ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/531/23 Справа № 697/942/20 Категорія: ч. 2 ст. 307 КК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2023 року м. Черкаси

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі:

секретаря ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисниці ОСОБА_7 ,

прокурора ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 29 червня 2023 року

ВСТАНОВИЛА

Ухвалою, що оскаржується, ОСОБА_6 , який обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів - до 27 серпня 2023 року.

При прийнятті такого рішення, суд врахував ступень тяжкості кримінального правопорушення, інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_6 , яке, відповідно до вимог ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів. Окрім того, суд зазначив про існування ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України: переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення. Суд також вказав на данні про особу обвинуваченого, який не має постійного джерела доходів та міцних соціальних зв`язків, переховувався від суду.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить скасувати ухвали суду та постановлення нової ухвали, якою змінити запобіжний захід у виді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт з носінням електронного засобу контролю. Вважає оскаржувану ухвалу незаконною. Спростовує дані про свою особу, які були заявлені прокурором у судовому засіданні, щодо наявності попередніх судимостей та відсутність постійного місця роботи. Зазначає, що до суду неодноразово подавались, в якості доказів, документи, які підтверджують, що обвинувачений працевлаштований та не має не знятих та не погашених судимостей. Вважає, що прокурор та суд не навели жодних обґрунтованих підстав, за яких не можливо застосувати до обвинуваченого альтернативних запобіжних заходів. Зазначає, що при продовженні йому запобіжного заходу, суд порушив практику ЄСПЛ, яку, на його думку, не враховано при продовжені запобіжного заходу. Вважає, що судом, також порушено ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Стверджує, що неодноразове продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо нього, має ознаки катування, жорстокого нелюдського поводження. Приводить доводи щодо авомоматичного продовження тримання під вартою на загальний строк до 12 місяців. В обґрунтування апеляційних вимог приводить відомості про свою особу, згідно з якими він має постійне місце проживання, має на утриманні матір похилого віку. Також просить врахувати його вік та погіршення стану здоров`я.

Після докладу суддею-доповідачем змісту ухвали, доводів апеляційної скарги, були заслухані:

- обвинувачений та захисниця, які підтримали вимоги апеляційної скарги, пославшись на доводи, що в ній викладені;

- прокурор, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, пославшись на законність ухвали суду.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченого та захисниці, прокурора, вивчивши матеріали провадження та дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів приходить до таких висновків.

У відповідності до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу, тобто, питання щодо продовження строків тримання під вартою мають вирішуватися у порядку, передбаченому ст.199 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 199 КПК при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою, суд зобов`язаний впевнитися в тому, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Дані вимоги закону судом виконані в повному обсязі.

Матеріали кримінального провадження свідчать про те, що при прийняті рішення про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції врахував, що ризики, які були підставою для обрання та продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу: переховуватись від суду; вчинити інше кримінальне правопорушення, не зникли та не зменшились.

Колегія суддів вважає, що тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він обвинувачується, може реально спонукати його до вчинення дій, спрямованих на переховування від суду.

При цьому слід враховувати, що ОСОБА_6 ухвалою суду від 11 квітня 2019 року вже обирався запобіжний у вигляді домашнього арешту, внаслідок чого той був звільнений з під варти.

Утім ОСОБА_6 вчинив дії, спрямовані на ухилення від явки до суду, через що до нього 01 серпня 2019 року застосовувався привід, 15 серпня 2019 року - надано дозвіл на його затримання, а ухвалою від 19 травня 2020 року той був оголошений у розшук.

Отже більш м`який запобіжний захід, а ні ж тримання під вартою не зможе запобігти вказаним ризикам.

З огляду на ці обставини суд першої інстанції привів належні доводи щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Щодо вимог ОСОБА_6 про направлення копії скарги до ДБР для внесення відомостей до ЄРДР та направлення копії до Вищої ради правосуддя для відкриття дисциплінарного провадження, апеляційний суд зауважує на відсутності відповідних повноважень у суду під час перевірки законності судового рішення, адже суд під час дослідження наявності підстав для продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не вирішує питання наявності чи відсутності в діях посадових осіб органу досудового розслідування чи судді ознак кримінального правопорушення чи дисциплінарного проступку.

Всупереч доводам апеляційної скарги, колегією суддів не встановлено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення. За таких обставин не вбачається підстав для скасування чи зміни ухвали суду.

Керуючись ст.ст. 407, 409, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, ухвалу Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 29 червня 2023 року- без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_3