Дата документу 17.05.2023 Справа № 317/1993/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 317/1993/23 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/315/23 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 170 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2023 року м . Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою прокурора Запорізької окружної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Запорізького районного суду Запорізької області від 21 квітня 2023 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні №0000096, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11 квітня 2023 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Дізнавач СД відділення поліції №6 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_7 за погодженням з прокурором Запорізької окружної прокуратури ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на полімерну коробку з предметом схожим на пістолет та три набої до нього; предмет схожий на пістолет з маркуванням НОМЕР_1 ; предмет схожий на пістолет з маркуванням VOLTRA; предмет схожий на револьвер з маркуванням РПШ НОМЕР_2 , які були тимчасово вилучені в ході проведення обшуку 14 квітня 2023 року з метою запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення пересування, передачі, відчуження, з метою збереження речових доказів та призначення в подальшому судових експертиз (досліджень).

Під час досудового розслідування встановлено, що 10 квітня 2023 року до ВП №6 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області надійшла заява від ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про те, що невстановлена особа за місцем свого мешкання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , незаконно зберігає без мети збуту наркотичні речовини.

11 квітня 2023 року за вказаним фактом відомості внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000096 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

З метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, 14 квітня 2023 року в період часу з 07 год. 05 хв. до 08 год. 45 хв., на підставі ухвали слідчого судді Запорізького районного суду Запорізької області від 13.04.2023 проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого в приміщенні гаражу було виявлено та вилучено наступні предмети, а саме: паперовий згорток білого кольору з речовиною сіро-зеленного кольору, упаковано до паперового конверту; полімерний згорток з речовиною сіро-зеленного кольору рослинного походження, упаковано до паперового конверту; паперовий згорток з речовиною сіро-зеленного кольору рослинного походження, упаковано до паперового конверту; пристрій для куріння, який складається з двох полімерних ємкостей та ковпака синього кольору, з нашаруванням речовини темного кольору, упаковано до спецпакету WAR 1578172; полімерну коробку з предметом схожим на пістолет та три набої до нього, упаковано до спецпакету SUD2053353; предмет схожий на пістолет з маркуванням НОМЕР_1 та предмет схожий на пістолет з маркуванням VOLTRA, упаковано до спецпакету SUD2053366; предмет схожий на револьвер з маркуванням РПШ НОМЕР_2 , упаковано до спецпакету SUD 2053375.

В обґрунтування клопотання дізнавач вказав, що зазначені предмети, які визнано речовими доказами, зберігають на собі слідову інформацію обставин вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий суддя відмовив у задоволенні клопотання мотивуючи тим, що підстав вважати, що майно на яке просить накласти арешт дізнавач відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України немає, прокурор у судовому засіданні не зміг пояснити яке доказове значення матимуть дані докази для кримінального провадження за ч. 1 ст. 309 КК України.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою накласти арешт на тимчасово вилучене в ході обшуку 14 квітня 2023 року майно, а саме: пістолет та три набої до нього; предмет схожий на пістолет з маркуванням НОМЕР_1 ; предмет схожий на пістолет з маркуванням VOLTRA; предмет схожий на револьвер з маркуванням РПШ НОМЕР_2 , з метою збереження речових доказів, запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження та призначення в подальшому судових експертиз (досліджень).

В обґрунтування своєї скарги вказує, що доводи суду про те, що вилучене майно не є предметом злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України є необґрунтованими та незаконними, наразі досудовим розслідуванням не встановлено та не підтверджено, що вказані предмети є вогнепальною зброєю та боєприпасами.

Зазначає, що мета арешту тимчасового вилученого майна, є збереження речових доказів та направлення на призначення судових експертиз з метою встановлення всіх обставин вчиненого злочину.

Звертає увагу на те, що наразі неможливо встановити без проведення судової експертизи чи є вказані вилучені предмети вогнепальною зброєю та боєприпасами, а тому суд в порушення вказаних норм ст. 214 КПК України робить висновок, що накласти арешт на вказане майно є неможливим так, як це не є предметом злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

У судовому засіданні апеляційного суду прокурор ОСОБА_6 підтримав подану ним апеляційну скаргу без доповнень та просив її задовольнити.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, дослідивши матеріали провадження, обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі та провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Виходячи із положень ст. 131 КПК України арешт майна є окремим видом заходу забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Норми, наведені у ст. 132 КПК України, визначають, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Згідно з положеннями ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК, тобто з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Якщо ж арешт накладається у випадку, передбаченому п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК, тобто з метою конфіскації майна як виду покарання, арешт накладається на майно підозрюваного (обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження).

Відповідно до вимог ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 2 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Таким чином, вирішуючи питання про застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, у кожному випадку розгляду відповідних клопотань слідчий суддя повинен:

- перевіряти наявність об`єктивної необхідності та виправданість такого втручання у права і свободи особи;

- з`ясовувати можливість досягнення мети, на яку посилається ініціатор клопотання, без застосування цих заходів;

- враховувати, що обов`язок довести наявність трьох необхідних складових для їх застосування (частина третя статті 132 КПК України) покладається на слідчого та/або прокурора;

- взяти до уваги розумність та співрозмірність обмеження прав власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

- враховувати, що докази на підтвердження обставин, викладених у клопотанні про застосування заходів забезпечення, подаються особою, яка заявляє таке клопотання.

Колегія суддів приходить до висновку, що в даному провадженні слідчий суддя вищезазначених вимог закону дотримався, прийшов до вірного висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання про накладення арешту на майно, яке зазначено в ньому.

Так, з матеріалів провадження вбачається, що підрозділом дізнання Відділу поліції №6 Запорізького управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000096 від 11 квітня 2023 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України (а.с. 9).

Із фабули витягу з ЄРДР за №0000096 вбачається, що 10 квітня 2023 року до ВП №6 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області надійшло повідомлення від ОСОБА_8 про те, що чоловік на ім`я ОСОБА_9 , за місцем свого мешкання, а саме за адресою: Запорізький район, смт. Балабине, незаконно зберігає без мети збуту наркотичну речовину.

Ухвалою слідчого судді Запорізького районного суду Запорізької області від 13 квітня 2023 року було надано дозвіл на проведення обшуку території домоволодіння зі всіма розташованими на ній спорудами, житла та господарчих будівель, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , в якому зареєстрований та мешкає ОСОБА_10 , з метою відшукання, виявлення та вилучення наркотичних засобів, предметів для їх виготовлення та вживання, які матимуть суттєве значення для встановлення важливих обставин у даному кримінальному провадженні, розкритті даного кримінального правопорушення, формування доказової бази та з метою недопущення їх знищення або пошкодження, проведення судових експертиз (а.с. 28-30).

Відповідно до протоколу обшуку від 14 квітня 2023 року, в ході його проведення за адресою: АДРЕСА_1 було виявлено та вилучено: паперовий згорток з речовиною сіро-зеленого кольору рослинного походження; полімерний згорток з речовиною сіро-зеленого кольору рослинного походження; паперовий згорток білого кольору з речовиною сіро-зеленого кольору рослинного походження; предмет схожий на пістолет з маркуванням НОМЕР_1 та предмет схожий на пістолет з маркуванням VOLTRA; полімерну коробку з предметом схожим на пістолет та три набої до нього; предмет схожий на револьвер з маркуванням РПШ НОМЕР_2 ; пристрій для куріння, який складається з двох полімерних ємкостей та ковпака синього кольору (а.с. 18-27).

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Метою накладення арешту на вказане в клопотанні майно дізнавач зазначає як збереження речових доказів та призначення в подальшому судових експертиз (досліджень).

Так, як вбачається з матеріалів справи, наразі у даному кримінальному провадженні здійснюється досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Диспозиція вказаної статті передбачає кримінальну відповідальність за незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту.

Предметом злочину, передбаченого ст. 309 КК України є наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги.

Тобто, вилучені під час обшуку речі, зокрема, предмет схожий на пістолет та три набої до нього; предмет схожий на пістолет з маркуванням НОМЕР_1 ; предмет схожий на пістолет з маркуванням VOLTRA; предмет схожий на револьвер з маркуванням РПШ НОМЕР_2 , не є ані предметом злочину, передбаченого ст. 309 КК України, ані знаряддям його вчинення.

Посилаючись в клопотанні на таку підставу накладення арешту як призначення в подальшому судових експертиз, а ні орган досудового розслідування, а ні прокурор у судовому засіданні не довели відношення вказаного майна до даного кримінального провадження.

При цьому, до клопотання про арешт майна було долучено висновок експерта, де предметом експертного дослідження є рослинний матеріал сіро-зеленого кольору, нашарування темно-коричневого кольору на внутрішніх поверхнях двох фрагментів полімерних пляшок та нашарування темно-коричневого кольору на поверхнях металевого приладу синього кольору.

Інших документів, які б свідчили про призначення експертизи майна, на яке просить накласти дізнавач арешт, до клопотання додано не було.

Отже, із вищевказаного вбачається, що у даному кримінальному провадженні проводиться досудове розслідування за ознаками злочину, передбаченого ст. 309 КК України, де предметом такого злочину є наркотичні засоби та психотропні речовини або їх аналоги, і інших доказів, які б свідчили про внесення відомостей до ЄРДР за ознаками злочину, де б вказане в клопотанні майно могло б бути речовим доказом в розумінні ст. 98 КПК України, до клопотання надано не було.

Відтак, враховуючи зміст клопотання про арешт майна і заявлену підставу та мету для його арешту, судова колегія приходить до висновку про недоведеність необхідності накладення арешту на вказане в ньому майно.

Колегія суддів повністю погоджується з висновками слідчого судді, оскільки з матеріалів провадження не вбачається наявність об`єктивних підстав вважати, що вказане майно є предметом вчинення злочину, як зазначає дізнавач в своєму клопотанні і відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що органом досудового розслідування в клопотанні не надано обґрунтованої оцінки щодо правової підстави для арешту вказаного в клопотанні майна, а слідчий суддя, врахувавши вимоги ст.ст. 170, 173 КПК України, обґрунтовано встановив відсутність правових підстав для задоволення клопотання про накладення арешту на вказане майно.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст. 94, 132, 170, 173 КПК України, повинен у залежності від мети накладення арешту, врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, застосування щодо нього спеціальної конфіскації, конфіскації майна як виду покарання, наявність чи відсутність цивільного позову про відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Між тим, слідчим в клопотанні про накладення арешту на майно не зазначено правових підстав для прийняття рішення про відповідність такого майна критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Зважаючи на вищевикладене, в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів переконана, що слідчий суддя обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання дізнавача, а тому доводи апеляційної скарги стосовно незаконності ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.

За таких обставин колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді, а відтак апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 132, 170, 171, 173, 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Запорізької окружної прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Запорізького районного суду Запорізької області від 21 квітня 2023 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні №0000096, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11 квітня 2023 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4