Справа № 642/2341/23
Провадження № 1-кс/642/1351/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 травня 2023 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши винесене в кримінальному провадженні №0000727 від 05.05.2023 року клопотання старшого слідчого СВ ВП №2 ХРУП №3 ГУНП України в Харківській області капітана поліції ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бориспіль, Київської області, громадянина України, пенсіонера, інваліда ІІ групи, одруженого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше в силу ст. 89 КК України не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

старший слідчий СВ відділу поліції №2 Харківського районного управління поліції №3 Головного управління Національної поліції в Харківській області капітан поліції ОСОБА_7 звернулася до Ленінського районного суду м. Харкова з погодженим із прокурором клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Згідно з матеріалами клопотання, у провадженні слідчого відділення відділу поліції № 2 Харківського районного управління поліції № 3 Головного управління Національної поліції в Харківській області перебувають матеріали досудового розслідування внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000727 від 05.05.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Як вказано у клопотанні, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , за невстановлених в ході досудового розслідування обставин та невстановлений період часу, але не пізніше 04.05.2023, маючи умисел на незаконне придбання та подальше зберігання вибухових речовин, у невстановленому під час досудового слідства місці, знайшов три корпуси кумулятивні гранати типу РКГ-3, вибивний танковий заряд, шість залпів типу УЗД, три стабілізуючі ручки від гранат РКГ-3, 2 тротилові шашки масою 400 грамів, гранату іноземного виробництва типу RGD-S, три корпуси ручки уламково-оборонних гранат типу Ф-1, підривник до ручої гранати УЗРГМ-2, ручку оборонно-наступальної гранати ДМ51А2, два корпуси ручної уламково-наступальної гранати типу РГН, 2 корпуси гранати Ф-1, димову гранату танкової ЗД6, тим самим незаконно придбав вибухові речовини, та розуміючи протиправність своїх дій, незаконно, без передбаченого законом дозволу, в порушення «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматично і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробника для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за властивостями, метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї, або вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС України № 662 від 21 серпня 1998 року (в редакції від 11.10.2011) і «Положення про дозвільну систему», затвердженої постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12 жовтня 1992 року (в редакції від 29.10.2020), продовжуючи свої злочинні дії без передбаченого законом дозволу та маючи злочинний умисел спрямований на подальше використання вказаних трьох корпусів кумулятивних гранат типу РКГ-3, вибивного танкового заряду, шістьох залпів типу УЗД, три стабілізуючі ручки від гранат РКГ-3, 2 тротилових шашок масою 400 грамів, гранати іноземного виробництва типу RGD-S, трьох корпусів ручок уламково-оборонних гранат типу Ф-1, підривник до ручої гранати УЗРГМ-2, ручки оборонно-наступальної гранати ДМ51А2, двох корпусів ручної уламково-наступальної гранати типу РГН, 2 корпусів гранати Ф-1, димової гранати танкової ЗД6 у власних цілях, став їх незаконно зберігати за адресою АДРЕСА_2 .

Таким чином, ОСОБА_6 , вчинив всі дії, які вважав за необхідне для придбання та зберігання вибухових речовин без передбаченого законом дозволу.

Подальша протиправна, злочинна діяльність ОСОБА_6 пов`язана з незаконним поводженням з вибуховими речовинами була припинена працівниками ВП № 2 ХРУП № 3 ГУ НП в Харківській області, якими в ході проведення обшуку 05.05.2023 р. в період часу з, 06 год. 22 хв. по 17 год. 24 хв., за адресою: АДРЕСА_2 , у ОСОБА_6 , виявили та вилучили, корпус кумулятивної гранати типу РКГ-3 у кількості 3 одиниці, танковий вибивний заряд, залп типу УЗД у кількості 6 одиниць, стабілізуючі ручки від гранат РКГ-3 у кількості 3 одиниць, тротилову шашку масою 400 грамів у кількості 2 одиниці, гранату іноземного виробництва типу RGD-S, корпуси ручки уламково-оборонних гранат типу Ф-1 у кількості 5 одиниць, підривник до ручої гранати УЗРГМ-2 у кількості 1 одиниць, ручку оборонно-наступальної гранати ДМ51А2 у кількості 1 одиниці, корпус ручної уламково-наступальної гранати типу РГН у кількості 1 одиниць, танкову димову гранату танкової ЗД6 у кількості 10 одиниць, які згідно довідок про категорію вибухонебезпечності і виявлення вибухових матеріалів начальника та інспектора ВВТС ГУ НП в Київській області відносяться до ІІ та ІІІ категорії небезпеки.

