єдиний унікальний номер справи 531/2133/23
номер провадження 1-кп/531/213/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2023 року м. Карлівка

Карлівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гринівці Тлумацького району Івано-Франківської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, освіта середня, не одруженого, малолітніх та неповнолітніх дітей на утриманні не маючого, не працюючого, військовозобов`язаного, не депутата, раніше судимого:

-27 грудня 2011 року Машівським районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України до трьох років позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком на два роки;

-17 лютого 2012 року Машівським районним судом Полтавської області за ч. 3 ст. 185 КК України до трьох років трьох місяців позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком на два роки;

-08 червня 2012 року Карлівським районним судом Полтавської області за ч. 1 ст. 162, ч. 1 ст. 353, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 190 КК України, з застосуванням ч. ч. 1, 4 ст. 70 КК України, до трьох років десяти місяців позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком на два роки, 29 травня 2014 року ухвалою Машівського районного суду Полтавської області іспитовий строк скасовано та направлено для відбування покарання, звільнений по відбуттю строку покарання 10 жовтня 2018 року,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2023 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України №2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації про ти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки ті оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», введено в Україні воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

У подальшому, Указами Президента України №133/2022 від 14 березня 2022 року, №259/2022 від 18 квітня 2022 року; №341/2022 від 17 травня 2022 року, №573 від 12 серпня 2022 року, №757/2022 від 07 листопада 2023 року, №58/2023 від 06 лютого 2023 року, №254/2023 від 01 травня 2023 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб.

Будучи обізнаним про воєнний стан в Україні, в тому числі і на території Полтавської області, ОСОБА_4 вчинив ряд кримінальних правопорушень в умовах воєнного стану.

Так, ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що він в один з дні третьої декади травня 2023 року, точної дати досудовим та судовим слідством не встановлено, близько 09 години, перебував поблизу металевого продуктового кіоску, належного ОСОБА_5 , який використовується як складське приміщення та розташований на території продуктового ринку по АДРЕСА_3 , де допомагав останньому переносити продукти із даного кіоску (складського приміщення). В цей час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна з даного приміщення. В подальшому, в цьому ж місці та в цей же час, ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, керуючись корисливим мотивом та користуючись відсутністю будь-кого із сторонніх осіб, тобто діючи таємно, повторно, в умовах воєнного стану, шляхом вільного доступу, викрав з металевого продуктового кіоску дві пластикові ємкості по 5 літрів кожна із соняшниковою олією торгівельної марки «Золотко», вартістю 350,00 грн. за одну пляшку, що належить потерпілому ОСОБА_5 . Далі, ОСОБА_4 вище вказаним майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив матеріального збитку потерпілому ОСОБА_5 на загальну суму 700,00 грн.

Крім того, продовжуючи свою злочинну діяльність, 07 червня 2023 року, близько 12 години, ОСОБА_4 , йдучи по АДРЕСА_3 , та проходячи повз домогосподарство під АДРЕСА_4 , помітив через незачинену хвіртку велосипед, що знаходився на території даного подвір`я, та належить ОСОБА_6 . В цей час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна. В подальшому, в цьому ж місці та в цей же час, ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, керуючись корисливим мотивом та користуючись відсутністю будь-кого зі сторонніх осіб, тобто діючи таємно, умисно, повторно, в умовах воєнного стану, шляхом вільного доступу через відчинену хвіртку проник на територію подвір`я за адресою: АДРЕСА_3 , та викрав звідти належний ОСОБА_6 велосипед «Мінськ», жіночого типу, чорного кольору, вартістю 2160,00 грн., який стояв перед входом у житловий будинок. Далі, ОСОБА_4 на викраденому велосипеді з місця скоєння злочину поїхав, таким чином розпорядився викраденим в повному обсязі на власний розсуд, чим спричинив матеріального збитку потерпілому ОСОБА_6 на суму 2160,00 грн.

Також, продовжуючи свою злочинну діяльність, 14 червня 2023 року, близько 10 години, ОСОБА_4 , йдучи по АДРЕСА_5 , та проходячи повз домогосподарство під АДРЕСА_6 , помітив незачинену хвіртку і вирішив зайти на територію подвір`я даного домогосподарства з метою викрадення чужого майна. В подальшому, в цьому ж місці та в цей же час, ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, керуючись корисливим мотивом та користуючись відсутністю будь-кого зі сторонніх осіб, тобто діючи таємно, умисно, повторно, в умовах воєнного стану, шліхом вільного доступу через відчинену хвіртку проник на територію подвір`я домогосподарства за адресою: АДРЕСА_5 , та викрав звідти належну потерпілому ОСОБА_7 бензопилу марки «Витязь БП 45-3,0», в корпусі синього кольору, вартістю 2360,00 грн., яка лежала на ганку поруч із входом до житлового будинку. Далі, ОСОБА_4 із викраденим вище вказаним майном покинув територію домоволодіння, таким чином розпорядившись викраденим в повному обсязі на власний розсуд, чим спричинив матеріального збитку потерпілому ОСОБА_7 на суму 2360,00 грн.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, визнав повністю, та повністю підтвердив час, обставини та спосіб вчинення кримінальних правопорушень. У скоєному щиро розкаюється.

