ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.05.2023 Справа №607/1367/23 Провадження №1-кп/607/1016/2023 м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі кримінальне провадження №0000105, відомості про яке 25.11.2022 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Тернопіль, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , з середньою спеціальною освітою, розлученого, що має на утриманні одну неповнолітню дитину, є учасником бойових дій, командира відділення охорони взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 , молодшого сержанта, раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України та ч.5 ст.407 КК України (в редакції Закону № 194-VIII від 12.02.2015),

за участю сторін кримінального провадження: прокурора Тернопільської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 , його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

Молодший сержант військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем ІНФОРМАЦІЯ_2 (крім строкової служби), всупереч вимог ст.ст.9, 11, 12, 16, 49, 58, 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст.1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану, з метою тимчасового ухилення від військової служби, вчасно на службу до ІНФОРМАЦІЯ_2 , який розташований у АДРЕСА_3 , без поважних причин о 09 год. 00 хв. 10.11.2022 не з`явився та в подальшому, проводячи час на власний розсуд, о 08 год. 30 хв. 16.12.2022 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим вчинив нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах воєнного стану, вчинене особою, зазначеною в частині другій статті 407 КК України - військовослужбовцем (крім строкової служби).

Крім того, 25.12.2022 близько 22 год. 20 хв. у ОСОБА_3 , який перебував у приміщенні концертного залу «Na пошті», що розташований за адресою: АДРЕСА_4 , виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, 25.12.2022 близько 22 год. 20 хв., ОСОБА_3 , перебуваючи у приміщенні концертного залу «Na пошті», що розташований за адресою: м.Тернопіль, вул.О.Кульчицької, 15, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає та його дії не будуть помічені сторонніми особами, в умовах воєнного стану, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді спричинення потерпілому матеріальних збитків та бажаючи настання таких наслідків, таємно, шляхом вільного доступу, викрав, із стільця, який знаходився біля стіни, ліворуч від виходу вказаного закладу, сумку чорно-бежевого кольору, в якій знаходились: одна пачка цигарок, два зарядних пристрої, гаманець в якому знаходились: візитні картки «Ремонт комп`ютерів, ноутбуків, планшетів, Xbox, PlayStation», бонусна картка «Fishka», бонусна картка магазину «Novus» та банківська картка АТ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 (матеріальної цінності для потерпілого не становлять). Окрім цього, викрадено: водійське посвідчення, технічний паспорт, паспорт громадянина України, посвідчення добровольчого формування територіальних громад, картка платника податків, мультітул та грошові кошти у розмірі 1500 гривень, що були у гаманці, та які на праві власності належать ОСОБА_6 . Сума завданих збитків становить 2010 гривень. В подальшому, ОСОБА_3 залишив місце вчинення кримінального правопорушення із викраденим майном, чим спричинив ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 2010 гривень.

За таких обставин, ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених: ч.5 ст.407 КК України (в редакції Закону № 194-VIII від 12.02.2015), тобто у нез`явленні вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах воєнного стану, вчинене особою, зазначеною в частині другій статті 407 КК України військовослужбовцем (крім строкової служби) та ч.4 ст.185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому в умовах воєнного стану.

04.05.2023 між прокурором Тернопільської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участю захисника-адвоката ОСОБА_5 , в порядку, передбаченому ст.ст.468, 469, 470, 472 КПК України укладено угоду про визнання винуватості.

Прокурор Тернопільської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_4 в судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості, призначити обвинуваченому ОСОБА_3 узгоджену в угоді міру покарання.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 беззастережно визнав себе винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.5 ст.407 КК України, щиро розкаявся у скоєному, також зазначив, що він розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ч.2 ст.473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, яке до нього буде застосоване в результаті затвердження угоди про визнання винуватості, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання та просив затвердити вказану угоду про визнання винуватості та призначити узгоджене в ній сторонами покарання.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні також просив затвердити угоду про визнання винуватості та призначити обвинуваченому обумовлену в ній міру покарання.

Будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання, потерпілий ОСОБА_6 до суду не з`явився, подав письмову заяву про розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 без його участі. У вказаній заяві зазначив про відсутність претензій до обвинуваченого ОСОБА_3 та надав згоду прокурору на укладення угоди про визнання винуватості.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно з ч.5 ст.469 КПК України укладення угоди про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Відповідно до правил ст.ст.468,469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

У відповідності до ч.3 ст.474 КПК України якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.

У зв`язку з наведеним, суд має підстави розглянути дане провадження відповідно до положень ст.473 КПК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених: ч.5 ст.407 КК України (в редакції Закону № 194-VIII від 12.02.2015), тобто у нез`явленні вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах воєнного стану, вчинене особою, зазначеною в частині другій статті 407 КК України військовослужбовцем (крім строкової служби) та ч.4 ст.185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому в умовах воєнного стану.

