ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2023 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

представника

потерпілої - ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження № 0002196 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_10 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 березня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

Даним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рівне Рівненської області, жителя та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , громадянина України, з повною загальною середньою освітою, розлученого, на утриманні перебуває неповнолітня донька ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , непрацюючого, в порядку ст. 89 КК України не судимого

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 9 (дев?ять) років.

Запобіжний захід застосований стосовно ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишено попередній у вигляді тримання під вартою.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 визначено рахувати з дня фактичного його затримання, тобто 08 вересня 2021 року.

Зарахувано в строк відбуття покарання ОСОБА_7 , термін перебування його під вартою з дня його затримання - 08 вересня 2021 року по день набрання вироком законної сили, з розрахунку, що одному дню тримання вартою відповідає один день позбавлення волі.

Цивільний позов представника потерпілої ОСОБА_9 в інтересах потерпілої ОСОБА_12 до обвинуваченого ОСОБА_7 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди задоволено частково.

Визначено стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_12 моральну шкоду в сумі 400000 (чотириста тисяч) грн., матеріальну шкоду в сумі 12605 (дванадцять тисяч шістсот п`ять) грн. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Вироком вирішено долю речових доказів та арештованого майна.

Згідно з вироком суду ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за те, що він ІНФОРМАЦІЯ_3, близько 21 год. 45 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у дворі будинку за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправність, суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді заподіяння смерті іншій людині, в ході конфлікту, який виник на грунті раптово виниклих особистих неприязних відносин із потерпілим ОСОБА_13 , утримуючи у правій руці кухонний ніж, який взяв попередньо з приміщення вищевказаного будинку, умисно наніс ним один сконцентрований удар потерпілому у ділянку передньої поверхні грудної клітки зліва, в результаті чого останній о 23 год. 15 хв. ІНФОРМАЦІЯ_3 помер у реанімаційному відділенні КП "Медичне об`єднання Луцької міської територіальної громади".

Згідно висновку судово-медичного експерта за № 399 від 20 жовтня 2021 року, причиною смерті ОСОБА_13 є проникаюче колото-різане поранення грудної клітки із пошкодженням перикарду, легеневого стовбура (легенева артерія), що супроводжувалось зовнішньою та внутрішньою кровотечею, що призвело до гострої крововтрати та розвитку травматично-геморагічного шоку. Дане тілесне ушкодження за ступенем тяжкості належить до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент спричинення, і в даному конкретному випадку призвело до смерті потерпілого.

Таким чином обвинувачений ОСОБА_7 своїми умисними діями, які виразились в умисному вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, вчинив кримінальне правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Обвинуваченим ОСОБА_7 та його захисником - адвокатом ОСОБА_10 подані апеляційні скарги у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме неправильною кваліфікацією кримінального правопорушення та необхідністю застосування статті закону України про кримінальну відповідальність про менш тяжке правопорушення.

Обвинувачений ОСОБА_7 зазначає, що діяв в стані необхідної самооборони, адже захищав дружину, дітей та себе від агресивних та злочинних дій потерпілого ОСОБА_13 . Також вказує, що на момент інценденту з потерпілим в стані алкогольного сп`яніння не перебував. Визнає себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 118 КК України, у зв`язку з чим просить вирок суду першої інстанції змінити та перекваліфікувати його дії на вказану вище статтю.

У свою чергу захисник вказує на неповноту судового розгляду, яка полягає в тому, що судом не враховано поведінку обвинуваченого, стосунки між потерпілим та обвинуваченим, обставини події, пояснення свідків.

Невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи полягає у тому, що судом не взято до уваги поведінку потерпілого, який прийшов до помешкання обвинуваченого та створив конфлікту ситуацію, під час якої могли постраждати діти та свідки.

Так свідок ОСОБА_14 у своїх свідченнях в суді першої істанції пояснила, що між нею і потерпілим все ж таки був конфлікт, оскільки саме вона відкрила двері та випхала останнього, адже він перебував в стані алкогольного сп`яніння, ображав лайкою, кидався на неї, а чоловік її захищав. Однак судом дані покази трактовано неправильно та зазначено в оскаржуваному вироці, що свідок ОСОБА_14 не знає про початок конфлікту.

Також судом не враховано висновок експерта № 669 щодо ОСОБА_7 , в якому зазначено про наявність в нього тілесних ушкоджень.

Враховуючи агресивну поведінку потерпілого та дії обвинуваченого, котрі були спрямовані саме на захист дітей і дружини, ОСОБА_7 має нести відповідальність лише за те, що перевищив межі необхідної оборони.

З наведеного вище сторона захисту просить змінити оскаржуваний вирок в частині кваліфікації кримінального правопорушення, а саме перекваліфікувати дії ОСОБА_7 з ч. 1 ст. 115 КК України на ст. 118 КК України та призначити йому покарання в межах санкції даної статті.

Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку суду першої інстанції, основні доводи апеляційних скарги, захисника та обвинуваченого, які кожен з окрема подані скарги підтримали, просили їх задовольнити, думку прокурора та представника потерпілого, які відносно її задоволення заперечили, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд доходить такого висновку.

В силу ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

При цьому законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожен доказ оцінюється з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Вказаних вимог закону судом першої інстанції при ухваленні вироку дотримано.

Висновків суду про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні протиправних дій стосовно ОСОБА_13 за встановлених судом фактичних обставин у поданій апеляційній скарзі захисник та обвинувачений не оспорює, однак при цьому не погоджуються з правовою кваліфікацією дій засудженого, зокрема вважають, що в діях обвинуваченого наяний склад кримінального правопорушення, передбаченого ст. 118 КК України, проте, на думку суду апеляційної інстанції, такі доводи є необґрунтованими з огляду на таке.

Так сам обвинувачений ОСОБА_7 не заперечує конфлікт, який виник між ним та потерпілим ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_3 та нанесення останньому ударів, але чим не пам`ятає. Вказує, що саме у зв`язку з агресивними діями потерпілого щодо нього та його дружини ОСОБА_14 , а саме нанесення ОСОБА_13 ударів останній, він був змушений нанести декілька ударів ОСОБА_13 .

Однак, незважаючи на часткове визнання ОСОБА_7 своєї вини, зокрема, в перевищенні меж необхідної оборони, його винність у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст.115 КК України, повністю підтверджується, зібраними в ході досудового розслідування та дослідженими судом першої інстанції під час судового розгляду доказами в кримінальному провадженні.

Свідок ОСОБА_14 місцевому суду показала, що ІНФОРМАЦІЯ_3 до них додому прийшла її донька з донькою ОСОБА_13 , оскільки вони хотіли ночувати в них. Через певний період часу, до них прийшов потерпілий, щоб забрати свою доньку і в них з ОСОБА_7 виник конфлікт. Момент початку конфлікту не бачила, оскільки була в кімнаті з дітьми. Ножі знаходились на кухні, чи вживав її чоловік того дня спиртні напої вона не бачила.

З звукозапису судового засдіння від 11 травня 2022 року вбачається, що свідок ОСОБА_14 суду першої інстанції вказала, що потерпілий приходив до їх дому декілька раз. Коли ОСОБА_13 вперше прийшов до їх будинку, то ображав її, протягував руки, однак потім пішов. Коли потерпілий вдруге прийшов, конфлікту між ОСОБА_7 та ОСОБА_13 не бачила, перебувала з дітьми в іншій кімнаті, а чоловіки знаходилися в коридорі.

Таким чином посилання захисника на часткове врахування показів свідка ОСОБА_14 є необґрунтованими, адже місцевим судом у вироку зазначені основні тези з показань потерпілої, які, у свою чергу, підтверджують перебування загиблого за адресою АДРЕСА_2 та наявність конфлікту між ОСОБА_7 та ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_3.

Потерпіла ОСОБА_12 показала суду, що діти потерпілого та обвинуваченого є сусідами, постійно разом грались, інколи ночували один в одного.

Свідок ОСОБА_15 суду показав, що того дня, перебував на патрулюванні, отримав виклик про пошкодження майна за адресою АДРЕСА_1 . Їхавши по дорозі, поряд з будинком АДРЕСА_3 побачив скупчення людей та те, що лежить особа чоловічої статі без футболки, на тілі були плями крові. Оглянувши візуально вказаного чоловіка, було виявлено різану рану в області серця, після чого, невідкладно викликали швидку медичну допомогу. Було виявлено плями крові, які вели до дверей будинку АДРЕСА_2 . Підійшовши ближче до будинку, зустріли заявницю ОСОБА_14 , яка повідомила, що між потерпілим та її чоловіком виник конфлікт, який переріс в бійку, внаслідок чого, вона злякалась та пішла в іншу кімнату.

В суді свідок ОСОБА_16 показав, що виклик про подію надійшов на службовий планшет. Того дня був на патрулюванні разом з ОСОБА_15 та стосовно обставин надав аналогічні показання колеги. Разом з тим, зазначив, що у обвинуваченого була нестійка хода та різкий запах алкоголю, що вказували на сильний стан алкогольного сп`яніння.

Неповнолітній свідок ОСОБА_17 , за участю законного представника, захисника та представника служби у справах неповнолітніх в судовому засіданні відмовилась надати показання згідно ст. 63 Конституції України.

Допит неповнолітньої ОСОБА_17 в місцевому суді відбувався за участі її законного представника ОСОБА_14 та представника у справах неповнолітніх ОСОБА_18 . Місцевим судом неповнолітньому свідку ОСОБА_17 , яка є дочкою обвинуваченого, було роз`яснено положення ст. 63 Конституції України та її право відмовитися давати показання або пояснення щодо батька ОСОБА_7 . Вказаним конституційним правом остання скористалася. Будь-якого тиску з боку сторін учасників судового процесу та самого суду звукозаписом судового засідання від 20 грудня 2022 року не встановлено, а тому доводи сторони захисту в цій частині є неспроможними.

Також винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення стверджується і іншими, дослідженими в судовому засіданні суду першої інстанції доками, зокрема, рапортом старшого інспектора-чергового Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_19 , згідно якого, ІНФОРМАЦІЯ_3 отримано заяву та зареєстрованого ЄО за № 38695 від 08 вересня 2021 року, як умисне пошкодження майна. В результаті опрацювання вказаної інформації встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 о 21 год. 34 хв. надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 о 21 год. 34 хв. за адресою АДРЕСА_1 , сусід в стані алкогольного сп`яніння пошкодив вікно і вчинив бійку із чоловіком заявниці. Присутні ножі в руках, у квартирі малолітні діти.

Рапортом старшого інспектора-чергового Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_19 , згідно якого, ІНФОРМАЦІЯ_3 о 23 год. 38 хв. надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 о 22 год. 23 хв. за адресою м. Луцьк, пр. Відродження, 13, швидкою доставили ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживає в АДРЕСА_4 . Діагноз: колото -різана рана в області серця, стан алкогольного сп`яніння.

Рапортом інспектора УПП у Волинській області ДПП ОСОБА_16 від 08 вересня 2021 року, яким доведено до відому начальнику Луцького РУП ГУНП у Волинській області про події, які мали місце 08 вересня 2021 року.

Заявою ОСОБА_14 від 08 вересня 2021 року про надання добровільної згоди на проведення огляду помешкання та прибудинкової території за адресою: АДРЕСА_1 .

Протоколом огляду місця події від 08 вересня 2021 року із оформленими до нього фототаблицями, згідно якого оглянуто та зафіксовано місце злочину, а саме помешкання та прибудинкової території за адресою: АДРЕСА_1 . В ході якого вилучено змиви речовини бурого кольору, предмет, ззовні схожий на ніж.

Протоколом огляду місця події від 08 вересня 2021 року із оформленими до нього фототаблицями, згідно якого оглянуто та зафіксовано ділянку території неподалік будинку АДРЕСА_2 . В ході якого вилучено змиви речовини бурого кольору, футболку синього кольору із слідами речовини бурого кольору.

Протоколом огляду місця події від 08 вересня 2021 року із оформленими до нього фототаблицями, згідно якого огляд проводився в приміщенні Луцької міської клінічної лікарні, яка знаходиться за адресою: м. Луцьк, пр. Відродження, буд. 13. В ході огляду виявлено одяг належний гр. ОСОБА_13 .

Протоколом огляду місця події від 09 вересня 2021 року із оформленими до нього фототаблицями, згідно якого огляд проводився в приміщенні реанімаційного відділення Луцької міської клінічної лікарні, яка знаходиться за адресою: м. Луцьк, пр. Відродження, буд. 13. В даному приміщенні знаходиться труп чоловічої статі, а саме ОСОБА_13 . Для подальшого дослідження труп направлено до Волинського обласного бюро судово-медичної експертизи.

Протоколом огляду трупа від 09 вересня 2021 року, згідно якого за участю судово-медичного експерта в приміщенні моргу м. Луцьк, оглянуто тіло ОСОБА_13 та виявлено тілесні ушкодження.

Лікарським свідоцтвом про смерть № 430 від 09 вересня 2021 року, згідно якого причиною смерті ОСОБА_13 є травматично-геморогічний шок. Проникаюче колото-різане поранення грудної клітки з ушкодженням легеневого стовбура.

Протоколом отримання зразків для експертизи від 09 вересня 2021 року, в ході якого слідчий відібрав у підозрюваного ОСОБА_7 сліди пальців рук та долоней рук для проведення експертизи.

Протоколом отримання зразків для експертизи від 09 вересня 2021 року, в ході якого слідчий відібрав у підозрюваного ОСОБА_7 зразки букального епітелію для проведення експертизи.

Протоколом отримання зразків для експертизи від 09 вересня 2021 року, в ході якого слідчий відібрав у підозрюваного ОСОБА_7 зразки зрізів нігтьових пластин обох рук для проведення експертизи.

Протоколом отримання зразків для експертизи від 09 вересня 2021 року, в ході якого слідчий відібрав у підозрюваного ОСОБА_7 зразки змивів долоней обох рук для проведення експертизи.

Відповіддю на запит з доданим диском від 27 жовтня 2021 року, яким зафіксовано події, які мали місце 08 вересня 2021 року, за адресою АДРЕСА_2 .

Протоколом огляду відеозапису від 03 грудня 2021 року, яким зафіксовано, як слідчий в приміщенні службового кабінету провів огляд відео з бодікамери поліцейського.

Висновком експерта № 399 від 20 жовтня 2021 року, згідно якого, при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_13 виявлено слідуючі тілесні ушкодження: проникаючу колото-різану рану передньої поверхні грудної клітки зліва в проекції другого ребра по білягрудинній лінії, що проникає в грудну порожнину перетинаючи хрящову частину другого ребра, проходить в ділянку середостіння з пошкодженням перікарда та легеневого стовбура (легенева артерія). Раневий канал проходить зліва-направо та зверху-вниз. Дані ушкодження утворилися від дії плаского колюче-ріжучого предмета типу клинка ножа з лезом і обушком, причому максимальна ширина клинка в межах його поринання не менше 2,6 см. Згідно "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень" від 17 січня 1995 року, наказ № 6 п. 2.1.3 дані тілесні ушкодження у вигляді прокаючого колото-різаного поранення грудної клітки з пошкодженням перікарда та легеневого стовбура, належать до тяжких, як небезпечних для життя в момент спричинення і в даному конктерному випадку призвели до смерті потерпілого. Також, виявлено садно лоба зліва, садно-подряпину пальця правої китиці, два синця - кісточки мізинця лівої китиці та пальця лівої стопи. Дані тілесні ушкодження є прижиттєвими, виникли від контактів із тупим твердим предметом (предметами), садно-подряпина - могло виникнути контакту із гострим предметом. Стосовно живої особи, вказані ушкодження - відносяться категорії легких тілесних ушкоджень, так як для їх загоєння потрібний термін не більше 6 діб - наказ № 6 п.2.3.2. цілком можливо виникнення виявлених тілесних ушкоджень при обставинах та в час вказаних в постанові. Крім того, виявлено - післяопераційні рани на грудній клітці, розріз грудини, розріз перікарда, точкову ранку в ліктьовій ямці справа - ознаки оперативного втручання та маніпуляцій медперсоналу, ін`єкція. В момент заподіяння колото-різаного ушкодження, потерпілий знаходився обличчям до нападника, напрямок раневого каналу проходить зліва-направо та зверху-вниз. Достовірно судити про положення нападника та потерпілого (горизонтальне, вертикальне, змішане) по відношенню один до одного, лише по наявним данним, утруднене, через велику амплітуду рухів у верхній кінцівці. Причиною смерті гр. ОСОБА_13 є проникаюче колото-різане поранення грудної клітки із пошкодженням перікарду, легеневого стовбура (легенева артерія), що супроводжувалось зовнішньою та внутрішньою кровотечею, що призвело до гострої крововтрати, та розвитку травматично-геморагічного шоку, на що вказують характерні патоморфологічні ознаки характерні для даного виду смерті виявлені при дослідженні та відображені в його описовій частині. Згідно даних медичної карти стаціонарного хворого № 14873, смерть потерпілого настала ІНФОРМАЦІЯ_5 в 23.15 год., що не суперечить даним розтину. Після отримання тілесних ушкоджень у вигляді проникаючого колото-різаного паранення грудної клітки із пошкодженням перікарді та легеневого стовбура (легенева артерія), потерпілий міг короткий проміжок часу (до розвитку явищ травматично-геморагічного шоку та втарти свідомості, що є індивідуальним, зазвичай настає від кількох до декількох хвилин) здійснювати обмежені активні дії (ходити, говорити, тощо). При судово-токсикологічному дослідженні крові від трупа ОСОБА_13 1975 р.н. виявлено етиловий спирт в кількості - 2,94%о. (Акт судово-токсикологічного дослідження №1147 від 01.10.2021 р.) така концентрація алкоголю в крові відповідає важкому ступеню алкогольного сп`яніння. В медичній карті стаціонарного хворого № 14873 наявний запис про забір крові на алкоголь в момент поступлення хворого в стаціонар.

Висновком експерта № 669 від 10 вересня 2021 року, яким зафіксовано, що при судово - медичній експертизі гр. ОСОБА_7 , у нього виявлені слідуючі ушкодження: ранка на спинці носа, внутрішньо-шкірні крововиливи в лобній ділянці голови зліва, синці на передній поверхні грудної клітки зліва в верхній третині, на передній поверхні правого плечового суглобу, на задній поверхні шиї, на задній поверхні правого ліктьового суглобу. Тілесні ушкодження виникли від травмуючої дії тупих предметів, цілком можливо при обставинах та в час вказаних підекспертним, за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень. Вищевказані ушкодження не мали ознак небезпеки для життя, судово-медичних даних про можливість чи не можливість виникнення їх в результаті падіння з висоти власного зросту, а також внаслідок власноручного спричинення - немає.

Висновком експерта № 129 від 18 листопада 2021 року, яким зафіксовано, що кров потерпілого ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відноситься до групи 0(1) по системі АВ0 (Згідно Акту № 143 від 15.09.2021 р. відділення судово - медичної імунології). На представлених на дослідження змивах з рук Об. № 1-2 , виявлено кров у слідах. Кров виявлена в Об. №1-2 належить людині. У крові з Об. № 1-2 встановлено груповий антиген "А" та "Н" по системі АВ0. Кров виявлена в Об. № 1-2 може походити від особи з групою крові А (II) по системі АВ0. Наявність домішок крові потерпілого ОСОБА_13 в Об. № 1-2 не виключається.

Висновком експерта № 57 від 01 листопада 2021 року, з "Акту судово-медичного дослідження" № 143/к від 15 вересня 2021 року, проведеного у віділенні судово-медичної імунології Волинського ОБСМЕ, відомо: кров трупа гр. ОСОБА_13 , 1975 р.н., відноситься до групи 0 ізогемаглютинінами анти-А і анти-В системи АВ0." При судово-медичному дослідженні зрізів нігтів з рук (об. 1, 2) підозрюваного ОСОБА_7 знайдено кров та клітини багатошарового плоского епітелію людини статеву належність яких не встановлено через відсутність клітинних елементів крові в препаратах та недостатню кількість придатних для цитологічного обліку клітин з ядрами. При серологічному дослідженні виявлених крові та епітеліальних клітин виявлено антигени А і Н ізосерологічної системи АВО. Таким чином, враховуючи отримані результати та групу крові потерпілого ОСОБА_13 можна зробити висновок, що кров та епітеліальні клітини виявлені в піднігтьовому вмісті рук (об. 1, 2) підозрюваного ОСОБА_7 могли виникнути внаслідок змішування крові та клітин осіб, в крові яких містяться антигени А і Н ізосерологічної системи АВО. Домішки крові та клітин потерпілого ОСОБА_13 в цих слідах не виключаються.

Висновком № СЕ-19/103-21/8418-БД від 24 грудня 2021 року, яким зафіксовано, що на наданому для дослідження ножі (об`єкти №№ 1.1, 1.3) виявлено кров людини та встановлено її генетичні ознаки, які наведено у таблиці 1.1. додатка 1. Висновок експерта від 24.12.2021 № СЕ-19/103-21/8418-БД стор. 11 з 24 додатка 1. Генетичні ознаки слідів крові, виявлених на руків`ї та клинку ножа (об`єкти №№ 1.1, 1.3), збігаються між собою, збігаються з генетичними ознаками зразка крові потерпілого ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (об`єкт № 4.1), та не збігаються з генетичними ознаками зразка букального епітелію підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (об`єкт № 3.1). Ймовірність випадкового збігу генетичних ознак, встановлених у зразку крові ОСОБА_13 та в об`єктах №№ 1.1, 1.3, складає 4,62 х 10-35. Сукупність генетичних ознак, встановлених у вказаних об`єктах, зустрічається не частіше, ніж у 1 з 2,16 х 1034 осіб. Походження слідів крові, виявлених в об`єктах №№ 1.1, 1.3, від ОСОБА_7 виключається. На руків`ї ножа (об`єкт № 1.2) виявлено кров людини і клітини з ядрами та встановлено їх генетичні ознаки, які наведено у таблиці 1.1 додатка 1. Генетичні ознаки слідів крові та клітин, виявлених на руків`ї ножа (об`єкт № 1.2), є змішаними, містять генетичні ознаки двох осіб, а саме генетичні ознаки зразка крові потерпілого ОСОБА_13 , та зразка букального епітелію підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (об`єкт № 3.1).

Протоколом проведення слідчого експерименту з доданим диском від 26 листопада 2021 року, в ході якого зафіксовано, як ОСОБА_7 відворив події, які мали місце ІНФОРМАЦІЯ_3 в АДРЕСА_5 та надав пояснення за яких обставин відбувся конфлікт та тілесні ушкодження.

Висновком експерта № 95-МК від 03 грудня 2021 року, яким зафіксовано, що при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_13 виявлено слідуючі тілесні ушкодженні: проникаючу колото-різану рану передньої поверхні грудної клітини зліва в проекції другого ребра по білягрудинній лінії, що проникає в грудну порожнину перетинаючи хрящову частину другого ребра, проходить в ділянку середостіння з пошкодженням перикарда та легеневого стовбура (легенева артерія), яка утворилася від одноразової дії плаского колюче - ріжучого предмету типу клинка ножа з лезом і обушком, причому максимальна ширина клинка в межах його поринання не менше 2,6 см (враховуючи, що розміри пошкодження скоротилися на 16%). Виявлені у потерпілого ОСОБА_13 тілесні ушкодження не могли утворитися за обставин, як про це вказує підозрюваний ОСОБА_7 під час слідчого експерименту за його участі від 26 листопада 21 року. на що вказує не відповідність ходу раневого каналу та значно більша сила нанесення удару, свідченням чого є пошкодження ребра та довжина раневого каналу.

Консультативним висновком спеціаліста від 09 вересня 2021 року встановлено, що ОСОБА_7 перебував в стані алкогольного сп`яніння середнього ступеня - 1, 34 проміле, що у свою чергу спростовує твердження обвинуваченого про неперебування його у стані алкогольного сп`яніння.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано поклав вищевказані документальні та інші докази, які на думку апеляційного суду, є послідовними та узгоджуються між собою, а також містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню, в основу вироку, як такі, що в своїй сукупності відтворюють картину подій, котрі мали місце ІНФОРМАЦІЯ_3 поблизу житлового будинку, що за адресою: АДРЕСА_2 , за участі обвинуваченого і, зокрема потерпілого ОСОБА_13 та вказують на причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, навівши при цьому переконливі мотиви свого рішення.

Водночас, апеляційний суд критично відноситься до тверджень захисника, що обвинувачений не мав умислу на вбивство, а діяв в стані необхідної оборони, оскільки вони суперечать дослідженим доказам у кримінальному провадженні, не відповідають обставинам, встановленим під час судового провадження, а тому відповідно розцінюються як намагання пом`якшити відповідальності за вчинене.

Так згідно ст. 36 КК України, необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони. Перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту.

Право на необхідну оборону виникає лише тоді, коли суспільно небезпечне посягання викликає у того, хто захищається, невідкладну необхідність в заподіянні шкоди тому, хто посягає, для негайного відвернення або припинення його суспільно небезпечного посягання.

Отже, для вирішення питання про кваліфікацію дій особи, пов`язаних з умисним позбавленням життя іншої людини, зокрема щодо відсутності чи наявності стану необхідної оборони, перевищення її меж, суд у кожному конкретному випадку, враховуючи конкретні обставини провадження, повинен здійснити порівняльний аналіз та оцінити наявність чи відсутність акту суспільно небезпечного посягання та акту захисту, встановити їх співвідношення, відповідність чи невідповідність захисту небезпечності посягання.

При цьому, відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України №1 від 26 квітня 2002 року, щоб установити наявність або відсутність ознак перевищення меж необхідної оборони, суди повинні враховувати не лише відповідність чи невідповідність знарядь захисту і нападу, а й характер небезпеки, що загрожувала особі, яка захищалася, та обставини, що могли вплинути на реальне співвідношення сил, зокрема: місце і час нападу, його раптовість, неготовність до його відбиття, кількість нападників і тих, хто захищався, їхні фізичні дані (вік, стать, стан здоров`я) та інші обставини. Якщо суд визнає, що в діях особи є перевищення меж необхідної оборони, у вироку слід зазначити, в чому саме воно полягає.

Як було встановлено судом, між ОСОБА_7 та ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_3 виникла сварка. Так ОСОБА_13 прийшов забрати свою доньку, яка гралась з донькою обвинуваченого та була в них вдома за адресою: АДРЕСА_2 . Як вбачається з показів свідка ОСОБА_14 при першочерговому конфлікті потерпілий дійсно агресивно поводив себе щодо неї, однак свої дії припинив та піщов. Коли ОСОБА_13 вдруге прийшов до вказаного вище помешкання, свідок ОСОБА_14 перебувала з дітьми у кімнаті, моменту конфлікту не бачила. Тобто як правильно встановлено місцевим судом, об`єктивних даних, які б свідчили на наявність боротьби між потерпілим ОСОБА_13 та свідком ОСОБА_14 немає, тому перший не становив для останньої будь-якої загрози і підстав для захисту або необхідності відвернення посягання на неї зі сторони обвинуваченого не було.

Крім того, самим обвинуваченим ОСОБА_7 при наданні показань вказано, що ОСОБА_13 під час конфлікту будь-яких предметів, які б могли загрожувати його життю, в руках не мав.

Колегія суддів зазначає, що ОСОБА_7 , розуміючи протиправність, на його думку, дій ОСОБА_13 по відношенню до нього, мав можливість уникнути продовження цих дій з боку останнього, покинувши місце події та дочекатися прибуття праціників поліції, яких було викликано свідком ОСОБА_14 , проте не зробив цього. Не було добуто і таких даних, які б свідчили, що дії ОСОБА_13 щодо ОСОБА_7 носили реальну небезпеку для життя.

З огляду на викладене, посилання сторони захисту на міцну тілобудову ОСОБА_13 , перебування його в стані алкогольного сп`яніння як на наявність реальної небезпеки зі сторони першого для самого обвинуваченого та його сімї, у зв`язку з чим він вимушений був захищатися та наніс потерпілому удар у життєво важливий орган - грудну клітину, не відповідають фактичним обставинам справи, зібраним доказам.

Також не заслуговують на увагу суду твердження захисника щодо ненадання судом першої інстанції належної оцінки висновку експерта № 699 від 10 вересня 2021 року, відповідно до якого у ОСОБА_7 виявлені ряд ушкоджень, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень. Експертом зазначено, що вищевказані ушкодження не мали ознак небезпеки для життя. На переконання сторони захисту, отримання обвинуваченим зазначених у висновку експерта тілесних ушкоджень свідчать про перебування ОСОБА_7 у стані необхідної оборони. Проте наведене з урахуванням дій самого обвинуваченого ОСОБА_7 , який покинув коридор, де відбувся конфлікт з ОСОБА_13 , пішов на кухню та вибрав саме ніж для начебто оборони, наніс ним останньому один сконцентрований удар в грудну клітку, на думку судової колегії, не може свідчити про самозахист ОСОБА_7 від протиправних дій ОСОБА_13 .

На думку колегії суддів, ОСОБА_7 , завдавши удар вищевказаним предметом ОСОБА_13 , повинен був і міг усвідомлювати суспільно небезпечний характер своїх дій, їх локалізацію в життєво важливі органи, передбачав їх суспільно небезпечні наслідки та мав умисел на вбивство потерпілого.

Так, аналізуючи наведені обставини, характер дій обвинуваченого при нанесенні удару потерпілому, обсяг, локалізацію та ступінь тяжкості заподіяних потерпілому тілесних ушкоджень, - колегія суддів, погоджується з висновками суду першої інстанції, що спрямованість умислу обвинуваченого ОСОБА_7 саме на вбивство потерпілого ОСОБА_13 є доведеною стороною обвинувачення поза розумним сумнівом.

У своїй апеляційній скарзі захисник фактично не погоджується з оцінкою судом першої інстанції доказів, які призвели до іншої правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 . При цьому, сторона захисту не ставить під сумнів встановлені під час судового розгляду обставини, на підставі дослідженої сукупності доказів, а тому інший погляд захисника відмінний від висновків суду щодо встановлених цим судом фактів, не можна вважати достатнім для визнання рішення суду помилковим.

Так, колегія суддів, погоджується з висновками суду першої інстанції, який у відповідності до вимог кримінального процесуального законодавства оцінив докази у справі, перевірив доводи прокурора, про умисел обвинуваченого саме на вбивство потерпілого, і постановив вирок, належним чином мотивувавши свої висновки та дійшовши обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Отже, усі наведені докази в повній мірі узгоджуються між собою та з іншими доказами у кримінальному провадженню, суд першої інстанції обґрунтовано поклав їх в основу вироку, а тому посилання захисника у апеляційній скарзі на необґрунтовану кваліфікацію дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 115 КК України та необхідність перекваліфікації дій останнього на ст. 118 КК України є безпідставними.

У свою чергу, відповідно до вимог ч. 3 ст. 404 КПК України за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Проте жодних належних доводів щодо неповноти дослідження судом першої інстанції вказаних доказів чи порушень, які були допущені судом першої інстанції при їх дослідженні, стороною захисту наведено не було, у зв`язку з цим його клопотання щодо повторного дослідження доказів до задоволення не підлягає.

Враховуючи вищевикладене, підстав для задоволення апеляційних скарг захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_7 , та зміни або скасування вироку суду першої інстанції щодо останнього, колегія суддів не вбачає.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_10 залишити без задоволення, а вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 16 березня 2023 року щодо ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення її апеляційним судом, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

.

Головуючий

Судді