Справа № 946/3551/23
Провадження № 1-кс/946/1103/23
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2023 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі: головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 ,

підозрюваної ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Ізмаїльської окружної прокуратури, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Полтави, громадянки України, з вищою освітою, заміжньої, маючої на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

підозрюваної у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 305 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні відділення № 2 СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області перебувають матеріали досудового розслідування за №0000665 від 21.05.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 305 КК України.

У своєму клопотанні, погодженому з прокурором, слідчий вказує, що досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлений час та невстановленому місці, громадянка України ОСОБА_5 придбала для особистого вживання особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс. Діючи умисно, незаконно, з метою особистого вживання наркотичного засобу - канабісу, у подальшому зберігала при собі, маючи злочинний умисел, направлений незаконне переміщення через митний кордон України особливо небезпечного наркотичного засобу канабісу.

Надалі, ОСОБА_5 21.05.2022 року, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне контрабандне переміщення через державний кордон України, слідуючи на автобусі марки «MAN» реєстраційний номер НОМЕР_1 через паромний пункт пропуску «Орлівка», сполучення «Орлівка-Ісакча», в зоні діяльності Одеської митниці Держмитслужби, на виїзд з України, де завідомо для неї у особистому гаманці знаходився особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, у паперовому пакунку загорнутому в плівку, не заявила представникам будь-якого правоохоронного органу про наявність у неї наркотичного засобу, тим самим заявила про відсутність у неї товарів, які під час переміщення через митний кордон України підлягають обов`язковому письмовому декларуванню, а також на переміщення яких через митний кордон України встановлено заборони або обмеження, не задекларувавши зазначену речовину у встановленому порядку при здійсненні митного контролю.

Проте, злочинний умисел ОСОБА_5 на контрабандне переміщення особливо небезпечного наркотичного засобу канабісу з України до Румунії не був доведений до кінця з причин, що не залежали від її волі, оскільки 21.05.2023 року приблизно о 01:40 год., під час здійснення митного контролю та проведення митного огляду, співробітниками Одеської митниці Держмитслужби виявлено та вилучено приховану у зазначений вище спосіб, подрібнену речовину рослинного походження сіро-зеленого кольору, яку вона незаконно намагалася перемістити через митний кордон України з приховуванням від митного контролю.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» від 06.05.2000 № 770, канабіс віднесено до Списку № 1 Таблиці І як особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено.

За наявності достатніх доказів 21.05.2023 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 305 КК України, за ознаками: контрабанди наркотичного засобу, тобто його переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, коли особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.

Слідчий та прокурор в судовому засіданні підтримали клопотання та просили його задовольнити.

Підозрюваний та захисник заперечували проти задоволення клопотання та просили застосувати запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту, посилаючись на те, що підозрювана має родину, займається волонтерською діяльністю, має на утриманні неповнолітню дитину, до цього до кримінальної відповідальності не притягувалася.

Вивчивши клопотання та матеріали які обґрунтовують доводи клопотання, допитавши підозрювану, а також вислухавши думку слідчого, прокурора та захисника, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Згідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Однією з підстав необхідності обрання підозрюваному запобіжного заходу в виді тримання під вартою слідчий привів тяжкість злочину, що інкримінується підозрюваному.

Разом з тим Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, шо сама по собі тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його вини не може бути підставою для застосування до нього найбільш суворого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

В рішенні «Мамедова проти Росії» (Mamedova v Russia) 7064/05 від 01 червня 2006 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що, хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховуватися від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ, висловлено позицію, викладену у п.1 листа за №511-550/0/4-13 від 04.04.2013 року, згідно якої, вирішуючи питання про застосування, продовження, зміну або скасування запобіжного заходу при розгляді відповідних клопотань, слідчий суддя, суд щоразу зобов`язаний: здійснювати повноваження із судового контролю за дотриманням прав свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування і судового розгляду, діяти відповідно до вимог кримінального процесуального закону; враховувати, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканість, гарантовані ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (Конвенція), а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ); при розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п.80 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року у справі «Харченко проти України») тощо.

Згідно з вимогами п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції та практики ЄСПЛ (рішення від 25.03.1999 року у справі «Ніколова проти Болгарії», рішення від 06.11.2008 року у справі «Єлоєв проти України»), обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що в провадженні відділення № 2 СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області перебувають матеріали досудового розслідування за №0000665 від 21.05.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 305 КК України.

21.05.2023 року о 07 год. 56 хв. ОСОБА_5 була затримана в порядку ст. 208 КПК України.

21.05.2023 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 305 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у інкримінованому їй діянні підтверджується зібраними на даний час в кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 21.05.2023 року; повідомлення інспектора Одеської митниці ОСОБА_7 №29 від 21.05.2023 року; протокол допиту свідка ОСОБА_8 від 21.05.2023 року; протокол допиту свідка ОСОБА_9 від 21.05.2023 року; протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення у порядку ст. 208 КПК України від 21.05.2023 року та іншими матеріалами кримінального провадження в сукупності.

Сукупність отриманих доказів з точки зору їх достатності та взаємозв`язку свідчить про обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 305 КК України, за ознаками: контрабанди наркотичного засобу, тобто його переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, коли особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.

Згідно характеристики ГО «Крок на зустріч життю» від 22.05.2023 року ОСОБА_5 надає волонтерську допомогу та характеризується позитивно, на підставі характеристики ОСББ «Писаржевського 3» від 22.05.2023 року, за місцем проживання ОСОБА_5 характеризується позитивно.

На підставі свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 ОСОБА_5 є матір`ю ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Враховуючи вищезазначені обставини, наявність у підозрюваної постійного місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 , проживання разом з родиною, наявність на утриманні неповнолітньої дитини, тобто наявні міцні соціальні зв`язки, здійснення волонтерської діяльності, позитивні характеристики, відсутність судимості, слідчий суддя вважає, що відсутні підстави для обрання самої суворої міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тому у задоволенні клопотання старшого слідчого старшого слідчого Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Ізмаїльської окружної прокуратури, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , необхідно відмовити.

Слідчим, прокурором в судовому засіданні не було доведено, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Разом з тим, приходжу до висновку, що виходячи з наявних доказів, досліджених в ході судового засідання ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, підозрювана може вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, тому виходячи з вказаного, та в зв`язку з недоведеністю достатніх підстав вважати, що застосування до підозрюваної більш м`яких запобіжних заходів передбачених ч.1 ст.176 КПК України не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, приходжу до висновку, щодо можливості застосування відносно підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, з забороною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , цілодобово залишати місце свого проживання.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі "Манчіні проти Італії", за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 § 1(с) Конвенції.

Керуючись ст.ст. 176-178, 179, 181 -184, 193, 194, 196 КПК України, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання старшого слідчого Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Ізмаїльської окружної прокуратури, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.

Застосувати відносно підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, з забороною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , цілодобовозалишати місце свого проживання.

Покласти на підозрювану ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки до закінчення строку досудового розслідування, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

1) прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

2) цілодобово не залишати місце свого проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду, з можливістю отримання медичної допомоги та відлучатися з помешкання на час повітряної тривоги;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зпід варти в залі судового засідання.

Строк дії ухвали слідчого судді становить 60 (шістдесят) днів і обчислюється з 23.05.2023 року. Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію 21 липня 2023 року.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Повний текст судового рішення проголошено 25.05.2023 року об 15 год. 30 хв. в залі судових засідань № 1 Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області.

Слідчий суддя: ОСОБА_1