Таким чином, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України - тобто незаконне придбання та зберігання вибухових речовин без передбаченого законом дозволу.

05.05.2023 року о 18 год. 10 хв. ОСОБА_6 був затриманий в поряду ст.. 208 КПК України

06.05.2023 року ОСОБА_6 було повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України

Слідчий вважає, що обґрунтованість підозри ОСОБА_6 повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме посилаючись на: рапорт про вчинення кримінального правопорушення від 05.05.2023; протокол обшук по АДРЕСА_2 від 05.05.2023; постанова про визнання речовими доказами від 05.05.2023; протокол затримання в поряду ст. 208 КПК України від 05.05.2023; акт знищення вибухових матеріалів від 05.05.2023 №89; довідка про категорію вибухонебезпечності виявлених вибухових матеріалів від 05.05.2023; довідка про категорію вибухонебезпечності виявлених вибухових матеріалів від 05.05.2023; акт перевірки об`єкта на наявність вибухових матеріалів №337 від 05.05.2023; довідка про категорію вибухонебезпечності виявлених вибухових матеріалів від 05.05.2023; довідка про категорію вибухонебезпечності виявлених вибухових матеріалів від 05.05.2023; довідка про категорію вибухонебезпечності виявлених вибухових матеріалів від 05.05.2023; довідка про категорію вибухонебезпечності виявлених вибухових матеріалів від 05.05.2023; довідка про категорію вибухонебезпечності виявлених вибухових матеріалів від 05.05.2023; довідка про категорію вибухонебезпечності виявлених вибухових матеріалів від 05.05.2023; довідка про категорію вибухонебезпечності виявлених вибухових матеріалів від 05.05.2023; довідка про категорію вибухонебезпечності виявлених вибухових матеріалів від 05.05.2023; довідка про категорію вибухонебезпечності виявлених вибухових матеріалів від 05.05.2023; довідка про категорію вибухонебезпечності виявлених вибухових матеріалів від 05.05.2023; довідка про категорію вибухонебезпечності виявлених вибухових матеріалів від 05.05.2023.

Слідчий в обґрунтування клопотання та необхідності застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, зазначив про наявність ризиків, передбачених передбачених у п. п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України спроби:

- переховуватись від органів досудового розслідування або суду, так ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років, та докази, які містяться в матеріалах кримінального провадження свідчать про його схильність до скоєння протиправних дій в сфері незаконного поводження зі зброєю та бойовими припасами, оскільки вказана протиправна діяльність останнього мала тривалий та систематичний характер. У зв`язку з чим, підозрюваний ОСОБА_6 , усвідомлюючи про незворотність настання покарання, може, намагатися уникнути кримінальної відповідальності за скоєне, покинувши місце мешкання. Крім того, слідчий вказує, що ОСОБА_6 придбав та зберігав за місцем мешкання велику кількість вибухових речовин, крім того предметів, схожих на вогнепальну зброю та бойові припаси. Мотив скоєння вказаних протиправних дій щодо придбання та зберігання зазначених предметів на теперішній час встановлюється. При цьому слідчий вказує, що підозрюваний мав зв`язок з особами, які тривалий час здійснювали незаконний збут вогнепальної зброї, вибухових речовин та бойових припасів, оскільки матеріали кримінального провадження відносно ОСОБА_6 виділені з матеріалів кримінального провадження № 0000148, де зазначені особи перебувають в статусі підозрюваних;

Щодо ризику передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий посилається на те, що підозрюваний ОСОБА_6 може вчинити незаконні дії спрямовані на здійснення незаконного психологічного або навіть фізичного впливу на свідків у кримінальному провадженні, з метою змусити останніх відмовитись від раніше наданих показів щодо обставин вчиненого кримінального правопорушення, оскільки, маючи процесуальний статус підозрюваного, останньому буде відомо місце проживання свідків у вказаному кримінальному провадженні. Крім того, у органу досудового розслідування наявні підстави вважати, що ОСОБА_6 може умовлянням чи погрозами вчинити протиправний тиск на свідків з метою змусити останніх відмовитись від надання показань, тобто незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

На підтвердження ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий зазначає, що враховуючи характер скоєного злочину, обставини кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_6 , який тривалий час займається незаконною діяльністю пов`язаною з незаконним зберігання, придбанням вогнепальної зброї, вибухових речовин та бойових припасів без передбаченого законом дозволу, обґрунтовано підозрюється в умисному тяжкому кримінальному правопорушенні та незважаючи на притягнення його до кримінальної відповідальності може вчинити новий злочин пов`язаний з незаконним поводженням зі зброєю, бойовими припасами або вибуховими речовинами. Підозрюваний ОСОБА_6 маючи офіційне джерело доходів, став скоювати тяжкий злочин, з метою отримання додаткового заробітку. Кількість та вид вогнепальної зброї, вибухових речовин та бойових припасів, вилучених у ОСОБА_6 свідчать про те, що вказана особа має можливість безперешкодно придбати вказані об`єкти, тому в даному випадку мається існування вказаного ризику, а саме вчинення інших кримінальних правопорушень.

На думку слідчого запобіжні заходи не пов`язані із триманням під вартою не зможуть забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного та запобіганню ризикам, у зв`язку із чим просив застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_6 , та визначити заставу у розмірі 220 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 590 480 грн.

Прокурор та слідчий у судовому засіданні клопотання підтримали, прокурор посилався на те, що застосування жодного більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Підозрюваний ОСОБА_6 в судовому засіданні проти задоволення клопотання слідчого щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечував, просив застосувати інший більш м`який запобіжний захід - домашній арешт. Також вказував, що розмір застави який просить визначити слідчий є непомірним для нього.

Захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_5 проти задоволення клопотання також заперечував, просив застосувати більш м`який запобіжний захід - домашній арешт, при цьому посилався на недоведення ризиків, на які посилається сторона обвинувачення. Крім того, просив врахувати відомості щодо особи підозрюваного, який є пенсіонером, інвалідом 2-ї групи, при цьому добровільно вступив до лав територіальної оборони, хоча має ряд захворювань, також на його утриманні знаходиться мати похилого віку, якак потребує догляду. Дружина підозрюваного також доглядає свого батька, який за станом здоров`я потребує стороннього догляду. Відносно розміру застави, який просить визначити слідчий, також вказав, що такий розмір є непомірним, та прокурором не враховано матеріальний стан підозрюваного, який отримує мінімальну пенсію, не має у власності нерухомого майна, та витрачає кошти на лікування. Захисником також були подані письмові заперечення, у яких він в тому числі просив розглянути питання щодо передачі підозрюваного на особисту поруку, але у судовому засіданні це питання ним було знято з розгляду.

Вислухавши сторін кримінального провадження, дослідивши надані матеріали, слідчий суддя приходить до наступного.

Слідчим суддею встановлено, що СВ ВП №2 Харківського районного управління № 3 ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000727 від 05.05.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням здійснюється Новобаварською окружною прокуратурою м. Харкова.

05.05.2023 року о 18 год. 10 хв. ОСОБА_6 був затриманий в поряду ст. 208 КПК України

06.05.2023 року ОСОБА_6 було повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, а саме незаконне придбання та зберігання вибухових речовин без передбаченого законом дозволу.

Отже, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, що відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно із п. 4 ч. 2ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до положень ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , суспільну небезпеку інкримінованого кримінально протиправних дій, обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного.

Слідчий суддя вважає, що обґрунтованість підозри ОСОБА_6 , у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними на даний час органом досудового розслідування доказами.

При цьому слідчий суддя звертає увагу, що обґрунтована підозра - це стандарт доказування, який передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення. Обґрунтованість залежить від усіх обставин, проте факти, що в сукупності дають підстави для підозри не мають бути такого ж рівня як ті, що необхідні для обвинувачення, або навіть винесення вироку.

На стадії досудового розслідування слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.

При цьому стандарт доказування «обґрунтованої підозри» є нижчим, ніж доведеність «поза розумним сумнівом», яким керується суд під час судового розгляду кримінального провадження по суті та ухвалення вироку.

На переконання слідчого судді, незалежно від подальшої доведеності підозри чи правової кваліфікації інкримінованого ОСОБА_6 , діяння сукупність досліджених в судовому засіданні доказів свідчить, що він може бути причетним до цього злочину.

Матеріали кримінального провадження, на які посилалися прокурор, слідчий у клопотанні, дають підстави вважати підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення обґрунтованою, а обставини здійснення підозрюваним конкретних дій потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу. Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ. Так, у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14.03.1984 Суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23.10.1994 «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Вирішуючи питання про доведеність існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя виходить з наступного.

В ході розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_6 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжкого злочину.

Тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у випадку визнання його винуватими у вчиненні злочинів, не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте як за національним законодавством (п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України), так і за практикою Європейського суду з прав людини, є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (справа «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року).

Слідчий суддя приймає до уваги, що в даному випадку суворість покарання, передбаченого за злочин, в якому підозрюють ОСОБА_6 в сукупності з даними про особу підозрюваного та іншими обставинами кримінального правопорушення, є достатньо суттєвим елементом при оцінюванні ризику його переховування.

При цьому, як додаткову обставину в підтвердження ризику переховування, суд зазначає про введення в Україні військового стану через збройну агресію Російської Федерації проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку, зокрема ускладнює належний виклик таких осіб, а також контроль за виконанням запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків у кримінальному провадженні слід враховувати встановлену Кримінальним процесуальним кодексом України процедуру отримання показань у кримінальному провадженні, оскільки суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від таких осіб та дослідження їх судом.

Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України на даному етапі кримінального провадження підтверджується зокрема тим, що ОСОБА_6 підозрюється у незаконне придбанні та зберіганні вибухових речовин, крмі того згідно матеріалів клопотання, у нього було вилучено велику кількість боєприпасів, зброї, які ще досліджуються, але це свідчить про те, що вказана особа має можливість безперешкодно придбати вказані об`єкти і у подальшому може вчинити злочини з їх застосуванням або незаконною реалізацією.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Відповідно до положень ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод законне, тобто передбачене внутрішнім законодавством тримання особи під вартою з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обгрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, не є порушенням права особи на свободу та особисту недоторканість. Крім цього, відповідно до зазначеної норми Конвенції, звільнення особи повинно обумовлюватися гарантіями явки в судове засідання.

Одночасно, слідчий суддя враховує, що відповідно до правової позиції, викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2011 у справі «Марченко проти України», при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків.

Також слідчим суддею враховано дані про особу підозрюваного, який раніше в силу ст. 89 КК України не судимий, є пенсіонером, інвалід ІІ групи, одружений, має на утриманні також мати похилого віку, та допомагає доглядати дружині її батька, має місце реєстрації, але за місцем реєстрації не проживає, проживає за місцем проживання його матері, його стан здоров`я, а також те, що матеріали клопотання не містять будь-яких даних, що поточний стан його здоров`я перешкоджає перебуванню в ізоляції від суспільства.

Однак, згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Таким чином, слідчий суддя, із врахуванням всіх обставин справи, наявних доказів та того, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, дійшов висновку про доведеність існування ризиків, зазначених у клопотанні слідчого, неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки тільки запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та дотримання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Слідчий суддя зазначає, що для досягнення мети застосування запобіжних заходів, які застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження, на початковій стадії досудового розслідування, що зумовлює необхідність в проведенні низки слідчих та процесуальних дій, а також враховуючи інші фактичні обставини даного конкретного кримінального провадження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необхідним та доцільним.

Відповідно до частини третьої статті 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цьогоКодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним,обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Пункт 2 частини 5 ст.182 КПК України передбачає, що розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, визначається у розмірі від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При цьому, абзац другий частини 5 ст.182 КПК України встановлює, що у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Прокурором доведено, що в даному випадку, з врахуванням обставин інкримінованого кримінального правопорушення, вірогідність зв`язку ОСОБА_6 з особами, які тривалий час здійснювали незаконний збут вогнепальної зброї, вибухових речовин та бойових припасів, а тому можливе застосування положень абзацу 2 частини 5 ст.182 КПК України та визначення застави у підвищеному розмірі.

Суд враховує, що на даний час у ОСОБА_6 виявлена велика кількість бойових припасів, та вибухових речовин, і можливу причетність ОСОБА_6 до незаконної реалізації вогнепальної зброї та бойових припасів на даний час перевіряється органом досудового розслідування оперативним шляхом. Окрім того, дане кримінальне провадження є виділеним з іншого кримінального провадження №0000148, яке ведеться щодо незаконного збуту вогнепальної зброї, бойових припасів та вибухових речовин.

У зв`язку із цим, у разі доведеності причетності ОСОБА_6 до незаконної реалізації вогнепальної зброї та набоїв, він мав би об`єктивну можливість отримувати за цю діяльність значну грошову винагороду, а тому визначення застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб буде недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

У рішенні «Мангурас проти Іспанії» від 20.11.2010 Європейський суд з прав людини зазначив, що гарантії, передбачені п. 3 статті 5 Конвенції, покликані забезпечити не компенсацію втрат, а зокрема явку обвинуваченого на судове засідання. Таким чином, сума (застави) повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами, які мають забезпечить його безпеку, іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості), при якому перспектива втрати застави, у випадку відсутності на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб унеможливити перешкоджання особою встановленню істини у кримінальному провадженні. При цьому має бути враховано наявність грошових засобів у обвинуваченого.

Слідчий суддя вважає, що метою застави має бути забезпечення процесуальних обов`язків і попередження ризиків, а не штрафну чи каральну функцію, що вплине не тільки на підозрюваного, але і на життя членів його родини.

За таких обставин слідчий суддя з урахуванням майнового становища підозрюваного, враховуючи конкретні обставини інкримінованого кримінального правопорушення, тяжкості кримінального правопорушення, у якому він підозрюється, вважає за необхідне визначити ОСОБА_6 заставу в розмірі 130 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто в сумі 348 920 грн., оскільки застава в такому розмірі зможе запобігти ризикам, передбаченим ч. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України.

Окрім цього, застосовуючи щодо підозрюваного альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, вважаю за необхідне покласти на нього обов`язки відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України.

Враховуючи викладене клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 206, 211, 372, 376 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

Клопотання - задовольнити частково.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 діб, а саме до 03 липня 2023 року.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту затримання ОСОБА_6 , тобто з 18-10 год. 05 травня 2023 року.

Строк дії ухвали - до 03 липня 2023 року.

Визначити суму застави у розмірі ста тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 348 920 (триста сорок вісім тисяч дев`ятсот двадцять) гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на Депозитний рахунок ТУ ДСА України в Харківській області, протягом дії запобіжного заходу.

При внесенні визначеної суми застави ОСОБА_6 з-під варти звільнити.

У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки передбачені ст. 194 КПК України строком до 03.07.2023 року : 1) прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду за першою вимогою;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним - в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1