Провадження № 1-кс/947/5517/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.05.2023 рок услідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження №0000731 від 27.04.2023 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Верхній Рогачик Херсонської області, громадянина України, українця, із вищою освітою, не одруженого, командира відділення артилерійської розвідки, військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 368 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання, слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000731, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.04.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Нагляд за додержанням законів під час здійснення досудового розслідування у формі процесуального керівництва здійснюється Одеською спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Південного регіону.

Як зазначено у клопотанні сторони обвинувачення, органом досудового розслідування встановлено, що у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше кінця квітня 2023 року, у невстановленої групи службових осіб ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_3 ) та групи службових осіб Військово-медичного клінічного центру Південного регіону (далі - ВМКЦ Південного регіону), які перебували у попередній змові з ОСОБА_4 , виник злочинний умисел, спрямований на одержання від громадянина ОСОБА_7 неправомірної вигоди за видачу військово-облікових документів, а саме: тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_2 від 28.04.2023 року та довідки військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби № 1927 від 28.04.2023 року, що є підставою для перетину державного кордону України.

ОСОБА_4 , будучи діючим військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , відповідно до Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, затвердженого Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України», склав Військову присягу на вірність народу України та присягнув бути вірними та відданими українському народові, непохитно стояти на сторожі свободи і незалежності української держави, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок та неухильно дотримуватися Конституції та законів України.

Проте, ОСОБА_4 , достовірно знаючи свої обов`язки, що регламентують порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, та маючи реальну можливість належно їх виконувати, свідомо, допустив їх порушення вирішивши стати на злочинний шлях за наступних обставин.

З метою укриття своїх злочинних протиправних дій, невстановлені службові особи ІНФОРМАЦІЯ_3 та ВМКЦ Південного регіону залучили громадянина ОСОБА_4 , якому була відведена роль пособника, а саме: останній повинен був підшукувати через мобільний додаток «Telegram» та у інший спосіб, осіб бажаючих отримати офіційні військово-облікові документи з відповідним діагнозом, які надають підстави для безперешкодного перетину державного кордону України, надавати вказівки та поради останнім щодо порядку оформлення зазначених документів та в подальшому отримувати визначену ними суму грошових коштів за виготовлення вказаних документів.

Так, 27.04.2023 року, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_4 , перебуваючи у м. Одесі, діючи за попередньою змовою з групою невстановлених службових осіб ІНФОРМАЦІЯ_3 та ВМКЦ Південного регіону, переслідуючи злочинний умисел направлений на отримання неправомірної вигоди, зустрівся зі ОСОБА_7 , де в ході бесіди повідомив останньому, про необхідність надання йому неправомірної вигоди у розмірі 2500 доларів США для подальшої передачі невстановленим досудовим розслідуванням службовим особам ІНФОРМАЦІЯ_3 та ВМКЦ Південного регіону за виготовлення та видачу останніми військово-облікових документів, а саме: посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_2 від 28.04.2023 року та довідки військово-лікарської комісії про непридатність ОСОБА_7 до військової служби № 1927 від 28.04.2023 року.

Також, ОСОБА_4 повідомив, що якщо ОСОБА_7 погоджується на вказані умови то йому необхідно надати копію паспорта громадянина України, ідентифікаційного податкового номеру, оригінал військового квитка та дві фотокартки розміром 3х4 см.

Погодившись на вказані умови ОСОБА_7 , 27.04.2023 року приблизно о 18 годині згідно попередньої домовленості зустрівся з ОСОБА_4 , на парковці магазину « ІНФОРМАЦІЯ_4 » що знаходиться за адресою: м. Одеса, Проспект Шевченко, 4е, де ОСОБА_7 передав ОСОБА_4 раніше обумовлені документи, а саме: копію паспорта громадянина України, ідентифікаційного податкового номеру, оригіналу військового квитку та чотири фотокартки 3х4 см. із своїм зображенням.

