Житомирський апеляційний суд
Справа №285/7250/22 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.1 ст.286-1 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2023 року Житомирський апеляційний суд

в складі: головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

законного представника малолітньої потерпілої - ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження №0000803 за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 та законного представника малолітньої потерпілої ОСОБА_10 ОСОБА_9 на вирок Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 24 квітня 2023 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Федорівка Новоград-Волинського (Звягельського) району Житомирської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України,

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 не оспорюючи фактичних обставин справи, правильність кваліфікації дій та доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_7 , просить вирок суду в частині призначення покарання змінити, призначити ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст.286-1 КК України із застосуванням ст.69 КК України у вигляді штрафу в розмірі три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51000 гривень, із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки. В решті вирок залишити без змін. Вважає вирок суду у наведеній частині необґрунтованим, таким, що підлягає зміні у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Зазначає, що при призначенні покарання, судом першої інстанції не в повній мірі враховано наявність кількох пом`якшуючих покарання обставин та відсутність обставин, що обтяжують покарання, те що обвинувачений раніше не судимий, вчинив нетяжкий, необережний злочин, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, одружений, має на утриманні неповнолітніх дітей, повністю визнав свою вину та відшкодував шкоду. Вважає, що судом було безпідставно відмовлено у затверджені угоди про примирення між ним та потерпілою стороною, відповідно до якої вони погодили покарання обвинуваченому за ч.1 ст.286-1 КК України із застосуванням ст.69 КК України у виді штрафу в розмірі 51000 гривень, із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки.

В апеляційній скарзі законний представник малолітньої потерпілої ОСОБА_10 ОСОБА_9 не оспорюючи фактичних обставин справи, правильність кваліфікації дій та доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_7 , просить вирок суду в частині призначення покарання змінити, призначити ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст.286-1 КК України із застосуванням ст.69 КК України у вигляді штрафу в розмірі три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51000 гривень, із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки. В решті вирок залишити без змін. Наводить доводи аналогічні доводам апеляційної скарги захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 ..

Вироком Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 24 квітня 2023 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, та призначено йому покарання із застосуванням ч. 1 ст.69 КК України у виді обмеження волі строком 1 (один) рік з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 3 (три) роки.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 встановлено обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави витрати за проведення судових експертиз (висновки експерта № СЕ-19/106-22/12243-ІТ від 21.12.2022, № СЕ-19/106-22/12660-ІТ від 21.12.2022, № се-19/106-22/12618-іт ВІД 26.12.2022) в сумі 4908 (чотири тисячі дев`ятсот вісім) грн. 28 коп.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Як встановлено судом та зазначено у вироку, 05.11.2022 близько 20 години 30 хвилин ОСОБА_11 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керував технічно справним автомобілем "ВАЗ-21063" реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Рухаючись вказаним транспортним засобом у темну пору доби по автодорозі між с. Ужачин в напрямку с. Нова Романівка Новоград-Волинського району Житомирської області водій ОСОБА_11 , будучи не уважним, не вжив заходів для зменшення швидкості свого руху аж до зупинки транспортного засобу та допустив наїзд на неповнолітнього пішохода ОСОБА_10 , 2008 року народження, яка рухалась в зустрічному напрямку.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди неповнолітньому пішоходу ОСОБА_10 заподіяні тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому діафаза лівої стегнової кістки у середньо-нижній частині, закритого перелому діафаза лівої великогомілкової кістки у середньо-нижній частині, закритого перелому лівої малогомілкової кістки у верхній частині, закритого крайового перелому шиловидного відростка лівої ліктьової кістки без зміщення, які належать до середньої тяжкості тілесних ушкоджень за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Заслухавши доповідача, доводи обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , законного представника потерпілої ОСОБА_10 ОСОБА_9 в підтримання апеляційних скарг, думку прокурора в заперечення апеляційних скарг, перевіривши доводи апеляційних скарг та матеріали кримінального провадження в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

У вироку суду зазначено, що на підставі ч.3 ст.349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом першої інстанції було визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким із учасників процесу не оспорювалися. При цьому судом з`ясовано, що вказані особи правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції не було, їм роз`яснено, що у такому випадку, вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За таких обставин, висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесні ушкодження, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження. Дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.1 ст.286-1 КК України кваліфіковані правильно..

Відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд першої інстанції виходив із загальних засад призначення покарання - ст. 65 КК України, та врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до нетяжкого злочину, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому, суд визнав щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданого збитку, надання допомоги потерпілій безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення.

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Також судом враховано особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який повністю визнав свою вину, щиро розкаявся у вчиненому, добровільно допомагає потерпілій, на обліку у психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимий, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, думку потерпілої та її законного представника, які просили не позбавляти волі обвинуваченого.

З урахуванням зазначених обставин, суд першої інстанції дійшов висновку про можливість призначення обвинуваченому покарання із застосуванням ч.1 ст.69 КК України, тобто перейшов до іншого більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення, а саме - у виді обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком, наближеним до мінімального, визначеного санкцією ч.1 ст.286-1 КК України та вважав, що таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого і сприятиме запобіганню вчиненню ним нових правопорушень.

З наведеними висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів.

Доводи апеляційних скарг захисника та представника потерпілої про те, що обвинуваченому ОСОБА_7 призначено занадто суворе покарання, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки саме таке покарання відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, а тому його не можна вважати явно несправедливим.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з урахуванням вищенаведених обставин, про можливість призначення обвинуваченому ОСОБА_7 більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч.1 ст.286-1 КК України, із застосуванням ст.69 КК України.

Однак, з урахуванням наслідків кримінального правопорушення, вчиненого обвинуваченим, а саме : тривале лікування малолітньої потерпілої ОСОБА_10 , 2008 року народження, яка перенесла хирургічне втручання та до цього часу носить апарат ОСОБА_12 , апеляційний суд вважає, що покарання у виді штрафу, про яке просять захисник та представник потерпілої, суперечать меті покарання та, на думку колегії суддів, таке покарання буде явно несправедливим.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що при призначенні покарання судом першої інстанції було враховано думку малолітньої потерпілої та її законного представника, які просили призначити обвинуваченому покарання у виді штрафу, проте судом зазначено, що їхня думка в даному випадку не є визначальною.

З таким висновком колегія суддів погоджується, оскільки об`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України, крім життя та здоров`я потерпілого, є насамперед безпека дорожнього руху.

Таким чином, переконливих аргументів, які б ставили під сумнів законність та вмотивованість рішення суду першої інстанції при призначенні обвинуваченому покарання в апеляційних скаргах не наведено.

Також, колегія суддів звертає увагу, що виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації, покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Норми кримінального закону України наділяють суд правом вибору у визначених законом межах заходу примусу певного виду і розміру. Справедливість покарання має визначатися з урахуванням інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, а також інших осіб з погляду підвищення рівня їх безпеки шляхом запобігання вчиненню нових злочинів і надання підстав правомірно очікувати відповідну протиправному діянню реакцію держави.

Доводи апелянтів про те, що судом першої інстанції безпідставно відмовлено у затверджені угоди про примирення між обвинуваченим та потерпілою стороною, відповідно до якої вони погодили покарання обвинуваченому, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки судом першої інстанції з цього приводу постановлено вмотивовану ухвалу від 18.04.2023 року (а.п.50-51). З мотивами прийнятого рішення колегія суддів повністю погоджується.

З врахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому ОСОБА_7 покарання не можна визнати явно несправедливим та таким, що не відповідає тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого внаслідок суворості.

Такими чином, апеляційний суд вважає, що вирок суду першої інстанції є законним та обгрунтованим, а тому підстав для його зміни не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 та законного представника малолітньої потерпілої ОСОБА_10 ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 24 квітня 2023 року щодо ОСОБА_7 без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців після її проголошення.

Судді: