Справа № 314/2323/23
Провадження № 1-кп/314/372/2023
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.06.2023 року м. Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області в складі головуючий суддя ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 ,захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000580 від 29.12.2022 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гринівка, Богородчанського району , Івано-Франківської області громадянина України, військовослужбовця, старший солдат, освіта середня-технічна, проживає за адресою : АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

26.05.2023 року до Вільнянського районного суду Запорізької області надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, разом з угодою про визнання винуватості.

Згідно з обвинувальним актом, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройові частині) № 5 був призначений 20.04.2022 на посаду старшого кухара їдальні взводу забезпечення групи матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «старший солдат». 21.07.2022 наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройові частині) № 106 старшого солдата ОСОБА_4 переведено на посаду механіка радіорелейної станції взводу зв`язку центру зв`язку тилового пункту управління польового вузла зв`язку військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 в Україні введено воєнний стан з 24 лютого 2022 року який неодноразово продовжено по теперішній час.

Старший солдат ОСОБА_4 достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби (ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України "Про оборону України", ст. 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" , ст. 9, 11, 16, 28, 30, 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 3,4,6 Дисциплінарного статуту ЗСУ) маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши військовий злочин за таких обставин.

29 листопада 2022 року старший солдат ОСОБА_4 , реалізуючи свій умисел, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 , в порушення статутних вимог, в умовах воєнного стану, без поважних причин самовільно залишив місце несення служби, а саме місце тимчасової дислокації взводу зв`язку центру зв`язку тилового пункту управління польового вузла зв`язку військової частини НОМЕР_1 розташованого у АДРЕСА_2 . В період з 29.11.2022 по 29.12.2022 старший солдат ОСОБА_4 без поважних причин обов`язки військової служби не виконував, проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи заходів для з`явлення у військову частину для подальшого проходження військової служби, звернення до правоохоронних або інших державних органів чи органів військового управління, за наявності реальної можливості для цього. В подальшому, 29 грудня 2022 старший солдат ОСОБА_4 самостійно повернувся до місця несення служби.

Дії обвинуваченого кваліфіковані за ознаками злочину, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, як самовільне залишення місця служби, вчинене в умовах воєнного стану (станом на 29.12.2022) .

Виходячи із змісту вищезазначеної угоди від 11.05.2023 року про визнання винуватості укладеної за участю захисника адвоката ОСОБА_5 між прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_6 , якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора та підозрюваним ОСОБА_4 під час досудового розслідування останній повністю визнав свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації його дій за ч. 5 ст. 407 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, та покарання, яке повинен понести обвинувачений, із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді одного року позбавлення волі та із застосуванням ст. 58 КК України остаточного покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців строком на 1 (один) рік з відрахуванням в дохід держави 10 (десяти) відсотків із суми грошового забезпечення останнього.

Із запропонованим видом покарання ОСОБА_4 погодився. В угоді зазначені наслідки її укладення та затвердження, встановлені статтею 473 КПК України, наслідки її невиконання. Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження в межах вирішуваних питань, суд дійшов до наступних висновків.

Судом, встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, яке, відповідно до ст. 12 КК України, віднесено до тяжкого злочину, та його дії судом кваліфіковані, як самовільне залишення місця служби, вчинене в умовах воєнного стану (станом на 29.12.2022).

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 66 КК України, є його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено. За наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням даних про особу обвинуваченого, який раніше не судимий , має постійне місце проживання, є військовослужбовцем, характеризується позитивно, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, а також його негативного ставлення до скоєного, суд вважає наявними підстави для застосування ст. 69 КК України, та призначення узгодженого сторонами більш м`якого виду покарання, ніж зазначено у санкції ч. 5 ст. 407 КК України, у вигляді одного року позбавлення волі, при цьому враховуючи, що обвинувачений раніше не судимий, є військовослужбовцем,отримує грошове забезпечення, і до нього може бути застосовано покарання у виді службового обмеження, яке передбачене ст. 58 КК України, з урахуванням особистості обвинуваченого, конкретних обставин кримінального провадження, наявність декількох пом`якшуючих покарання обставин, суд дійшов висновку про можливість замінити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на службове обмеження для військовослужбовців строком на 1 (один) рік з відрахуванням в дохід держави 10 (десяти) відсотків із суми грошового забезпечення останнього. Такий вид покарання, на переконання суду, не суперечить інтересам суспільства. Порушень прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб судом не встановлено.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, наслідки її невиконання, відповідно ст. 476 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом. Судом роз`яснено обвинуваченому, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до відповідальності, встановленої законом. Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Зміст укладеної сторонами угоди відповідає вимогам ст. 471 КПК України, а також КК України, підстави для відмови в її затвердженні, передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України, відсутні.

За викладених обставин, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду від 11 травня 2023 року по кримінальному провадженню №0000580 від 29.12.2022 року про визнання винуватості, укладену між прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_6 , підозрюваним ОСОБА_4 за участі захисника адвоката ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.5 ст.407 КК України.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призначити покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст.58 КК України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 замінити покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, у виді 1 (одного) року позбавлення волі на службове обмеження для військовослужбовців строком на 1 (один) рік з відрахуванням в дохід держави 10 (десяти) відсотків із суми грошового забезпечення останнього.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 рахувати з дня набрання цим вироком законної сили.

Письмові докази , долучені до матеріалів кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок суду на підставі угоди про визнання винуватості може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України. Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Уразі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити учасникам кримінального провадження.

Суддя: ОСОБА_7

27.06.2023