Номер провадження:1-кс/521/1827/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2023 року м. Одеса

Слідчий суддя Малиновського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання дізнавача СД ВП № 3 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській ОСОБА_3 , погоджене прокурором Малиновської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000183 від 21.05.2023 року, за ознаками кримінального проступку передбаченого ч.4 ст. 358 КК України,

ВСТАНОВИВ :

21.05.2023 року до чергової частини відділення поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області надійшов рапорт інспектора УПП в Одеській області ДПП ст. лейтенанта поліції ОСОБА_5 , про те, що за адресою м. Одеса, по вул. Овідіопільська дорога 3/3, було зупинено транспортний засіб марки Мерседес Бенз, державний реєстраційний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає АДРЕСА_1 , який надав для перевірки посвідчення водія серії НОМЕР_2 , яке містить візуальні ознаки підробки. (ЖЄО 5879 від 21.05.2023 року).

Дані щодо вказаного кримінального правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 21.05.2023 року під №0000183 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Відповідно обставин викладених в рапорті поліцейського інспектора УПП в Одеській області ДПП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 , 21.05.2023 року, перебуваючи у складі автомобільного екіпажу «Океан-0251», під час несення служби спільно з рядовим поліції ОСОБА_8 та знаходячись за адресою м. Одеса, вул. Овіопільска дорога, біля буд. №3/3 приблизно о 22 годині 00 хвилин нами було зупинено транспортний засіб марки Мерседес Бенз, державний реєстраційний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає АДРЕСА_1 , який надав посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 16.09.2022 року, яке містило візуальні ознаки підробки.

В подальшому під час перевірки документів та інформації яка містилась в посвідченні водія серії НОМЕР_2 від 16.09.2022 року, який був наданий ОСОБА_6 , шляхом здійснення перевірки (аналітичного пошуку) в автоматизованих інформаційних системах Національної поліції України, було встановлено, що вказане посвідчення водія зазначеної серії НОМЕР_2 від 16.09.2022 року, взагалі відсутне в автоматизованій єдиній системі.

Також під час перевірки зазначеного посвідчення водія було встановлено, що літери та цифри анкетних даних мають нестандартну будову, вписані водійські категорії, які не визначені бланковою продукцією.

Надалі, в рамках досудового розслідування та в порядку ч. 2 ст. 93 КПК України та відповідно до закону України «Про національну поліцію», ст. 20 закону України «Про доступ до публічної інформації» та згідно до ч. 5 ст. 40-1 КПК України каналами електронної пошти було направлено письмові запити до Регіонального сервісного центру ДСЦ МВС в Одеській області (філія ДСЦ), з метою отримання наявної інформації в автоматизованих обліках Національної поліції, з приводу чи дійсно видавалось посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 16.09.2022 року гр. ОСОБА_6 .

Вилучене в ході проведення огляду місця подій посвідчення водія з серією та номером НОМЕР_2 від 16.09.2022 року на ім`я ОСОБА_6 з явними ознаками підробки, було визнано речовим доказом в даному кримінальному провадженні.

Дізнавач просив розглядати подане клопотання без його особистої участі та без участі прокурора.

Власник майна повідомлений дізнавачем про час і дату судового засідання, до суду не з`явився.

Вивчивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ст.167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Згідно п.п. 1, 3 та 4 ч.2 ст.167 КПК України, вказане майно є тимчасово вилученим, щодо якого є достатні підстави вважати, що воно зберегло на собі сліди кримінального правопорушення, є предметом кримінального правопорушення та одержано внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а також є засобом (знаряддям) вчинення злочину.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України: «Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку».

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України: «Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди».

Відповідно до ч.3 ст. 170 КПК України арешт може бути накладено на рухоме і нерухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою можливої конфіскації майна або цивільного позову.

При вирішені питання про арешт майна слідчий суддя враховує: правову підставу для арешту майна; достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та можливого цивільного позову; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Слідчий суддя вважає, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права власника майна, оскільки без застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження не можливо виконати завдання кримінального провадження в частині захисту суспільства та держави від кримінальних правопорушень.

Керуючись ст.ст. 132, 170, 172, 173, 175 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання дізнавача СД ВП № 3 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській ОСОБА_3 , погоджене прокурором Малиновської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000183 від 21.05.2023 року, за ознаками кримінального проступку передбаченого ч.4 ст. 358 КК України задовольнити.

Накласти арешт, на вилучене в ході огляду місця події 21.05.2023 року за адресою: м. Одеса, вул. Овідіопольська дорога, 3, посвідчення водія з серією та номером НОМЕР_2 від 16.09.2022 року на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заборонити відчуження, користування та розпорядження вказаним майном.

Виконання ухвали про арешт майна негайно доручити слідчому та прокурору, в порядку передбаченому Постановою КМ України № 1104 від 19.11.2012 року.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1