Справа № 307/1446/22
Провадження № 1-кп/307/115/22
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 травня 2023 рокум. Тячів
Тячівський районний суд Закарпатської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
обвинувачених: - ОСОБА_4
- ОСОБА_8
Ухвалою судді від 12.05.2022 року призначено підготовче судове засідання у даному кримінальному провадженні.
Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 15.09.2023, кримінальне провадження призначено до судового розгляду.
Згідно з пред`явленим обвинуваченням ОСОБА_7 перебуваючи на посаді провідного інженера лісових культур ДП «Мокрянське ЛМГ», згідно ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» та згідно ст. 1 Положення про державну лісову охорону затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 вересня 2009 року № 976, являвся працівником правоохоронного органу, до прямих обов`язків якого, серед іншого, входило здійснення правових, лісоохоронних та інших заходів, спрямованих на збереження лісових ресурсів, забезпечення охорони лісів від незаконних рубок, контроль за правильністю ведення обліку і встановленої звітності з лісових культур розсадників, площ, пройдених рубанням лісу, охорони і захисту лісу, тощо.
Водночас, ОСОБА_7 , перебуваючи в складі організованої групи спільно з ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та невстановленими особами, незважаючи на обов`язок неухильно дотримуватися вимог законодавства та ч. 2 ст. 19 Конституції України, яка передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, знехтував ними.
Так, лісничий Мокрянського лісництва ДП «Мокрянське ЛМГ» ОСОБА_4 , маючи значний досвід роботи у сфері охорони, відтворення, сталого і раціонального використання лісових ресурсів, отриманий за період трудової діяльності з 2005 по 2021 роки, достовірно знаючи про відсутність дозвільних документів на здійснення рубки дерев у кварталі 12 виділах 57, 58 та 59 Мокрянського лісництва ДП «Мокрянське ЛМГ», розташованого на території Тячівського району, Закарпатської області, будучи працівником правоохоронного органу - державної лісової охорони, переслідуючи мету незаконного збагачення, керуючись корисливим мотивом, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, явно виходячи за межі наданих йому прав та повноважень, у невстановлений досудовим розслідуванням час, однак не пізніше травня 2015 року, розробив злочинний план такого збагачення, який полягав у незаконній порубці дерев у ввіреному ОСОБА_4 лісництві та подальшому збуті незаконно зрубаних дерев.
Розуміючи, що реалізувати розроблений злочинний план щодо здійснення незаконної порубки дерев з подальшою їх реалізацією, а також уникнути викриття злочинної діяльності, самостійно не вдасться, оскільки такі рубки будуть здійснюватися на ввірених ОСОБА_4 територіях, ОСОБА_4 , усвідомлюючи той факт, що ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місцерозташуванням виконують переважно водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах, діючи умисно з корисливих мотивів, організував та очолив з метою вчинення злочинів, направлених на незаконну порубку лісу, стійке злочинне об`єднання - організовану групу, до складу якої залучив підлеглих працівників Мокрянського лісництва ДП «Мокрянське ЛМГ», з якими перебував у довірливих відносинах, зокрема: помічника лісничого ОСОБА_5 , майстра лісу ОСОБА_6 , провідного інженера лісових культур ДП «Мокрянське ЛМГ» ОСОБА_7 та невстановлених досудовим розслідуванням осіб, які безпосередньо здійснювали незаконну порубку дерев.
В подальшому ОСОБА_4 , перебуваючи у довірчих відносинах із залученими учасниками організованої групи, довів до їх відома суть злочинного плану, який полягав у вчиненні незаконних порубок дерев на території Мокрянського лісництва ДП «Мокрянське ЛМГ» та їх подальшому збуті. З метою маскування злочинної діяльності, здійснення таких порубок повинно було відбуватися поблизу місць офіційних лісосік під виглядом дозволених рубок.
У свою чергу, залучений ОСОБА_6 , усвідомлюючи протиправний і суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і свідомо бажаючи їх настання, будучи працівником правоохоронного органу - державної лісової охорони, погодився із таким злочинним планом та в індивідуальному порядку узгодив і схвалив його, зорганізувавшись у стійку злочинну групу для вчинення умисних тяжких злочинів.
Втілюючи свій злочинний умисел ОСОБА_4 , з метою відведення лісосік для незаконних рубок, залучив до складу організованої групи помічника лісничого Мокрянського лісництва ДП «Мокрянське ЛМГ» ОСОБА_5 , який забезпечуючи виконання завдань по охороні і захисту лісу, будучи у ланці з відводу ділянки в натурі, протягом травня-жовтня 2015 року, точну дату досудовим розслідуванням не встановлено, достовірно знаючи, що відсутні будь-які дозвільні документи на здійснення рубки дерев за межами відводу, явно виходячи за межі наданих йому прав та повноважень, незаконно виділив в розробку лісосіку, на яку не було дозвільних документів, чим зумовив проведення незаконних рубок 373 дерев різної породи, які не були відведені в рубку та на які не було виписано лісорубного квитка в кварталі 12 виділі 57, незаконних рубок 172 дерев різних порід у кварталі 12 виділі 58 та незаконної рубки 132 дерев різних порід у кварталі 12 виділу 59, розташованих на території Тячівського району, Закарпатської області.
Водночас, ОСОБА_4 , розуміючи, що після розроблення будь-якої лісосіки необхідно проводити планові ревізії із залученням представника лісової охорони, з метою документального укриття своєї протиправної діяльності залучив до складу організованої групи провідного інженера лісових культур ДП «Мокрянське ЛМГ» ОСОБА_7 .
Організована група характеризувалася наявністю організатора (керівника) злочинної групи, розробленого єдиного плану вчинення злочинів, відомого всім учасникам групи, стійкими зв`язками і розподілом функцій учасників групи, спрямованих на досягнення цього плану, наявністю загальних правил поведінки, підготовкою до вчинення злочинів, а також отримання матеріальних благ від такої кримінально-протиправної діяльності на постійній основі.
Для забезпечення діяльності організованої групи, відповідно до розробленого злочинного плану, ОСОБА_4 відвів собі роль її керівника, зокрема для вчинення членами злочинної групи незаконних порубок лісу, здійснював розподіл між ними ролей та функції.
Відповідно до розробленого ОСОБА_4 злочинного плану, ролі та функції учасників організованої групи були розподілені наступним чином.
Згідно розподілу ролей в складі організованої групи, ОСОБА_4 , як організатор, керівник та співвиконавець вчинення злочинів, виконував наступні функції:
- розробив злочинний план діяльності організованої групи;
- розподілив ролі між членами цієї групи;
- забезпечував дотримання загальних правил поведінки учасників групи;
- координував та керував злочинною діяльністю учасників організованої групи.
- з метою маскування злочинної діяльності організованої групи вказував ОСОБА_6 та невстановленим досудовим розслідуванням особам здійснювати порубки дерев під виглядом офіційних рубок, при цьому не подавав щомісячну звітність встановленої форми (акти поточних ревізій) та розробив план укриття незаконних рубок шляхом їх оформлення на лісові квитки серії 02 ЛКБ № 467259 від 12.05.2015 та серії 02 ЛКБ № 452190 від 10.09.2015, видані фізичній особі-підприємцю ОСОБА_12 , які були використані раніше у кварталі 12 виділі 54;
проводив огляди офіційних місць рубок та укривав виявлені порушення, які полягали у порубці дерев поза межами відведених лісосік, на розробку яких надано дозвіл лісорубним квитком, при цьому не включив до складу ланки відводу майстра лісу ОСОБА_13 , який був відповідальним у кварталі 12 виділах 57, 58 та 59.
Залученому до організованої злочинної групи помічнику лісничого ОСОБА_5 відвів роль пособника вчинення кримінальних правопорушень і такий мав забезпечити:
створення усіх необхідних умов для втілення злочинного плану протиправної діяльності;
координацію та узгодження дій учасників щодо безпосередньої порубки дерев, час та місце її здійснення та виділення в розробку лісосіки, на яку не було дозвільних документів, чим зумовив проведення незаконних рубок в кварталі 12 виділах 57, 58 та 59.
Майстру лісу ОСОБА_6 відвів роль пособника у вчиненні кримінальних правопорушень, який виконував наступні функції:
створював усі необхідні умови для втілення злочинного плану протиправної діяльності;
забезпечував необхідні технічні засоби, робітників (лісорубів) для здійснення незаконних порубок та сприяв їх здійсненню на неввіреній йому майстерській дільниці під виглядом офіційних порубок.
Провідному інженеру лісових культур ДП «Мокрянське ЛМГ» ОСОБА_7 відвів роль пособника вчинення кримінальних правопорушень, який виконував наступні функції:
- документальне укриття незаконної порубки під виглядом офіційних рубок, будучі при цьому головою комісії з планової ревізії лісового обходу № 4 Мокрянського лісництва ДП «Мокрянське ЛМГ».
Разом з тим, реалізуючи злочинний план, учасники організованої групи для досягнення мети діяли в порушення вимог, передбачених наступними нормативно-правовими, підзаконними та відомчими актами.
Так, статтею 47 Лісового кодексу України (надалі - Лісовий Кодекс) визначено, що лісовпорядкування є обов`язковим на всій території України та ведеться державними лісовпорядними організаціями за єдиною системою в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері лісового господарства.
У матеріалах лісовпорядкування дається якісна і кількісна характеристика кожної лісової ділянки, комплексна оцінка ведення лісового господарства, що є основою для розроблення на засадах сталого розвитку проекту організації та розвитку лісового господарства відповідного об`єкта лісовпорядкування. Затверджені матеріали лісовпорядкування є обов`язковими для ведення лісового господарства, планування і прогнозування використання лісових ресурсів (ст. 48 Лісового Кодексу).
Відповідно до ст. 19 Лісового Кодексу постійні лісокористувачі зобов`язані: дотримуватися правил і норм використання лісових ресурсів; вести лісове господарство на основі матеріалів лісовпорядкування; здійснювати використання лісових ресурсів способами, які забезпечують збереження оздоровчих і захисних властивостей лісів, а також створюють сприятливі умови для їх охорони, захисту та відтворення тощо.
Статтею 69 Лісового Кодексу визначено, що спеціальне використання лісових ресурсів на виділеній лісовій ділянці проводиться за спеціальним дозволом - лісорубним квитком. На виділених лісових ділянках можуть використовуватися лише ті лісові ресурси і лише для цілей, що передбачені виданим спеціальним дозволом.
Відповідно до п. 2 Порядку видачі спеціальних дозволів на використання лісових ресурсів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 761 від 23.05.2007, лісорубний квиток є основним документом, на підставі якого здійснюється спеціальне використання лісових ресурсів, ведеться облік дозволених до відпуску запасів деревини і інших продуктів лісу.
Кількість та технічна придатність дозволених в рубку дерев визначається під час відведення насадження в рубку у відповідності до Методичних вказівок з відведення і таксації лісосік, видачі лісорубних квитків та огляду місць заготівлі деревини в лісах Державного агентства лісових ресурсів України, затверджених наказом Державного агентства лісових ресурсів України № 9 від 21.01.2013. На підставі матеріалів відведення насадження в рубку проводиться матеріально-грошова оцінка лісосіки, в якій визначається об`єм дозволеної до вирубування деревини, як загальної, так і по категоріях технічної придатності. Результати розрахунків матеріально-грошової оцінки лісосіки заносяться в спеціальний дозвіл - лісорубний квиток.
Водночас, в порушення вказаних вимог, організована група, до складу якої увійшли працівники Мокрянського лісництва ДП «Мокрянське ЛМГ», а саме: лісничий ОСОБА_4 , помічник лісничого ОСОБА_5 , майстер лісу ОСОБА_6 , провідний інженер лісових культур ДП «Мокрянське ЛМГ» ОСОБА_7 та невстановлені органом досудового розслідування безпосередні виконавці незаконних рубок, у подальшому, незаконно, без наявності відповідних дозвільних документів (лісорубних квитків), на території Мокрянського лісництва ДП «Мокрянське ЛМГ», здійснили незаконні порубки дерев та їх збут за наступних обставин.