Відповідно до п.п.1-6 ч.7 ст.474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє у затвердженні угоди, якщо умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону.

Так, згідно умов угоди про визнання винуватості обвинувачений зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі пред`явленого обвинувачення у судовому провадженні.

Згідно з угодою, обвинувачений та прокурор дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій. Обвинувачений в повному обсязі, беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушеннях.

Сторони кримінального провадження також врахували ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу ОСОБА_3 , який раніше до кримінальної відповідальності не притягався, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, відсутність щодо нього негативних характеризуючих даних як за місцем проживання, так і служби, наявність кількох передбачених ст.66 КК України обставин, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень та добровільне відшкодування завданого збитку, відсутність, передбачених ст.67 КК України обтяжуючих покарання обставин, а також те, що ОСОБА_3 на даний час бажає проходити військову службу, та узгодили покарання, яке повинен понести ОСОБА_3 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, у виді позбавлення волі на строк 1 рік, та за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України (в редакції Закону № 194-VIII від 12.02.2015), із застосуванням ст.69 КК України, у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців, а остаточне покарання ОСОБА_3 слід призначити із врахуванням положень ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі та на підставі ст.62 КК України замінити покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців, триманням у дисциплінарному батальйоні на той самий строк.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`ясненні обвинуваченому ОСОБА_3 .

Покарання, узгоджене сторонами угоди відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України.

Таким чином, судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам КПК України та КК України, відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення кримінальних покарань.

Суд, заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, при цьому судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 повністю усвідомлює зміст угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнав себе винним, цілком розуміє свої права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України.

Підстави для відмови в затвердженні цієї угоди, передбачені ч.7 ст.474 КПК України, відсутні.

Згідно з ч.5 ст.65 КК України, у випадку затвердження вироком угоди про примирення або про визнання вини суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

У відповідності до ст.65 КК України підстави призначення більш м`якого покарання визначено ст.69 КК України.

Згідно ч.1 ст.69 КК України (в редакції змін, внесених Законом України №2839-IX від 13.12.2022) за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

У зв`язку із набранням 27.01.2023 чинності Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей несення військової служби в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці» №2839-IX від 13.12.2022 посилено кримінальну відповідальність за вчинення військових кримінальних правопорушень, та обмежено застосування ст.69 КК України у випадках засудження, зокрема, за кримінальне правопорушення, передбачене ст.407 КК України, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.5 ст.407 КК України (в редакції Закону № 194-VIII від 12.02.2015), 10.11.2022, тобто до внесення змін Законом України №2839-IX від 13.12.2022 до ст.69 КК України.

Згідно ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до ч.2 ст.4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

За таких обставин, враховуючи, що ч.1 ст.69 КК України в редакції на день розгляду кримінального провадження погіршує становище обвинуваченого порівняно із вказаною нормою в редакції станом на день вчинення кримінального правопорушення, та беручи до уваги положення ст.5 КК України, суд дійшов до переконання, що в даному випадку підлягає застосуванню закон про кримінальну відповідальність, який діяв на час вчинення кримінального правопорушення.

За змістом ч.1 ст.69 КК України (в редакції, яка діяла на момент вчинення кримінального правопорушення) за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

За наведеного, при призначенні покарання обвинуваченому за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України (в редакції Закону № 194-VIII від 12.02.2015), суд, беручи до уваги відсутність обтяжуючих покарання обставин, враховуючи наявність кількох, передбачених ч.1 ст.66 КК України обставин, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, та наявність інших обставин, не зазначених в частині першій ст.66 КК України, а саме те, що ОСОБА_3 є учасником бойових дій та бажає проходити військову службу, які суд на підставі положень ч.2 ст.66 КК України визнає такими, що пом`якшують покарання, вважає за можливе визнати вказані обставини такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, та з урахуванням особи винного, який раніше до кримінальної відповідальності не притягався та має на утриманні неповнолітню дитину, відсутність щодо нього негативних характеризуючих даних як за місцем проживання, так і служби, призначити ОСОБА_3 покарання за ч.5 ст.407 КК України (в редакції Закону №194-VIII від 12.02.2015), із застосуванням ст.69 КК України, нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч.5 ст.407 КК України (в редакції Закону № 194-VIII від 12.02.2015), яке узгоджено сторонами при укладенні угоди, у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі.

