Справа № 628/956/19
провадження № 1-в/632/149/23

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2023 року місто Первомайський

Первомайський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , засудженого ОСОБА_4 , представника ДУ «Первомайська виправна колонія (№117)» ОСОБА_5 , розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції подання виконуючого обов`язки начальника Державної установи «Первомайська виправна колонія (№117)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Глушківка Куп`янського району Харківської області, громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , засудженого 19 червня 2020 року Куп`янським міськрайонним судом Харківської області за ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 135, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк сім років з позбавленням права керування транспортними засобами на строк до трьох років, -

В С Т А Н О В И В:

25 серпня 2023 року до Первомайського міськрайонного суду Харківської області надійшло подання виконуючого обов`язки начальника Державної установи «Первомайська виправна колонія (№117)» (далі ДУ «Первомайська ВК (№117)») про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_4 .

В обґрунтування подання зазначено, що ОСОБА_4 , будучи засудженим до покарання у виді позбавлення волі за кримінальні правопорушення злочин невеликої тяжкості та необережний тяжкий злочин, відбув більше половини строку покарання у виді позбавлення волі, призначеного йому судом, сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Разом із цим у поданні зазначено, що з 16 липня 2021 року ОСОБА_4 відбуває покарання у ДУ «Первомайська ВК (№117)».

За час відбування покарання в дільниці ресоціалізації допускав невиконання покладених обов`язків та порушення встановлених заборон, за що один раз притягався до дисциплінарної відповідальності. У подальшому, після проведених з ним заходів виховного впливу, змінив свою поведінку у кращу сторону. Стягнення достроково зняте. Був заохочений чотири рази.

Залучався без оплати праці до робіт з благоустрою колонії та поліпшення житлово-побутових умов засуджених, допоміжних робіт із забезпечення колонії продовольством, до праці ставився сумлінно.

Постановою начальника ДУ «Первомайська ВК (№117)» від 10 березня 2023 року щодо ОСОБА_4 було змінено умови тримання, останній переведений для подальшого відбування покарання до дільниці соціальної реабілітації як засуджений, який стає на шлях виправлення.

В дільниці соціальної реабілітації з перших днів виявив бажання працювати. Залучається до оплачуваних робіт на контрагентських роботах, а також без оплати праці до робіт з благоустрою колонії та поліпшення житлово-побутових умов засуджених, допоміжних робіт із забезпечення колонії продовольством згідно ст. 118 КВК України. До праці ставиться сумлінно.

За час відбування покарання ОСОБА_4 характеризується задовільно. Має шість заохочень, стягнень не має.

Представник ДУ «Первомайська ВК (№117)» подання підтримав з наведених у ньому підстав.

Засуджений ОСОБА_4 просив подання задовольнити та звільнити його умовно достроково від відбування покарання.

Прокурор зазначив, що засуджений ОСОБА_4 дійсно відбув більше половини строку покарання у виді позбавлення волі, характеризується задовільно, на даний час працевлаштований, до праці ставиться сумлінно, й за формальними ознаками, відповідно до ст. 81 КК України, має право на умовно дострокове звільнення, однак заперечив проти задоволення вказаного подання, посилаючись на той факт, що останній вчинив злочин, внаслідок якого було спричинено смерть одній людині, а також тяжкі тілесні ушкодження - іншій. Характеристики та сукупність даних щодо особи засудженого ОСОБА_4 за весь період відбування покарання вказують на те, що його поведінка була нестабільна, засуджений не досяг належного ступеня виправлення, хоча є певні позитивні досягнення у поведінці. Відсутність у засудженого ОСОБА_4 стягнень вказує на утримання останнім від порушень Правил внутрішнього розпорядку, що є прямим обов`язком засудженого, який передбачений ст. 107 КВК України, та не є підтвердженням того, що він повністю став на шлях виправлення.

Сумлінна поведінка, ставлення до праці, виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених КВК України і Правилами внутрішнього розпорядку колонії, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці, за що засуджений має шість заохочень, є також для нього обов`язком впродовж всього строку відбування покарання, та не доводять того, що він досяг необхідного ступеня виправлення.

У той же час прокурор зазначив, що посилання адміністрації кримінально виконавчої установи на ту обставину, що ОСОБА_4 протягом часу відбування покарання сумлінно ставився до праці не відповідає дійсності, оскільки засуджений був працевлаштований лише з 17 березня 2023 року, після переведення до дільниці соціальної реабілітації.

До цього часу ОСОБА_4 залучався лише до робіт з благоустрою колонії та поліпшення житлово-побутових умов засуджених, допоміжних робіт із забезпечення колонії продовольством, що відповідно до ст. 118 КВК України є його обов`язком.

Заяв про працевлаштування на оплачувані роботи, у тому числі з метою відшкодування стягнень за вироком суду, ОСОБА_4 не подавав. Жодних відшкодувань потерпілим засудженим здійснено не було.

Таким чином, прокурор вважає, що засуджений не довів свого виправлення.

На думку прокурора, враховуючи тривалий строк невідбутого засудженим покарання, кінцева мета покарання не досягнута, а звернення до суду із поданням про його умовно дострокове звільнення, є передчасним.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши документи, надані в обґрунтування подання та матеріали особової справи засудженого, суд доходить висновку, що подання про умовнодострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_4 не підлягає задоволенню з таких підстав.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

За змістом положень п. 1 ч. 3 ст. 81 КК України (в редакції, що діяла на час вчинення кримінальних правопорушень), умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за злочин невеликої або середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, а також за необережний тяжкий злочин.

Таким чином, єдиною і достатньою підставою умовно-дострокового звільнення є досягнення однієї з цілей покарання - виправлення засудженого, що підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці в процесі відбування покарання.

Сумлінна поведінка визначається активною участю у суспільному житті, сумлінним виконанням громадських доручень у процесі відбування покарання, гарною поведінкою в побуті, прагненням засудженого своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, а також полягає у стримуванні від порушень режиму відбування покарання, у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни, зайняття трудовою діяльністю, добросовісне відношення до трудових обов`язків. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч. 2 ст. 81 КК).

При розгляді питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потреб у наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Отже, висновок щодо виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку в цілому та ставлення до праці за весь період знаходження у виправній установі, а не час, що безпосередньо передує розгляду подання.

Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися також й на аналізі даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і особу засудженого в цілому.

Тобто, висновки про те, чи довів засуджений своє виправлення можливо зробити врахувавши увесь комплекс даних, які характеризують засудженого, його поведінку, ставлення до праці, ставлення до вчиненого кримінального правопорушення та його наслідків, наявність заохочень, їх кількість та регулярність отримання, наявність чи відсутність стягнень, тощо.

При цьому, умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до його дискреційних повноважень.

Досліджені матеріали свідчать про те, що ОСОБА_4 засуджений вироком Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 19 червня 2020 року за ч. 1 ст. 135, ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк сім років з позбавленням права керування транспортними засобами на строк до трьох років, а саме: за порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, а також тяжке тілесне ушкодження потерпілій; завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану, якщо той, хто залишив без допомоги, поставив потерпілого в небезпечний для життя стан.

Разом із цим зазначеним вироком задоволені цивільні позови потерпілих та заступника керівника Ізюмської окружної прокуратури: з ОСОБА_4 стягнуто на користь ОСОБА_6 1000000 гривень; ОСОБА_7 300000 гривень; ОСОБА_8 500000 гривень, в рахунок відшкодування моральної шкоди. Також з ОСОБА_4 на користь держави стягнуті витрати на лікування ОСОБА_8 18014 гривень 44 коп.

Згідно із вказаним вироком ОСОБА_4 , під час судового розгляду, свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, не визнав. Визнав себе винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України.

Засуджений покарання відбуває з 22 жовтня 2018 року, на момент звернення до суду із поданням відбув більше половини строку призначеного покарання та формально має право на застосування положень ст. 81 КК України. Кінець строку покарання 22 жовтня 2025 року.

З матеріалів подання, особової справи та документів, наданих суду, вбачається наступне.

За час перебування у Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» ОСОБА_4 характеризується посередньо. Невиконання покладених обов`язків та порушення встановлених заборон не допускав. Адміністрацією установи не заохочувався. До праці не залучався.

З 16 липня 2021 року по теперішній час засуджений ОСОБА_4 відбуває покарання у ДУ «Первомайська ВК (№ 117)».

Із характеристик від 11 серпня 2021 року та 27 квітня 2022 року вбачається, що за час відбування покарання в дільниці ресоціалізації ОСОБА_4 характеризується задовільно, виконував покладені на нього обов`язки засуджених та не допускав порушення встановлених заборон.

Згідно зі ст. 118 КВК України, залучався без оплати праці до робіт з благоустрою колонії та поліпшення житлово-побутових умов засуджених, допоміжних робіт із забезпечення колонії продовольством. До праці ставився задовільно, однак виконував поставлені роботи тільки під контролем співробітників установи.

Спальне місце та приліжкову тумбочку намагався утримувати у чистоті і порядку, мав охайний зовнішній вигляд. Дбайливо ставився до майна установи.

