ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 642/2341/23 (1-кс/642/1351/23) Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/818/638/23 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: Незаконне поводження зі зброєю, бойовими припасами або вибуховими речовинами
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

підозрюваного - ОСОБА_6 ,

захисників - адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 08 травня 2023 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого СВ відділу поліції № 2 ЗРУП № 3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000727 від 05.05.2023 за ч.1 ст. 263 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 08 травня 2023 року застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор» на шістдесят діб - до 03 липня 2023 року.

Також визначена сума застави у розмірі 348920 грн, що становить 130 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На зазначену ухвалу слідчого судді захисник підозрюваного ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій просив її скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати запобіжний захід у вигляді особистої поруки депутатів Бориспільської районної ради VI скликання Київської області ОСОБА_10 ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , а також вважав за можливе обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час або цілодобово.

В обґрунтування апеляційної скарги захисник посилався на те, що ухвала слідчого судді незаконна та не обґрунтована. Слідчим суддею не досліджені всі обставини провадження та не надано належної оцінки наявним доказам. Вважає, що відсутні докази, які підтверджують обґрунтованість підозри. Вказує, що матеріали провадження не містять доказів придбання підозрюваним вибухових речовин. Вказує на відсутність доказів існування ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України. Посилається на позитивні характеристики підозрюваного та відомості про його особу. Зазначає, що визначений розмір застави є непомірним. Також посилається на заяви депутатів Бориспільскої районної ради VII скликання Київської області, як на підставу для застосування запобіжного заходу у вигляді особистої поруки.

В судове засідання в суд апеляційної інстанції прокурор, який відповідно до ч.1 ст. 135 КПК України, був належним чином повідомленим про час та місце розгляду апеляційної скарги засобами телефонного зв`язку, не з`явився.

24 травня 2023 року до канцелярії Харківського апеляційного суду надійшло клопотання прокурора ОСОБА_13 , в якому вона заперечувала щодо задоволення апеляційної скарги захисника, вважала ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою та просила розглянути апеляційну скаргу без її участі у зв`язку із зайнятістю в інших кримінальних провадженнях.

Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 405 КПК України, колегія суддів вважає за можливе проведення апеляційного перегляду ухвали слідчого судді за відсутністю прокурора, оскільки неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Заслухавши доповідь судді, доводи ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що слідчим відділом Відділу поліції № 2 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000727 від 05.05.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263КК України.

05 травня 2023 року о 18.10 год. ОСОБА_6 був затриманий в порядку, передбаченому ст. 208 КПК України.

06 травня 2023 ОСОБА_6 повідомили про підозру у скоєнні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

06.05.2023 року старший слідчий СВ ВП № 2 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова з клопотанням, погодженим з прокурором Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_14 , про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування клопотання слідчий посилався на обґрунтованість оголошеної підозри, тяжкість кримінального правопорушення, та на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст.177 КПК України. Зазначив, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, тобто у придбанні, носінні та зберіганні вибухових пристроїв та вибухових речовин без передбаченого законом дозволу, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років. Враховуючи тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим, а також відомості стосовно особи підозрюваного, слідчий вважав, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні.Крім того, слідчий вказував, що існує ризик того, що підозрюваний ОСОБА_6 , враховуючи обставини вказаного злочину, може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки він зберігав боєприпаси та вибухові речовини протягом тривалого часу. На думку слідчого, запобіжні заходи не пов`язані із триманням під вартою не зможуть забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного та запобіганню ризикам, у зв`язку із чим просив застосувати запобіжний захід у вигляді саме тримання під вартою та визначити заставу у розмірі 220 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 590480 грн.

Вирішуючи питання про обрання виду запобіжного заходу стосовно ОСОБА_6 , слідчий суддя суду першої інстанції зазначив, що він обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України. Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_6 підозри сторона обвинувачення підтверджує зібраними під час досудового розслідування доказами, наданими до суду та вказує на наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя суду першої інстанції враховав відомості про особу підозрюваного, який раніше в силу ст. 89 КК України не судимий, є пенсіонером, одружений, має на утриманні мати похилого віку та допомагає доглядати дружині її батька, має місце реєстрації, але за місцем реєстрації не проживає, проживає за місце проживання його матері, його стан здоров`я. Крім того слідчий суддя встановив, що інші, більш м`які запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть не забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків і його належну поведінку, а також запобігти спробам переховування від суду, впливу на свідків та вчиненню іншого злочину.

