2 (два) місяці, в межах строку досудового розслідування, тобто з 23 березня 2023 по 07 травня 2023 року. Покладено на підозрюваного ОСОБА_4 такі обов`язки: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду; не відлучатись із м. Харківа, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання.

Дія запобіжного заходу, застосованого до ОСОБА_4 закінчується 07.05.2023, що стало підставою звернення сторони обвинувачення до суду з клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Відповідно до вимог ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно зі ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до ч. 6 ст. 181 КПК України, строк дії ухвали суду про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений.

Суд вважає встановленим продовження існування ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливість запобігання спробам обвинуваченого: переховуватися від суду; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що військова агресія проти України, є обставиною (ризиком), яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку.

Враховуючи те, що положення кримінального процесуального законодавства не розкриває зміст ризику втечі, передбачений ч.1 ст.177 КПК України, суд, відповідно до ч.5 ст.9 КПК України, при оцінці вказаного ризику враховує практику ЄСПЛ, яка розкриває зміст такого ризику.

Так, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Суворість покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти або повторного вчинення злочинів («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Суд вважає за необхідне зазначити, що ризик переховування від суду обумовлюється можливістю притягнення особи до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними наслідками, зокрема, суворістю передбаченого покарання.

А отже, очікування можливого суворого покарання має значення під час оцінки ризику переховуватися від суду. При цьому, ризик втечі повинен оцінюватися й у світлі інших факторів, а тому суд, вирішуючи питання при продовженні строку дії запобіжного заходу, враховує тяжкість злочину, в якому обвинувачується ОСОБА_4 у сукупності з іншими обставинами.

Також достатньо обґрунтованим є продовження існування ризики вчинення інших кримінальних правопорушень ОСОБА_4 , зважаючи на те, що він раніше був засуджений за аналогічний злочин, має не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість.

Крім того, суд враховує, що:

- ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким тяжким, а саме злочином у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів та інші кримінальні правопорушення проти здоров`я населення, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років;

- дані щодо особи ОСОБА_4 , який неодружений, на утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб не має, тимчасово не працює, має зареєстроване місце проживанння, раніше судимий, судимість у встановленному законом порядку не знята та не погашена.

Суд зазначає, що зазначені дані про особу, не зменшують існування вищезазначених ризиків, оскільки вони існували як на час вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, так і на час обрання обвинуваченому запобіжного заходу, а тому вони не утворюють жодних моральних запобіжників, які унеможливлюють при обрані обвинуваченим моделі поведінки, а відтак не здатні на даному етапі кримінального провадження перешкоджати вчинити йому дії, передбачені п.п. 1,5 ч.1 ст.177 КПК України.

Розглядаючи можливість застосування більш м`яких запобіжних заходів, з урахуванням вищенаведених ознак, суд вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого під час дії воєнного стану.

Отже, враховуючи продовження існування ризиків, передбачених п.п.1,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також оцінюючи сукупність обставин передбачених ст. 178 КПК України, застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим, за таких обставин клопотання про продовження строку тримання під домашнім арештом обвинуваченого ОСОБА_4 , який полягає в забороні обвинуваченим залишати житло в період з 22-00 години по 06-00 годину за адресою: АДРЕСА_2 , з продовженням строку дії покладених на обвинуваченого обов`язків, визначених ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 24.03.2023, передбачені частиною 5 статті 194 КПК України, є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 199, 331 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Київської окружної прокуратури м.Харкова ОСОБА_5 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту задовольнити.

Продовжити строк запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді домашнього арешту за місцем проживання, а саме заборонити обвинуваченому в період з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 без дозволу суду строком на 2 (два) місяці до 05 липня 2023 року включно.

Продовжити строк дії покладених на обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,я обов`язків: прибувати за кожною вимогою до суду; не відлучатись із м. Харківа, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Ухвалу направити для виконання органу поліції за місцем проживання обвинуваченого через прокурора Київської окружної прокуратури м.Харкова ОСОБА_5 .

Встановити строк дії ухвали до 05.07.2023 включно.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Суддя - ОСОБА_1