Так, відповідно до лісорубного квитка серії 02 ЛРБ № 467259 від 12.05.2015, фізичній особі-підприємцю ОСОБА_12 надано дозвіл на проведення суцільної санітарної рубки різних порід дерев у кварталі 12 виділі 54 площею 3,7 га Мокрянського лісництва ДП «Мокрянське ЛМГ» та відповідно до лісорубного квитка серії 02 ЛКБ № 452190 від 10.09.2015, надано дозвіл на проведення в Мокрянського лісництва суцільної санітарної рубки у кварталі 12 виділі 54 площею 2,5 га різних порід дерев.
При цьому, лісничий ОСОБА_4 , достовірно знаючи, що на здійснення рубки дерев за межами відводу відсутні будь-які дозвільні документи, будучи працівником державної лісової охорони, переслідуючи мету незаконного збагачення, керуючись корисливим мотивом, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, володіючи інформацією про те, що невстановлені особи виявили бажання придбати деревину за нижчими цінами, явно виходячи за межі наданих йому прав та повноважень, виконуючи роль керівника організованої групи, доручив помічнику лісничого ОСОБА_5 відвести інші ділянки у кварталі 12, виділі 57, 58 та 59, а майстру лісу ОСОБА_6 - здійснити контроль за проведенням незаконної порубки лісу у лісових ділянках, які не перебувають у віданні останнього поряд з місцем проведення офіційних рубок. Забезпечення контролю за проведенням незаконних рубок та їх організацію на місцевості ОСОБА_4 доручив ОСОБА_6 , який мав забезпечити технічні засоби та робітників (лісорубів) для здійснення зазначених дій.
На виконання даної незаконної вказівки ОСОБА_4 , майстер лісу ОСОБА_6 діючи відповідно до розробленого злочинного плану, виконуючи відведені функції у складі організованої групи, будучи пособником злочину, з корисливих мотивів, упродовж другої половини 2015 року, явно виходячи за межі наданих йому прав та повноважень, порушуючи вимоги статей 86, 89 Лісового кодексу України, пунктів 4, 7 Положення про державну лісову охорону, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №976 від 16.09.2009, сприяв у здійсненні незаконної та безпідставної, без наявності відповідних дозволів керівництва ДП «Мокрянське ЛМГ» та без належного документального оформлення вирубки дерев під виглядом суцільних санітарних рубок на території не ввірених йому ділянок лісництва, зокрема 373 дерев різних порід у кварталі 12 виділі 57 та 304 дерева різних порід у кварталі .2 виділах 58 та 59 Мокрянського лісництва ДП «Мокрянське ЛМГ», яка була безпосередньо здійснена невстановленими досудовим розслідуванням особами.
В подальшому, незаконно зрубані дерева були реалізовані невстановленим особам за невстановлених обставин.
Відтак, з метою створення документального укриття здійснення порубки лісу та уникнення відповідальності за свої злочинні дії по завершенню проведення лісосіки, ОСОБА_4 власноручно завірив своїм підписом акт планових ревізій обходу № 4 від 21.04.2016 та будучи організатором та керівником організованої групи надав незаконні вказівки учасникам організованої групи ОСОБА_7 та ОСОБА_14 , яких було включено у склад комісії лісового обходу (майстерської дільниці) № 4 Мокрянського лісництва ДП «Мокрянське ЛМГ», завірити своїми підписами акти планових ревізій обходу № 4 від 07.11.2016, 11.04.2017, 30.11.2017 та 19.04.2018, згідно яких констатовано відсутність факту виявлення незаконних рубок дерев при проведенні ревізії обходу (майстерської дільниці) № 4 Мокрянського лісництва ДП «Мокрянське ЛМГ».
