УХВАЛА

25 вересня 2023 року

м. Київ

справа № 183/2097/23

провадження № 51-5624ск23

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу прокурора на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 21 червня 2023 року щодо ОСОБА_4 ,

встановив:

Прокурор звернувся до суду з касаційною скаргою на вищевказане судове рішення щодо ОСОБА_4 .

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), колегія суддів дійшла висновку, що

її необхідно залишити без руху, встановивши строк для усунення недоліків.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК в касаційній скарзі має бути наведено обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність

чи необґрунтованість судового рішення.

Підстави для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції визначено у ч. 1 ст. 438 КПК. При вирішенні питання про наявність зазначених підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 КПК.

Отже, посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати на конкретні порушення закону, передбачені ст. 438 КПК, що

є підставою для їх зміни чи скасування, а також належним чином обґрунтувати свої доводи.

Прокурор в касаційній скарзі порушує питання про скасування оскарженого судового рішення у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність через залишення в силі рішення місцевого суду про застосування до засудженого положень ст. 75 Кримінального кодексу України (далі - КК), а також невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого через м`якість. Крім того, зазначає про істотне порушення судом апеляційної інстанції вимог кримінального процесуального закону, а саме приписів ст. 419 КПК.

Колегія суддів звертає увагу прокурора, що звільнення від відбування покарання за ст. 75 КК передбачене розділом XII Загальної частини КК, яким визначені підстави і умови застосування іншого, відмінного від визначеного розділом XI КК інституту кримінального права - призначення покарання, отже твердження про порушення вимог закону щодо звільнення від відбування покарання з випробуванням мають ґрунтуватися на відповідних доводах в контексті застосування положень ст. 75 КК, недотримання яких, за своїм змістом, є неправильним застосуванням положень закону України про кримінальну відповідальність, що в аспекті положень ст. 413 КПК є підставою до скасування або зміни судового рішення.

За змістом оскарженого судового рішення вбачається, що питання щодо обґрунтованості звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням було предметом перевірки суду апеляційної інстанції на підставі апеляційної скарги сторони обвинувачення, проте в касаційній скарзі прокурор не обґрунтовує, які з обставин, взятих цим судом до уваги, не свідчать про наявність підстав до застосування положень ст. 75 КК як кожна окремо так і усі в сукупності, в контексті приписів ст. 412 КПК.

Прокурор, серед іншого, не погоджується з позитивною характеристикою засудженого, стверджуючи, що останній вчинив кримінальне правопорушення у сфері охорони державної таємниці, недоторканості державних кордонів, забезпечення призову та мобілізації, проте не обґрунтовує в чому саме виявляється порушення судом апеляційної інстанції у вигляді застосування закону, який не підлягає застосуванню, в частині залишення поза увагою, за твердженням прокурора, вказаних обставин, з огляду на відображені у гіпотезі ст. 75 КК винятки до її застосування.

Стверджує також, що поведінка засудженого свідчить про намагання уникнути ним реального покарання за вчинене кримінальне правопорушення, при цьому не наводить обґрунтування з посиланням на відповідні докази та матеріали кримінального провадження, на підставі яких засновані такі твердження.

Що стосується тверджень про невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, то колегія суддів враховує, що ст. 414 КПК передбачає, що невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке би мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Касаційна скарга прокурора не містить обґрунтування невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого в контексті його явної несправедливості через м`якість, з огляду на положення ст. 414 КПК та ті обставини кримінального провадження, які враховані судом апеляційної інстанції при призначенні ОСОБА_4 покарання.

З огляду на положення статей 433, 437 КПК, суд касаційної інстанції здійснює касаційний розгляд за касаційною скаргою про погіршення становища особи, виключно в межах доводів і вимог касаційної скарги, тому наявність вказаних недоліків перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження та в подальшому прийняття одного з рішень, передбачених ст. 436 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 429 КПК суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу було подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки скарги

і встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів із дня отримання ухвали особою, котра подала касаційну скаргу.

Врахувавши вищенаведене, керуючись положеннями ст. 429 КПК, з огляду на те, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК, колегія суддів дійшла висновку, що скаргу необхідно залишити без руху і надати строк на усунення недоліків.

Недоліки касаційної скарги, пов`язані з її змістом, можуть бути усунуті шляхом подання нової касаційної скарги.

Керуючись ст. 429 КПК, Суд

постановив:

Касаційну скаргу прокурора залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків касаційної скарги - п`ятнадцять днів із дня її отримання.

Роз`яснити, що касаційна скарга повертається в разі, якщо особа в установлений строк не усунула недоліків касаційної скарги, залишеної без руху.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3