При призначенні покарання обвинуваченому за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, суд, беручи до уваги відсутність обтяжуючих покарання обставин, враховуючи наявність кількох, передбачених ч.1 ст.66 КК України обставин, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та добровільне відшкодування завданого збитку, вважає за можливе визнати вказані обставини такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, та з урахуванням особи винного, призначити ОСОБА_3 покарання за ч.4 ст.185 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.4 ст.185 КК України, яке узгоджено сторонами при укладенні угоди, у виді 1 року позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити остаточне покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі.

Відповідно до положень ч.1 ст.62 КК України покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні призначається військовослужбовцям строкової служби, військовослужбовцям, які проходять військову службу за контрактом, особам офіцерського складу, які проходять кадрову військову службу, особам офіцерського складу, які проходять військову службу за призовом, військовослужбовцям, призваним на військову службу під час мобілізації, на особливий період, військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (крім військовослужбовців-жінок), на строк від шести місяців до двох років у випадках, передбачених цим Кодексом, а також якщо суд, враховуючи обставини справи та особу засудженого, вважатиме за можливе замінити позбавлення волі на строк не більше двох років триманням у дисциплінарному батальйоні на той самий строк.

За наведеного, враховуючи обставини даного кримінального провадження, а також особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який раніше не відбував покарання у виді позбавлення волі, а також бажає проходити військову службу, суд вважає за можливе замінити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком 1 рік 6 місяців, триманням у дисциплінарному батальйоні на той самий строк.

На думку суду, таке покарання буде цілком справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, забезпечує співрозмірність діяння та кари, а також не суперечить таким принципам Європейської конвенції захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

Відповідно до вимог ч.1 ст.475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду та призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Таким чином, за наслідками розгляду угоди про визнання винуватості під час судового розгляду у даному кримінальному провадженні, суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, врахувавши доводи сторін кримінального провадження, приходить до висновку про наявність правових підстав для прийняття рішення про затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим, призначення ОСОБА_3 узгодженої сторонами міри покарання за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених: ч.4 ст.185 КК України та ч.5 ст.407 КК України (в редакції Закону № 194-VIII від 12.02.2015) та ухвалення обвинувального вироку.

Крім того, враховуючи, що на даний час у цьому кримінальному провадженні відсутні ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, суд не вбачає підстав для прийняття рішення про застосування запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 до набрання даним вироком законної сили.

Питання щодо майна, на яке накладено арешт, слід вирішити у відповідності до ст.174 КПК України.

Судом встановлено, що у цьому кримінальному провадженні цивільний позов не пред`являвся.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.100, 124, 368, 369, 374, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 04.05.2023 між прокурором Тернопільської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участю захисника-адвоката ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні №0000105, відомості про яке 25.11.2022 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України та ч.5 ст.407 КК України (в редакції Закону № 194-VIII від 12.02.2015).

Призначити ОСОБА_3 узгоджене сторонами покарання: за ч.4 ст.185 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, у виді 1 (одного) року позбавлення волі; за ч.5 ст.407 КК України (в редакції Закону № 194-VIII від 12.02.2015), із застосуванням ст.69 КК України, у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Відповідно до ст.62 КК України замінити ОСОБА_3 покарання у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі на покарання у виді тримання у дисциплінарному батальйоні строком 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту звернення вироку до виконання.

На підставі ч.4 ст.174 КПК України скасувати арешт, накладений ухвалами слідчих суддів Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08.02.2023 та 01.03.2023 у справах №607/2282/23 та №607/3849/23 на гаманець чорного кольору, торговельної марки «Моnісе», в якому знаходяться: банківська картка AT «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , бонусна картка магазину «Novus», бонусна картка «Fishka», дві візитні картки «Ремонт комп`ютерів, ноутбуків, планшетів, Xbox, PlayStation»; кросівки синього кольору із емблемою торговельної марки «Nike».

Після набрання вироком законної сили речові докази: гаманець чорного кольору, торговельної марки «Моnісе», в якому знаходяться: банківська картка AT «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , бонусна картка магазину «Novus», бонусна картка «Fishka», дві візитні картки «Ремонт комп`ютерів, ноутбуків, планшетів, Xbox, PlayStation», які згідно постанови слідчого від 07.02.2023 поміщено у спец-упакування «Національна поліція» із серійним номером «WAR1176028»; коробку від викраденого мультітула торговельної марки «Ganzo» моделі «G105», яку згідно постанови слідчого від 07.02.2023 поміщено у спец-упакування «Національна поліція» із серійним номером «WAR1176030» - повернути ОСОБА_6 за належністю; кросівки синього кольору із емблемою торговельної марки «Nike», які згідно постанови слідчого від 07.02.2023 поміщено у спец-упакування із серійним номером «SUD3031786» - повернути ОСОБА_3 за належністю.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддяОСОБА_1