Потерпілі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до суду не з`явились. Від них в матеріалах справи містяться заяви про розгляд справи за їх відсутності. Претензій до обвинуваченого не мають. При призначенні покарання, покладаються на розсуд суду.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази треба дослідити та порядок їх дослідження, визнавши, в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, враховуючи, що учасниками судового провадження не оспорюються доведеність вини обвинуваченого та кваліфікація його дій, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками кримінального провадження змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд вважає, що обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_4 , знайшло своє підтвердження в судовому засіданні в повному обсязі, а його дії органом досудового розслідування за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, кваліфіковані правильно.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст. ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» з послідуючими змінами та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Як обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України, суд враховує щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно 67 КК України, судом не встановлено.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого: його вік; стан здоров`я; соціальне становище; відсутність даних перебування на диспансерному обліку у лікарів нарколога та психіатра; раніше тричі судимий за злочини проти власності, останній раз 08 червня 2012 року Карлівським районним судом Полтавської області за ч. 1 ст. 162, ч. 1 ст. 353, ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 190 КК України, з застосуванням ч. ч. 1, 4 ст. 70 КК України, до трьох років десяти місяців позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком на два роки, 29 травня 2014 року ухвалою Машівського районного суду Полтавської області іспитовий строк скасовано та направлено для відбування покарання, звільнений по відбуттю строку покарання 10 жовтня 2018 року; посередню характеристику за місцем проживання.

Згідно з висновком досудової доповіді щодо обвинуваченого ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, складеною Полтавським районним сектором №3 філії державної установи «Центр пробації» в Полтавській області від 22 вересня 2023 року, ризик вчинення ОСОБА_4 повторного кримінального правопорушення оцінюється як високий; ризик небезпеки для суспільства або окремих осіб оцінюється як середній. Дослідження інформації, що характеризує особу за місцем його проживання/навчання/роботи, умов його життєдіяльності у суспільстві, результати оцінки ризику вчинення ним повторного кримінального правопорушення, а також його імовірної високої небезпеки для суспільства, свідчать про можливість виправлення особи без ізоляції від суспільства у винятковому порядку.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Під час судового розгляду, проаналізувавши поведінку обвинуваченого після вчинення кримінального правопорушення, його щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, наслідки суспільно небезпечного діяння, відсутність будь-яких намірів уникнути кримінальної відповідальності, зваживши на всі обставини кримінального провадження в їх сукупності, суд приходить до переконання, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень буде призначення покарання в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на п`ять років. Застосувавши ст. 75 КК України, звільнити від відбування покарання з випробуванням з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_4 у вигляді особистого зобов`язання, до набрання вироком законної сили - залишити без змін.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати та цивільний позов по кримінальному провадженню відсутній.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369-371, 373-376 КПК України суд, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_4 визнати винними у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді п`яти років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на три роки.

Згідно ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_4 обов`язки протягом іспитового строку: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Міру запобіжного заходу Хворосту ОСОБА_8 у вигляді особистого зобов`язання, до набрання вироком законної сили - залишити без змін.

Речовий доказ - одну пляшку ємкістю 5 літрів із соняшниковою олією торгівельної марки «Золотко», переданий на відповідальне збереження ОСОБА_5 , вважати повернутим законному власнику.

Речовий доказ - велосипед марки «Мінськ», жіночого типу, чорного кольору, переданий на відповідальне збереження ОСОБА_6 , вважати повернутим законному власнику.

Речовий доказ - бензопилу марки «Витязь БП 45-3,0», в корпусі синього кольору, передану на відповідальне збереження ОСОБА_7 , вважати повернутим законному власнику.

Речові докази - три CD-R диски з файлами з камер відеоспорстереження зберігати в матеріалах досудового розслідування.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Полтавського апеляційного суду через Карлівський районний суд, протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Згідно ч. 6 ст. 376 КПК України, копія вироку, після його проголошення, негайно вручається обвинуваченому та прокурору.

Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя