Справа № 591/3006/23
Провадження № 1-кс/591/1622/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2023 року слідчий суддя Зарічного районного суду м. Суми ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Сумській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно,-

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся з клопотанням погодженим прокурором, яке мотивував тим, що СУ ГУНП в Сумській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000025 від 08.02.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, за фактом привласнення бюджетних коштів шляхом незаконного відшкодування ПДВ групою осіб на території Сумської області. 04.05.2023 на підставі ухвали слідчого судді було проведено обшук за місцем мешкання ОСОБА_4 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 , у ході якого було виявлено та вилучено речі та документи. Оскільки вказане майно, на думку слідчого, може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а отже є речовим доказом, просив накласти на нього арешт з метою збереження.

В судове засідання учасники не з`явились. Неприбуття прокурора, власників та володільців майна згідно ч.1 ст.172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання. Від представника володільців майна надійшло письмове заперечення, в якому останній просив відмовити у задоволенні клопотання слідчого.

У зв`язку з відсутністю учасників процесу, на підставі ч.4 ст.107 КПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.

Слідчий суддя, вивчивши матеріали справи, вважає, що клопотання слідчого не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Пунктом 1 ч. 2 та ч. 3 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів і в цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 98 КПК України передбачено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, у тому числі ті, що містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

З поданого клопотання та доданих до нього матеріалів вбачається, що СУ ГУНП в Сумській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000025 від 08.02.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України.

В той же час, слідчий у клопотанні просить накласти арешт на паспорти видані рф та страхові свідоцтва, а також на свідоцтво про реєстрацію та банківську картку банку «РНКБ».

Але такі предмети з огляду на внесені у ЄРДР відомості не є речовими доказами у кримінальному провадженні №0000025 від 08.02.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, оскільки очевидно не відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

За таких обставин, підстав для накладення арешту на вказані речі у даному кримінальному провадженні немає, тому у задоволенні клопотання слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Сумській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу подається безпосередньо до Сумського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання її копії.

Слідчий суддя ОСОБА_1