В И Р О К

Іменем України

23.05.2023 р.

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку спрощеного провадження в м.Жмеринка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000064 від 12.02.2023 року, по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Степове Роздільнянського району Одеської області, громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , з базовою загальною середньою освітою, працівника ПП "Бравіс" м.Жмеринка, одруженого, військовозобов`язаного, раніше засудженого: вироком Гайсинського районного суду Віницької області від 17.02.2006 року, вироком Апеляційного суду Вінницької області від 04.04.2007 року за ч.3 ст.187, ст.69 КК України на п`ять років позбавлення волі з конфіскацією майна; вироком Теплицького районного суду Вінницької області від 26.09.2011 року за ст.395 КК України на два місяці арешту, вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 18.01.2016 року за ч.2 ст.185, ст.75 КК України на два роки шість місяців позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням іспитовим строком на один рік шість місяців,

у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.1 ст.28, ч.1 ст.162, ч.1 ст.296 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Жмеринка Вінницької області, громадянина України, мешканця АДРЕСА_2 , з базовою загальною середньою освітою, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , одруженого, військовозобов`язаного, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.28, ч.1 ст.162 КК України,

ВСТАНОВИВ :

О 23 годині 34 хвилини 11.02.2023 року солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем за призовом під час мобілізації, всупереч ст.11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.3-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи групою осіб без попередньої змови з ОСОБА_3 , перебуваючи обидва у стані алкогольного сп`яніння, в порушення ст.30 Конституції України, яка гарантує право на недоторканість житла, проникли на територію будинковолодіння, що належить на праві власності ОСОБА_5 та розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , у зв`язку з переохолодженням окремих частин тіла задля обігріву. Після цього солдат ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, докладаючи фізичну силу, правою рукою розбив подвійну шибку вікна вказаного будинку. Тоді ОСОБА_3 через утворений у вікні отвір проник до однієї з будинкових кімнат, де у той момент знаходився власник житла ОСОБА_5 , після чого до тієї ж кімнати проник солдат ОСОБА_4 , чим обидва порушили недоторканість житла, що захищається законом.

Вказані дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.1 ст.28, ч.1 ст.162 КК України, як незаконне проникнення до житла, вчинене групою осіб.

Вказані дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч.1 ст.28, ч.1 ст.162 КК України, як незаконне проникнення до житла, вчинене групою осіб.

У нічний час тієї ж доби, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та знаходячись у спальній кімнаті вказаного вище будинку, де побачив власника житла ОСОБА_5 , ОСОБА_3 безпричинно, всупереч вимог ст.3 Конституції України, згідно якої людина, її життя та здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю, грубо порушуючи громадський порядок, діючи з прямим умислом, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, грубо порушуючи громадський порядок та зневажливо ставлячись до існуючих правил і норм загальноприйнятної поведінки, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, у присутності солдата ОСОБА_4 та дружини власника житла ОСОБА_6 умисно завдав кулаками декілька ударів в обличчя ОСОБА_5 , який згідно довідки до акту огляду МСЕК №832687 є інвалідом першої Б групи, внаслідок чого останній втратив рівновагу та впав на підлогу правою стороною тулуба, після чого ОСОБА_3 продовжив наносити удари ногою по обличчю ОСОБА_5 . Такі протиправні дії ОСОБА_3 були припинені працівниками поліції, які прибули на виклик. Внаслідок цих протиправних дій ОСОБА_3 у потерпілого ОСОБА_5 відповідно до висновку судово-медичної експертизи від 17.02.2023 року №06 встановлені тілесні ушкодження у вигляді синців та поверхневої рани на обличчі, які спричинені неодноразовою дією тупих предметів, якими могли бути кулак чи взуті ноги, за механізмом дії удари, що мали місце 11.02.2023 року та належать до легких тілесних ушкоджень, тривалістю не більше як 6 діб.

Вказані дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч.1 ст.296 КК України, як грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю (хуліганство).

26.04.2023 року до Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області надійшов складений прокурором Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_7 обвинувальний акт стосовно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 із клопотанням про його розгляд у спрощеному провадженні та доданими документами, зокрема, складеними із участю захисника ОСОБА_8 письмовою заявою обвинуваченого ОСОБА_4 та із участю захисника ОСОБА_9 письмовою заявою обвинуваченого ОСОБА_3 щодо беззаперечного визнання кожним обвинуваченим своєї винуватості та згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження, а також згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні, матеріалами досудового розслідування; й письмовими заявами потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 щодо відсутності заперечень проти розгляду у спрощеному провадженні даного обвинувального акта.

Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 01.05.2023 року постановлено розглянути даний обвинувальний акт у спрощеному провадженні без проведення судового засідання за відсутності учасників судового провадження.

Згідно вимог ч.2 ст.382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Судом наразі встановлено, що під час досудового розслідування ОСОБА_4 та ОСОБА_3 кожен беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорював встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта без його участі. Обвинуваченим заздалегідь роз`яснено зміст встановлених у результаті досудового розслідування обставин, а також те, що відповідно до положень ч.2 ст.302 КПК України, у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку вони будуть позбавлені права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Добровільність беззаперечного визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї винуватості, його згоду із встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акту за його відсутності підтвердив захисник ОСОБА_8

Добровільність беззаперечного визнання обвинуваченим ОСОБА_3 своєї винуватості, його згоду із встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акту за його відсутності підтвердив захисник ОСОБА_9 .

Потерпілі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 також надали відповідні власні заяви про згоду з розглядом обвинувального акту відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у спрощеному провадженні, заперечень встановлених досудовим розслідуванням обставини кримінального правопорушення не вказали.

З урахуванням позицій обвинувачених та потерпілих, прокурор звернувся до суду з обвинувальним актом, у якому зазначив клопотання про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду.

Сукупність встановлених органом досудового розслідування доказів, які не оспорюються учасниками кримінального провадження, дає суду підстави вважати, що вина ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованих йому суспільно небезпечних діянь, передбачених ч.1 ст.28, ч.1 ст.162 КК України за кваліфікуючою ознакою незаконного проникнення до житла, вчиненого групою осіб, та ч.1 ст.296 КК України за кваліфікуючою ознакою грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю (хуліганство), знайшла наразі своє підтвердження.

Сукупність встановлених органом досудового розслідування доказів, які не оспорюються учасниками кримінального провадження, дає суду підстави вважати, що вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст.28, ч.1 ст.162 КК України за кваліфікуючою ознакою незаконного проникнення до житла, вчиненого групою осіб, також знайшла своє підтвердження.

При призначенні міри покарання суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особи винних, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.

Так, обвинувачений ОСОБА_3 є громадянином України та має повнолітній вік (а.к.п.18), раніше притягувався до кримінальної відповідальності, маючи непогашену судимість за вчинення особливо тяжкого злочину проти власності, строк погашення якої переривався вчиненням надалі інших кримінальних правопорушень (а.к.п.51-51); за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні трьох малолітніх дітей (а.к.п.49,50); на обліку у лікарів психіатрів та наркологів не перебуває (а.к.п.47,48).

Ті обставини, що обвинувачений ОСОБА_3 щиро розкаявся у вчиненому та активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, наявність на його утриманні малолітньої дитини, а також добровільне відшкодування завданого збитку, що підтверджується письмовою розпискою потерпілої ОСОБА_6 від 22.02.2023 року (а.к.п.137), підлягають врахуванню як такі, що пом`якшують його покарання.

До обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд відносить вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння (а.к.п.46), а також вчинення кримінального правопорушення, а саме хуліганства щодо особи похилого віку (а.к.п.103).

Відтак, враховуючи тяжкість вчинених ОСОБА_3 кримінальних правопорушень, які обидва є кримінальними проступками, встановлення в ході судового розгляду обставин, що пом`якшують покарання, серед іншого добровільне відшкодування завданого майнового збитку, та обставин, які обтяжують покарання, з урахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_3 , який хоча й характеризується позитивно та працевлаштований офіційно, проте, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, відбуваючи реально покарання у виді позбавлення волі, з чого не зробив для себе належних висновків, втім за відсутності вимог потерпілих щодо призначення суворого покарання, судом визначається необхідним та достатнім для виправлення і перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 , а також попередження вчинення ним нових правопорушень призначити обвинуваченому ОСОБА_3 за ч.1 ст.28, ч.1 ст.162 КК України покарання у виді виправних робіт, визначаючи недостатнім у даному випадку застосування покарання у виді штрафу та недоцільним покарання у виді обмеження волі, а також призначити йому за ч.1 ст.296 КК України покарання у виді арешту за недостатності на думку суду застосування покарання у виді штрафу та недоцільності покарання у виді обмеження волі.

Остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_3 за сукупністю вказаних кримінальних правопорушень суд відповідно до вимог ч.1 ст.70 КК України визначає у виді арешту шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, не вбачаючи підстав застосування щодо нього вимог ст.69-1, 75 КК України з визначених законом обмежень, а також вимог ст.69 КК України, що є правом, а не обов`язком суду.

Обвинувачений ОСОБА_4 є громадянином України та має повнолітній вік (а.к.п.27), являється солдатом та проходить військову службу під час мобілізації й дане кримінальне правопорушення вчинив під час короткострокової відпустки (а.к.п.28-32,33,91), раніше до кримінальної відповідальності не притягувався (а.к.п.39); за місцем проживання та за місцем проходження військової служби характеризується позитивно, має на утриманні малолітню дитину (а.к.п.37,38,93); на обліку у лікарів психіатрів та наркологів не перебуває (а.к.п.35,36);.

Ті обставини, що обвинувачений ОСОБА_4 щиро розкаявся у вчиненому та активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, наявність на його утриманні малолітньої дитини, а також добровільне відшкодування завданого збитку, що підтверджується письмовою розпискою потерпілої ОСОБА_6 від 22.02.2023 року (а.к.п.137), слід віднести до таких, що пом`якшують його покарання.

До обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд відносить вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння (а.к.п.40).

Відтак, враховуючи тяжкість вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, яке є кримінальним проступком, встановлення в ході судового розгляду обставин, що пом`якшують покарання, серед іншого добровільне відшкодування завданого майнового збитку, та які кількісно перевищують обставину, що обтяжують покарання, з урахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_4 , який характеризується позитивно та раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, за відсутності вимог потерпілих щодо призначення суворого покарання, судом визначається необхідним та достатнім для виправлення і перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 , а також попередження вчинення ним нових правопорушень призначити обвинуваченому ОСОБА_4 за ч.1 ст.28, ч.1 ст.162 КК України покарання у виді штрафу, визначаючи неможливим у даному випадку призначення військовослужбовцю покарання у виді виправних робіт та недоцільним наразі застосування покарання у виді обмеження волі, не вбачаючи при цьому підстав застосування щодо нього вимог ст.69-1, 75 КК України з визначених законом обмежень, а також вимог ст.69 КК України, що є правом, а не обов`язком суду.

Цивільний позов не заявлено.

Речовий доказ: чоловічу сорочку темно-синього кольору, з візерунком, надірвану в передній частині, яка зберігається у Жмеринському РВП ГУНП у Вінницькій області (а.к.п.17-18,75), слід повернути за належністю потерпілому ОСОБА_5 .

Відтак за минуванням подальшої потреби заходу забезпечення кримінального провадження підлягає скасуванню арешт, накладений ухвалою слідчого судді Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 14.02.2023 року на вказане тимчасово вилучене майно (а.к.п.73-74).

Процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.

Клопотань про застосування щодо обвинувачених ОСОБА_4 чи ОСОБА_3 запобіжного заходу до набрання вироком законної сили не заявлено.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. 302, 371, 373, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.1 ст.28, ч.1 ст.162, ч.1 ст.296 КК України, та призначити йому покарання за ч.1 ст.28, ч.1 ст.162 КК України у виді виправних робіт строком на один рік з відрахуванням із суми заробітку засудженого у розмірі десяти відсотків в доход держави, а також за ч.1 ст.296 КК України покарання у виді арешту на строк три місяці.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді арешту на строк три місяці.

Строк відбування ОСОБА_3 визначеного йому остаточного покарання відраховувати з моменту його затримання в порядку виконання даного вироку суду.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.28, ч.1 ст.162 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі сімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1190 (одна тисяча сто дев`яносто) гривень.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 14.02.2023 року на чоловічу сорочку темно-синього кольору, з візерунком, надірвану в передній частині.

Речовий доказ: чоловічу сорочку темно-синього кольору, з візерунком, надірвану в передній частині, яка зберігається у Жмеринському РВП ГУНП у Вінницькій області, повернути за належністю потерпілому ОСОБА_5 .

Вирок набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Кримінальним процесуальним кодексом України, не подано апеляційну скаргу.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з обмеженнями, передбаченими ст.394 КПК України, Вінницькому апеляційному суду через Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області.

Копія вироку після його проголошення підлягає негайному врученню прокурору та обвинуваченим.

Суддя ОСОБА_1