В свою чергу, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , будучи службовими особами правоохоронного органу, діючи у складі організованої групи, достовірно знаючи, що вказані відомості в актах планової ревізії обходу № 4 від - 7.11.2016, 11.04.2017, 30.11.2017 та 19.04.2018 є завідомо неправдиві, а саме те, що огляди на місцевості під час проведення суцільно-санітарної рубки в період з 12.05.2015 по 31.12.2015 не проводилися та порушення не перевірялися, діючи умисно, у невстановленому досудовим розслідуванням місці, в період з 07.11.2016 по 19.04.2018, всупереч інтересам служби, з метою укриття наслідків злочинної діяльності, перебуваючи на території ДП Мокрянське ЛМГ» засвідчили своїми підписами складені завідомо неправдиві офіційні документи, а саме : акт планової ревізії обходу № 4 від 07.11.2016; акт планової ревізії обходу № 4 від 11.04.2017; акт планової ревізії обходу № 4 від 30.11.2017 та акт планової ревізії обходу № 4 від 19.04.2018, чим вчинили службове підроблення.
Таким чином, органом досудового розслідування ОСОБА_7 інкриміновано вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК України (в редакції Закону №1261-VІІ від 13.05.2014), а саме у складанні службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, вчинене організованою групою, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК України (в редакції Закону №1261-VІІ від 13.05.2014).
В судовому засіданні, захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_10 подала клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ч.1 ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження, у зв`язку з закінченням строків давності та закриття в цій частині кримінального провадження.
Прокурор в судовому засіданні пояснив, що інкримінований ОСОБА_7 злочин було вчинено 19.04.2018 року, а відтак з цього часу минуло три років. В зв`язку з цим проти задоволення клопотання захисника не заперечив.
Суд, в порядку визначеному КПК України, роз`яснив обвинуваченому ОСОБА_7 суть обвинувачення за ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК України (в редакції Закону №1261-VІІ від 13.05.2014), підстави звільнення від кримінальної відповідальності, які є нереабілітуючими, та право заперечувати проти закриття кримінального провадження.
Обвинувачений ОСОБА_7 повідомив, що зміст пред`явленого йому обвинувачення у даному кримінальному провадженні, є зрозумілим, вину не визнає та клопотання свого захисника підтримав та просив звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі ч.1 ст. 49 КК України.
Заслухавши думку учасників судового провадження, суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до ч.4 ст. 286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Відповідно до ч. 1 ст. 44 КК України особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.
Згідно з ч. 1 ст. 49 КК України (у редакції, яка діяла станом на час вчинення інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення), особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:
1) два роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі;
2) три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі;
3) п`ять років - у разі вчинення злочину середньої тяжкості;
4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину;
5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Частиною 1 ст. 285 КПК України передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
У відповідності до ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Згідно з роз`ясненнями, наведеними у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» від 23.12.2005 року № 12, звільнення особи від кримінальної відповідальності із закриттям справи можливе на будь-яких стадіях судового розгляду справи, за умови вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбачений Особливою частиною Кримінального кодексу України, та за наявності визначених законом матеріально-правових підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності.
Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 КК України строків і відсутність обставин, що порушують їх перебіг (ч. ч. 2 - 4 ст. 49 КК України).
Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є виключно згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності.
При цьому, закон не пов`язує можливість застосування правил ч. 1 ст. 49 КК України із визнанням особою вини, обов`язковою передумовою для закриття провадження у справі є наявність згоди особи на звільнення від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав.
Як встановлено судом, останній за часом злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 , вчинено 19.04.2018 року.
ОСОБА_7 обвинувачується у вчинення злочину, передбаченого за ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК України (в редакції Закону №1261-VІІ від 13.05.2014), санкція якого передбачає покарання у виді штрафу у розмірі до двохсот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеженням волі на строк до трьох років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, який відповідно до ст. 12 КК України (у редакції, яка діяла станом на час вчинення інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення), відносився до злочинів невеликої тяжкості.
З урахуванням вимог статті 5 КК України, редакція ст.ст. 12, 49, ч.1 ст.366 КК України, що діяла на момент вчинення ОСОБА_7 , інкримінованого йому кримінального правопорушення, пом`якшує кримінальну відповідальність, поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі та поширюється на підозрюваного ОСОБА_7 , якому інкриміновано вчинення кримінального правопорушення в останнє, 19.04.2018 року.
Відтак, строки притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення зазначеного злочину становлять три роки.
Щодо невизнання обвинуваченим вини у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, суд зазначає наступне.
Згідно правового висновку, наведеного у постанові Верховного Суду від 29 липня 2021 року у справі № 552/5595/18, визнання винуватості є правом, а не обов`язком підозрюваного, обвинуваченого, а отже невизнання вказаними особами своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності не може бути перешкодою в реалізації ними свого права на таке звільнення та правовою підставою для відмови судом у задоволенні заявленого клопотання. Передбачений законом інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує такого звільнення з визнанням ними своєї вини у вчиненні злочину.
Таким чином, невизнання підозрюваним, обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності у передбачених законом випадках, за умови роз`яснення їм судом суті підозри чи обвинувачення, підстав звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження не є правовою підставою для відмови в задоволенні клопотання сторони кримінального провадження про таке звільнення.
Стосовно заявленого ДП «Мокрянське лісомисливське господарство», інтереси якого представляє, адвокат ОСОБА_15 до ОСОБА_7 цивільного позову про відшкодування шкоди завданої кримінальним правопорушенням, суд зазначає наступне.
Порядок вирішення цивільного позову в кримінальному провадженні регламентований главою 9 КПК України.
Нормами кримінального процесуального закону, зокрема ст. 129 КПК України, встановлено, що рішення про повне або часткове задоволення цивільного позову може бути ухвалено лише у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення і ухвалення обвинувального вироку чи винесення постанови про застосування до особи примусових заходів виховного або медичного характеру.
Вирішення цивільного позову при звільненні особи від кримінальної відповідальності із закриттям провадження вказаними вище положеннями КПК України, не передбачено.
Враховуючи системний аналіз зазначених положень КПК, суд дійшов висновку, що цивільний позов не підлягає розгляду у випадках закриття кримінального провадження як на досудовому розслідуванні, так і в суді.
В той же час, у випадку закриття кримінального провадження на встановлених КПК підставах, суд зобов`язаний роз`яснити цивільному позивачеві його право пред`явити аналогічний позов у порядку цивільного судочинства.
Тому, у зв`язку зі звільненням обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку зі спливом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, заявлений представником потерпілої сторони, адвокатом ОСОБА_15 цивільний позов в частині солідарного стягнення з ОСОБА_7 матеріальної шкоди слід залишити без розгляду, що за змістом ч.7 ст.128 КПК України не перешкоджає потерпілому пред`явленню позову в цій частині в порядку цивільного судочинства.
Відповідно до висловленої Верховним Судом у постанові від 22.02.2023 у кримінальній справі 379/1366/20 провадження №51-3535км22 позиції, а також висновку об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у справі №203/241/17 провадження №51-4251кмо21, підстав до стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 , процесуальних витрат, не має.
Строк обраного обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, закінчився 10.06.2022.
Клопотань про обрання запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_7 під час судового розгляду, прокурором не заявлено.
Керуючись ст. ст. 128, 284-288, 369-372, 376, 392, 395 КПК України, ст. 49 КК України, суд,
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_10 , задовольнити.
Цивільний позов ДП «Мокрянське лісомисливське господарство», інтереси якого представляє, адвокат ОСОБА_15 , в частині пред`явлених до ОСОБА_7 позовних вимог про відшкодування шкоди завданої кримінальним правопорушенням - залишити без розгляду.
Роз`яснити ДП «Мокрянське лісомисливське господарство» та його представнику, адвокату ОСОБА_15 , що залишення цивільного позову без розгляду не перешкоджає його праву на звернення до суду із аналогічним позовом до ОСОБА_7 в порядку цивільного судочинства.
На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Визначити час оголошення повного тексту ухвали 2.05.2023 р. о 8 год. 50 хв.

Головуючий ОСОБА_1