Підтримував доброзичливі зв`язки із родиною, рівні відносини з іншими засудженими та ввічливі - з працівниками установи.

Брав участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу «Фізкультура і спорт». До реалізації положень програми ставився посередньо. Зацікавленості не проявляв.

Брав участь у роботі самодіяльних організацій, соціально корисну активність в організації роботи не проявляв.

Активної участі у суспільному житті відділення не приймав.

З метою стимулювання правослухняної поведінки за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених КВК України та Правилами внутрішнього розпорядку колонії, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці адміністрацією установи був заохочений чотири рази оголошено подяки, зняте раніше накладене стягнення.

Відповідно до витягу з протоколу № 30 від 11 серпня 2021 року засідання комісії ДУ «Первомайська ВК (№117)» ОСОБА_4 відмовлено в застосуванні ст. 82 КК України, ст. ст. 100, 101 КВК України як особі, яка не стала на шлях виправлення.

Із витягу з протоколу № 13 від 27 квітня 2022 року засідання комісії ДУ «Первомайська ВК (№117)» вбачається, що ОСОБА_4 відмовлено у направленні до суду матеріалів про умовно дострокове звільнення згідно ст. 81 КК України, як особі, яка не довела свого виправлення.

Згідно із постановою про накладання стягнення № 68 від 08 липня 2022 року на засудженого ОСОБА_9 , за недотримання норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня установи, неввічливе ставлення до представників адміністрації, вживання нецензурних та жаргонних слів, накладено дисциплінарне стягнення у виді попередження.

Відповідно до рапорту начальника відділення СПС станом на 23 серпня 2022 року зміна умов тримання шляхом переведення ОСОБА_4 до дільниці соціальної реабілітації вважалася передчасною, оскільки останній не ставав на шлях виправлення.

Із цього ж рапорту вбачається, що є передчасним змінювати ОСОБА_4 невідбуту частину покарання більш м`яким у виді обмеження волі як особі, що не довела своє виправлення.

Тільки 10 березня 2023 року засуджений ОСОБА_4 , згідно з постановою начальника ДУ «Первомайська ВК (№117)», був переведений для подальшого відбування покарання до дільниці соціальної реабілітації як засуджений, який стає на шлях виправлення.

При цьому, як вбачається з характеристик від 14 червня і 23 серпня 2023 року, затверджених начальником ДУ «Первомайська ВК (№117)», засуджений ОСОБА_4 вже характеризується як особа, яка за час відбування покарання довела своє виправлення.

На даний час стягнення знято. За виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених КВК України та Правилами внутрішнього розпорядку колонії, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці адміністрацією установи був заохочений шість разів у тому числі зняте раніше накладене стягнення та оголошено подяки.

Згідно із довідкою про працевлаштування, яка міститься в особовій справі, засуджений ОСОБА_4 відділення № 2 бригада № 22, під час відбування покарання в установі на оплачувані роботи не виводився. Засуджений ОСОБА_4 згоди (особистої заяви) на його залучення до оплачуваних робіт не надавав.

ОСОБА_4 працевлаштований на підсобному господарстві лише з 17 березня 2023 року після переведення до дільниці соціальної реабілітації. Залучається до оплачуваних робіт на контрагентських роботах, а також без оплати праці до робіт з благоустрою колонії та поліпшення житлово-побутових умов засуджених, допоміжних робіт із забезпечення колонії продовольством згідно із ст.118 КВК України. До праці ставиться сумлінно.

Вказані обставини підтверджуються висновком про можливість залучення засудженого на роботах за межами виправної колонії, дільниці соціальної реабілітації та характеристиками.

Отже, зазначені документи свідчать про те, що засуджений ОСОБА_4 під час відбування покарання у ДУ «Первомайська ВК(№117)» у період часу з 16 липня 2021 року по 17 березня 2023 року виконував лише ті роботи, виконання яких для засудженого є обов`язком відповідно до ст. 118 КВК України.

Згідно із довідкою, виданою головним бухгалтером ДУ «Первомайська ВК (№117)», ОСОБА_4 відбуває покарання в установі з 16 липня 2021 року, виконавчі листи на його ім`я не надходили.

У той же час матеріали особової справи не містять жодних даних, які б свідчили про те, що засуджений ОСОБА_4 у добровільному порядку намагався відшкодувати стягнуті з нього вироком грошові кошти, у тому числі на користь потерпілих.

Станом на 11 вересня 2023 року засуджений відбув більше половини строку покарання у виді позбавлення волі, призначеного судом за необережний тяжкий злочин, що надає йому формальне юридичне право на застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, відповідно до ст. 81 КК України.

Однак, виходячи з приписів ст. 81 КК України, головним та вирішальним є не факт відбування певної частини покарання, а саме виправлення засудженого, що доводиться сумлінною поведінкою та ставленням до праці за весь період відбування покарання у виправній установі.

За змістом цієї норми умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після переконання в тому, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Статтею 6 КВК України передбачено, що виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Так, виконання призначеного покарання має своєю метою не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також попередження скоєння нових кримінальних правопорушень. Дострокове звільнення завжди пов`язане з достроковим виправленням засудженого. Засуджений має усвідомлювати, що перед ним відкрита перспектива дострокового звільнення від відбування покарання і це залежить від нього самого та його бездоганної поведінки.

Суд акцентує увагу, що передумовою дострокового звільнення є саме «бездоганна» поведінка засудженого протягом всього строку відбування покарання і державні органи, які пов`язані із процесом виправлення та перевиховання засудженого та суд не мають підходити до цього питання формально.

Проте такої «бездоганної» поведінки засудженого під час відбування покарання судом не встановлено.

Дійсно, протягом строку відбування покарання засуджений ОСОБА_4 має шість заохочень у виді зняття раніше накладеного стягнення та подяк, які були застосовані до нього у період з 30 грудня 2021 року по 28 червня 2023 року.

Однак, з огляду на характер застосованих відносно ОСОБА_4 заохочень та їх періодичність, суд доходить висновку, що за термін відбування покарання у місцях позбавлення волі з 2021 року, заохочення фактично носять однотипний характер, що є недостатнім для доведення його ступеню виправлення впродовж усього строку відбування покарання.

У той же час застосування до засудженого заохочень може свідчити лише про позитивні тенденції у його поведінці, проте не дає підстав вважати, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення і до нього може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Під час перебування у ДУ «Харківський слідчий ізолятор» ОСОБА_4 стягнень не мав, однак не мав і заохочень.

Крім того, суд вважає, що досить посередні характеристики ОСОБА_4 під час перебування у ДУ «Харківській слідчий ізолятор», ДУ «Первомайська ВК (№117)» протягом 2021 - 2022 років та накладене стягнення за недотримання норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня установи, неввічливе ставлення до представників адміністрації, вживання нецензурних та жаргонних слів, яке хоча й погашене, вказують на його нестабільну поведінку.

Разом із цим слід зазначити, що засуджений в ДУ «Первомайська ВК (№117)» працевлаштований, однак нетривалий час.

Тобто, протягом відбування покарання працював не завжди, лише залучався без оплати праці до робіт з благоустрою колонії та поліпшення житлово-побутових умов засуджених, допоміжних робіт із забезпечення колонії продовольством, що згідно із ст. 118 КВК України, є його обов`язком як засудженого.

За таких обставин вести мову про те, що своїм ставленням до праці ОСОБА_4 довів своє виправлення не можна, оскільки має місце нестабільне ставлення засудженого до праці.

Таким чином, сукупність досліджених документів містить дані, які вказують на те, що процес виправлення ОСОБА_4 не досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим призначеного покарання перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в умовах перебування на волі, а сам факт відбуття визначеної законом частини покарання та наявності заохочень не свідчить про його виправлення та сумлінне ставлення до праці.

Отже, суд вважає, що в задоволенні подання про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі слід відмовити, оскільки, виходячи з принципів інституту кримінального покарання, враховуючи особу засудженого, тяжкість та обставин вчинених кримінальних правопорушень, наслідки, що настали, а також те, що невідбутий засудженим строк покарання становить 2 роки, 1 місяць і 11 днів, таке звільнення буде суперечити принципу невідворотності покарання особи за вчинені кримінальні правопорушення.

Також суд ураховує, що ОСОБА_4 , не визнаючи винуватість під час судового розгляду кримінального провадження, не вживає заходів для відшкодування потерпілим завданої шкоди і під час відбування покарання.

Таким чином, суд доходить висновку що ОСОБА_4 лише став на шлях виправлення, але не довів цього.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання до засудженого застосоване бути не може, так як процес його виправлення не досягнув тієї стадії, що відбування покарання у виді позбавлення волі перестає бути доцільним.

На підставі викладеного, керуючись ст. 81 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні подання виконуючого обов`язки начальника Державної установи «Первомайська виправна колонія (№117)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_4 відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляція до Харківського апеляційного суду через Первомайський міськрайонний суд Харківської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя:ОСОБА_1