В свою чергу, ОСОБА_4 , в невстановлений досудовим розслідуванням місці та час за для реалізації спільного злочинного плану, передав раніше отримані документи ОСОБА_7 , невстановленим на даний час службовим особам ІНФОРМАЦІЯ_3 та ВМКЦ Південного регіону для подальшого оформлення документів.

24.04.2023 року, точний час та місце досудовим розслідуванням не встановлено, невстановлені на даний час службові особи ІНФОРМАЦІЯ_3 , зловживаючи своїм службовим становищем, переслідуючи злочинний умисел на отримання неправомірної вигоди, перебуваючи в попередній змові з ВМКЦ Південного регіону та ОСОБА_4 , взяли на облік ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Окрім того, невстановлені на даний час службові ІНФОРМАЦІЯ_3 та ВМКЦ Південного регіону, реалізуючи свій злочинний умисел на отримання неправомірної вигоди за виконання в інтересах ОСОБА_7 дій, зловживаючи своїм службовим становищем у невстановлений досудовим розслідуванням час та місцем виготовили військово-облікові документи, а саме: тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_2 від 28.04.2023 року та довідку військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби № 1927 від 28.04.2023 року, що є підставою для безперешкодного перетину державного кордону України та передали вказані документи ОСОБА_4 для подальшої передачі ОСОБА_7

02.05.2023 року, близько 18 години 30 хвилин, більш точного час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_4 , перебуваючи в попередній змові з групою невстановлених службових осіб ІНФОРМАЦІЯ_3 та ВМКЦ Південного регіону, виконуючи відведену йому роль посібника, на виконання раніше обумовленої домовленості під`їхав на автомобілі марки «Хюндай Соната», білого кольору з державним номерним знаком НОМЕР_3 до ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_3 , де в ході зустрічі, передав останньому військово-облікові документи, а саме: тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_2 від 28.04.2023 року та довідку військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби №1927 від 28.04.2023 року на ім`я: « ОСОБА_7 » та одержав від ОСОБА_7 неправомірну вигоду у розмірі 2500 доларів США (що відповідно до даних НБУ станом на 02.05.2023 року складало 91 421,5 грн), для передачі невстановленій на даний час групі службових осіб ІНФОРМАЦІЯ_3 та ВМКЦ Південного регіону.

02 травня 2023 року о 18 год. 35 хв. ОСОБА_4 було затримано в порядку

ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України.

03 травня 2023 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27,ч. 3 ст. 368 КК України.

Сторона обвинувачення звертається до слідчого судді із клопотанням про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому необхідно застосувати вказаний запобіжний захід.

У судовому засіданні -

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання у повному обсязі та просив його задовольнити.

Захисник підозрюваного заперечувала проти задоволення клопотання, зазначивши, що підозра пред`явлена її підзахисному є необґрунтованою, докази на які посилається сторона обвинувачення є недопустимими. Ризики формально зазначено у клопотанні сторони обвинувачення. У підозрюваного стійкі соціальні зв`язки, він має постійне місце проживання. Також звернула увагу на те, що її підзахисний має незадовільний стан здоров`я, а тому утримання останнього під вартою може негативно відобразитися на його здоров`ї без надання своєчасної медичної допомоги. З урахування викладеного захисник просила відмовити у задоволенні клопотання сторони обвинувачення та застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Підозрюваний підтримав думку свого захисника.

Слідчий суддя, вислухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України, повинна враховуватися тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Як вбачається з матеріалів клопотання, 03 травня 2023 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27,ч. 3 ст. 368 КК України.

У справі «Мироненко і Мартенко проти України» від 10.12.2009 року ЄСПЛ зазначив, що компетентний суд повинен перевірити не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, на підставі якої буде здійснено затримання, та законність мети цього затримання й подальшого тримання під вартою.

Згідно з рішеннями Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 30.08.1990, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, вимога розумності підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування.

Відповідно до п. 32 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фокс, Кембелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Так, обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 368 КК України підтверджується: рапортом про вчинення злочину від 27.04.2023 року, протоколами допиту свідка ОСОБА_7 , відповіддю на доручення від 28.04.2023 року, протоколом затримання ОСОБА_4 в порядку ст. 208 КПК України, протоколом обшуку автомобіля, в ході якого виявлено та вилучено грошові кошти в розмірі 2500 тисяч доларів США, які є неправомірною вигодою.

На підставі зазначеного, слідчий суддя суд вважає, що надані прокурором матеріали, які долучені до клопотання, на даній стадії досудового розслідування повністю доводять обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 368 КК України.

Вирішуючи питання наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, про які в своєму клопотанні зазначає сторона обвинувачення, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Так, враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 368 КК України, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у його вчиненні, а також враховуючи те, що підозрюваний неодружений, малолітніх дітей на утриманні не має, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке пов`язане із видачею підсобних документів на підставі яких особи незаконно покидають територію України, слідчий суддя вважає доведеним прокурором існування ризику передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризику можливого переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду.

Враховуючи те, що на даний час органом досудового розслідування не встановлено усіх осіб причетних до вчинення кримінального правопорушення та наразі не вилучено усі речі, які можуть містити відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення, слідчий суддя прийшов до висновку, що ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України в частині того, що підозрюваний ОСОБА_4 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення наразі також існує.

Також, враховуючи те, що підозрюваному ОСОБА_4 при ознайомлені з матеріалами кримінального провадження стануть відомі анкетні дані свідка, на показання якого сторона обвинувачення посилається в обґрунтування підозри пред`явленої ОСОБА_4 та який в подальшому буде допитуватися безпосередньо судом, у випадку направлення обвинувального акту до суду, слідчий суддя приходить до переконання про існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризику можливого незаконного впливу підозрюваним ОСОБА_4 на свідка, схиляючи його до надання неправдивих показань з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Проте, в частині посилання сторони обвинувачення на існування в рамках кримінального провадження ризиків, передбачених п. п. 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя погоджується із стороною захисту та вважає, що стороною обвинувачення вони необґрунтовані, а тому приходить до переконання про формальність посилання сторони обвинувачення на існування таких ризиків та про їх фактичну відсутність.

У справі «Третьяков проти України» від 29.09.2011 року ЄСПЛ констатував «порушення ст. 5 КЗПЛ, зокрема, з огляду на те, що судом не було розглянуто можливість застосування до заявника будь-яких альтернативних запобіжних заходів замість тримання під вартою», у зв`язку із чим слідчий суддя вважає за необхідне розглянути можливість застосування інших більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного ОСОБА_4 .

Слідчий суддя враховує, що згідно ч. 1 ст. 176 КПК України, тримання під вартою є найсуворішим запобіжним заходом, при цьому більш м`якими запобіжними заходами по відношенню до нього є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт. Метою ж застосування того чи іншого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання встановленим в ході розгляду клопотання ризикам (ч. 1 ст. 177 КПК України).

Підстав для застосування інших більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного ОСОБА_4 у судовому засіданні встановлено не було, зокрема, застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, особистого зобов`язання та особистої поруки, з огляду на м`якість, а також встановлені в судовому засіданні ризики, не забезпечать належне виконання підозрюваним обов`язків.

Надані стороною захисту у судовому засіданні медичні документи відносно підозрюваного ОСОБА_4 є минулорічними та не доводять критичний стан здоров`я підозрюваного на момент розгляду клопотання слідчим суддею та неможливість утримання його під вартою.

Досліджені під час судового засідання ризики свідчать, що менш суворий запобіжний захід, не пов`язаний з тимчасовою ізоляцією, може негативно відобразитися на здійсненні досудового розслідування і руху кримінального провадження. Слідчий суддя враховує суспільний інтерес у швидкому, повному і об`єктивному досудовому розслідуванні цього кримінального провадження, яке можливе за умов нівелювання ризиків кримінального провадження.

З огляду на фактичні обставини даного кримінального провадження, встановлені в ході розгляду даного клопотання відомості, в тому числі які стосуються наявності обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення підозрюваним ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 368 КК України, а також наявних в рамках даного кримінального провадження ризиків, зокрема ризику можливого переховування підозрюваного, забезпечити належну процесуальну поведінку останнього можливо шляхом застосування відносно такої особи виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а відтак підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу слідчим суддею встановлено не було.

При цьому, слідчий суддя звертає увагу, що міра запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для підозрюваного ОСОБА_4 не буде безальтернативною, оскільки передбачатиме можливість внесення останнім відповідного розміру застави.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Так, згідно п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину визначається від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, між тим згідно зазначеної статті у виключних випадках, якщо слідчий суддя встановить що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину та покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вказані розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Так, у рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Мангурас проти Іспанії» від 20.11.2010р., суд зазначив: «п.78. Гарантії передбачені п. 3 статті 5 Конвенції покликані забезпечить не компенсацію втрат, а зокрема явку обвинуваченого на судове засідання. Таким чином, вказана сума (застави) повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами які мають забезпечить його безпеку, іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості) при якому перспектива втрати застави, чи дій проти поручителів, у випадку його відсутності появи на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні. П. 80. Більше того, сума застави повинна бути належним чином обґрунтована в рішенні суду, а також повинно бути враховано наявність грошових засобів у обвинуваченого».

Така ж позиція щодо помірності розміру грошової застави міститься і в рішенні по справі «Єлоєв проти України»: «Закон визначає сукупність обставин, а також критерії, якими повинен керуватись слідчий суддя, суд при визначенні у кожному конкретному випадку розміру застави. Такими обставинами зокрема є майновий та сімейний стан підозрюваного. Європейський суд з прав людини, неодноразово наголошував на тому, що непомірний розмір застави з статками (майновим станом) підозрюваного, є лише формальним виконанням вимог Європейської конвенції з прав людини, тому у своїх рішення суди повинні керуватись також розмірами прибутків підозрюваного. Це означає, що, з одного боку, розмір застави повинен бути таким, що загроза її втрати утримувало підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язків, а з іншого - її внесення не призвело до втрати ним та його утриманцями засобів для гідного людяного проживання».

При вирішенні питання щодо визначення розміру застави слідчий суддя бере до уваги фактичні обставини кримінального провадження, яке імовірно вчинене з корисливих мотивів, характеризуючи дані підозрюваного, матеріали кримінального провадження, беручи до уваги встановлені в рамках даного кримінального провадження ризики, передбачені п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, та вважає, що підозрюваному ОСОБА_4 слід визначити заставу у розмірі 100 (ста) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 268 400 (двісті шістдесят вісім тисяч чотириста) гривень, який на думку слідчого судді, в повній мірі забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного у випадку її внесення, під загрозою звернення застави в дохід держави, у випадку порушення покладених на нього процесуальних обов`язків.

На підставі вищевикладеного, слідчий суддя приходить до переконання про необхідність задоволення поданого стороною обвинувачення клопотання.

Керуючись ст. ст. 176-178, 182-184, 193, 194-196, 376 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження №0000731 від 27.04.2023 року відносно підозрюваного ОСОБА_4 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» строком до 30.06.2023 року, в межах строку досудового розслідування.

Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 обов`язків, передбачених КПК України у розмірі 100 (ста) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 268 400 (двісті шістдесят вісім тисяч чотириста) гривень.

Роз`яснити підозрюваному, що підозрюваний або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу на розрахунковий рахунок UA0005435, код отримувача (ЄДРПОУ) - 26302945, банк отримувача ДКСУ м. Київ, МФО 820172, отримувач - Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Одеській області.

У разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком до 30.06.2023 року, в межах строку досудового розслідування, наступні процесуальні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

1. прибувати до органу досудового розслідування та/або суду за першою вимогою;

2. не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3. повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4. утримуватися від спілкування із свідками у даному кримінальному провадженні;

5. здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. ч. 8, 10, 11 ст. 182 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України. Застава внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Подання апеляційної скарги зупиняє набрання ухвалою законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1