Окрім цього, слідчий суддя з урахуванням майнового стану підозрюваного, враховуючи конкретні обставини кримінального правопорушення, його тяжкості, вважав за необхідне визначити ОСОБА_6 заставу в розмірі 130 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто в сумі 348920 грн., оскільки застава в такому розмірі зможе запобігти ризикам, передбаченим п.п..1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України. Також, застосовуючи альтернативний вид запобіжного заходу у вигляді застави, слідчий суддя поклав на підозрюваного певні обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 КК України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками слідчого судді суду першої інстанції.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Докази, надані суду, вказують на наявність ризиків, передбачених п. п. 1,3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: відомості про особу підозрюваного, який в силу ст. 89 непогашених судимостей не має, однак раніше притягувався до кримінальної відповідальності, пенсіонер, інвалід ІІ групи, одружений. Враховуючи тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим, є ймовірність того, що він може переховуватись від органів досудового розслідування або суду; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами та пред`явленою йому підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України. Вказане свідчить про достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, запобігання яким шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим.

Порядок розгляду слідчим суддею клопотання про застосування запобіжного заходу відповідає вимогам п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практиці Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Згідно п. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 3561/06 від 13.11.2007 р. Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності ст. 5, 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення ні в момент арешту, ні під час перебування заявника від вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, в кінцевому рахунку, пред`явленні обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання".(рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, №182 та Мюррей проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1994 року, п.55, Series A, № 300-A).

Наявність встановлених слідчим суддею ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України є доведеною, врахована вагомість наявних доказів у вчинені підозрюваним злочину, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, в тому числі.

Мотиви прийнятого слідчим суддею рішення викладені в ухвалі, яка в цілому відповідає вимогам ст.196 КПК України.

З висновками слідчого судді щодо доведеності обґрунтованості підозри, наявності ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України та необхідності застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави, погоджується і апеляційний суд.

Слідчим суддею враховані всі підстави та обставини, передбачені ст. 178 КПК України, відомості про особу підозрюваного, та наявні докази, про вчинення ним злочину, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим та обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК.

Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, колегія суддів бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих злочинів може вдатися до відповідних дій.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

З урахуванням конкретних обставин вчинення кримінального правопорушення, який інкримінується підозрюваному, а саме придбанні та зберіганні вибухових речовин без передбаченого законом дозволу, колегія суддів вважає, що у цьому судовому провадженні є наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства, зокрема здоров`я населення, що відповідно до ст.3 Конституції України є найвищою соціальною цінністю в Україні.

Отже, враховуючи вищенаведені відомості у колегії суддів не виникає сумнівів щодо обґрунтованості та доведеності ризиків, якими слідчий обґрунтовує в суді першої інстанції та при апеляційному розгляді, необхідність застосування такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, оскільки на момент розгляду апеляційної скарги ризики, які існували на час обрання цього запобіжного заходу, не зменшилися, а їх доведеність об`єктивно вбачається з системного аналізу відомостей, що стосуються особи підозрюваного та обставин кримінального провадження.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що судом, після отримання пояснень прокурора та підозрюваного, дослідження решти матеріалів, які долучені до клопотання, встановлено, що слідством доведена наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України.

У розумінні положень, що наведені у чисельних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від ЗО серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Мета затримання полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання. «Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання» (справа «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13 листопада 2007 року).

Крім цього, у рішенні ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вироку) чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу) кримінального розслідування».

Також колегія суддів вважає слушними висновки суду про те, що слідчим та прокурором, на підставі матеріалів кримінального провадження встановлені ризики, передбачені п. п. 1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: те, що ОСОБА_6 може переховуватись від органів досудового розслідування або суду; незаконно впливати на свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Згідно зі ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити у сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків, репутацію, майновий стан, наявність судимостей.

Доводи, на які посилається в апеляційній скарзі захисник підозрюваного стосовно не доведення ризиків, заявлених в клопотанні слідчого, спростовуються відомостями судового провадження, що в свою чергу свідчить про постановлення слідчим суддею обґрунтованого рішення.

Доводи захисника щодо відсутності ризиків, передбачених ст.177 КПК України свідчать про необґрунтованість вимоги апеляційної скарги про обрання іншого запобіжного заходу, оскільки обрання будь-якого запобіжного заходу без встановлення ризиків є процесуально незаконним. За таких обставин, колегія суддів позбавлена процесуальної можливості задовольнити вимоги апеляційної скарги, а доводи захисника ґрунтуються суто на його суб`єктивних оціночних судженнях.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Доводи апеляційної скарги щодо того, що підозрюваний має постійне місце проживання та реєстрації, одружений, пенсіонер, інвалід ІІ групи - не спростовують та не мінімізують наявних ризиків, запобігти яким в даному випадку може лише застосування такого виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою.

Отже, доводи апеляційної скарги захисника щодо необґрунтованості ухвали слідчого судді є безпідставними, оскільки слідчим суддею було належним чином перевірено та досліджено докази, надані слідчим та стороною захисту, враховані докази, які вказують на обґрунтованість підозри, а також відомості, які характеризують особу підозрюваного. При цьому, висновки слідчого судді належним чином мотивовані та наведені обґрунтовані підстави для застосування підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави.

Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки у провадженні існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають усталеній практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Слідчий суддя суду першої інстанції, визначаючи розмір застави взяв до уваги необхідність обрання запобіжного заходу обумовленого підозрою ОСОБА_6 у вчиненні такого кримінального правопорушення, його обставини, тяжкість кримінального правопорушення, в якому його підозрюють, та суворість покарання за такі дії, наявні з матеріалів клопотання відомості про особу підозрюваного, наявні ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, та інші обставини, які враховуються згідно зі ст. 178 КПК України.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком слідчого судді та вважає, що 80 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб є пропорційним, виходячи з ризиків, які доведені прокурором та встановлені нормами п.2 ч.5 ст. 182 КПК України, тобто буде достатнім для забезпечення виконання ОСОБА_6 , як підозрюваним, покладених на нього обов`язків, таким, що забезпечить виконання завдань кримінального провадження.

Щодо доводів захисника стосовно наявності у ОСОБА_6 захворювань, які унеможливлюють перебування його під вартою, колегія суддів вважає за необхідне роз`яснити, що наявність захворювань, які унеможливлюють перебування підозрюваного в умовах СІЗО повинні підтверджуватися відповідними висновками судово-медичної експертизи, щодо проведення якої підозрюваний має процесуальне право заявляти клопотання слідчому.

Відсутність вищевказаного висновку судово-медичних експертів позбавляє суд апеляційної інстанції процесуальної можливості враховувати зазначені доводи, без їх підтвердження певними висновками експертів, як підстави для скасування або зміни раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, відповідно до ст. 11 Закону України «Про попереднє ув`язнення» медичне обслуговування, а також лікувально-профілактична і протиепідемічна робота в місцях попереднього ув`язнення організуються і проводяться відповідно до законодавства про охорону здоров`я. Порядок надання ув`язненим медичної допомоги, використання з цією метою не підпорядкованих органам, що здійснюють попереднє ув`язнення, державних та комунальних закладів охорони здоров`я, залучення їх медичного персоналу та проведення медичних експертиз визначається Кабінетом Міністрів України.

Тобто, особам які утримуються у слідчому ізоляторі забезпечується надання первинної лікувально-профілактичної допомоги, яка включає консультацію лікаря, діагностику і лікування основних найпоширеніших захворювань, травм та отруєнь, профілактичні заходи, направлення хворого ув`язненого чи засудженого для надання спеціалізованої та високоспеціалізованої допомоги.

Слід роз`яснити стороні захисту щодо наявності процесуального права на подання клопотання про призначення судово-медичної експертизи з метою встановлення наявності хвороб, які перешкоджають утриманню під вартою в умовах слідчого ізолятору.

Крім того, депутати Бориспільської районної ради Київської області звернулись із заявами про особисту поруку щодо підозрюваного ОСОБА_6 та вважали, що зможуть забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків.

Колегія суддів не ставить під сумнів те, що депутати Бориспільської районної ради Київської області мають авторитет серед мешканців громади, внаслідок чого можуть здійснювати поручительську функцію відповідно до положень КПК України.

Натомість, аналізуючи фактичні відомості кримінального провадження, враховуючи ту обставину, що ОСОБА_6 мешкав на території цієї громади та тривалий час зберігав, згідно оголошеної підозри, небезпечні вибухові речовини свідчить про те, що особа підозрюваний має схильність до приховування своєї діяльності від односельців, в тому числі, і депутатів. Також належить врахувати, що вилучені за місцем проживання ОСОБА_6 вибухові речовини мають безпосередню загрозу для оточуючих тобто членів громади, а тому особиста порука, як засіб забезпечення кримінального провадження є неефективним на цьому етапі досудового розслідування і не зможе запобігти ризикам, передбаченим ч.1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи наведене, клопотання депутатів Бориспільської районної ради Київської області про особисту поруку щодо підозрюваного ОСОБА_6 у цьому кримінальному провадженні є передчасними і не підлягають задоволенню.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді та вважає, що застосування до ОСОБА_6 іншого, більш м`якого виду запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, з визначенням розміру застави не буде достатнім для запобігання ризикам, передбаченим п. п. 1,3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів дійшла висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави стосовно підозрюваного ОСОБА_6 та відсутності жодних підстав для зміни чи скасування рішення за доводами апеляційної скарги захисника.

Керуючись ст.ст. 376, 392, 393, 404, 405, 407 ч. 3 п. 1, 418, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

В задоволенні клопотання депутатів Бориспільської районної ради Київської області щодо особистої поруки стосовно підозрюваного ОСОБА_6 відмовити.

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 08 травня 2023 року в частині визначення розміру застави скасувати і в цій частині постановити нову ухвалу.

Визначити розмір застави підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 80 (вісімдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що дорівнює 214 720 гривень.

В решті ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 08 травня 2023 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді