УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.08.2023 рокуслідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_4 , перекладача ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0001103 від 26.10.2022 року відносно:

ОСОБА_6 ( ОСОБА_8 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ірмашли Шамкірського району Азербайджанської Республіки, громадянина Азербайджанської Республіки, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, не маючого реєстрації на території України, тимчасово проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засудженого 14.04.2022 року Малиновським районним судом м. Одеси, за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296 , ч. 1 ст. 115 КК України до 14 років позбавлення волі, звільнився 19.12.2022 року,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 146 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 ( ОСОБА_8 ), який є громадянином Азербайджану та на момент вчинення інкримінованих йому дій відбував покарання в місцях позбавлення волі, усвідомивши для себе обставини та умови, що можуть сприяти або заважати вчиненню злочину, досконально вивчивши перевагу та ефективність у досягненні злочинних цілей при вчиненні групових злочинів, а також визначивши ряд необхідних заходів, що будуть ускладнювати викриття злочинів правоохоронними органами, маючи чітку життєву позицію щодо вчинення насильницьких злочинів, встановив для себе спосіб отримання швидкого та незаконного власного збагачення, шляхом імовірного скоєння злочинів проти власності із застосуванням насильства за попередньою змовою з іншими особами, які визнають його авторитет у злочинному середовищі за наступних обставин викладених стороною обвинувачення у клопотанні.

Так, ОСОБА_6 ( ОСОБА_8 ), перебуваючи під вартою в умовах ДУ «Одеський слідчий ізолятор» у період з 05.10.2015 року по 19.12.2022 року, достовірно знаючи про військову агресію Збройних Сил Російської Федерації та впровадження на території України військового стану, відповідно до Указу Президента України та Верховного головнокомандувача ОСОБА_9 від 24.02.2022 року №64/2022, затвердженого Законом України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 року № 2102-ІХ, володіючи якостями лідера, організаторськими здібностями, переслідуючи корисливу мету швидкого збагачення, шляхом вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів на території міста Одеси, діючи спільно з особами, які перебували на волі, а саме: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 (обвинувальний акт відносно яких розглядається Суворовським районним судом м. Одеси), прийняли рішення вимагати під уявним привидом із застосуванням погроз та фізичного насильства грошові кошти від раніше незнайомого їм ОСОБА_13 .

Так, 29.07.2022 року близько 16:00 години, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_14 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 за вказівкою ОСОБА_6 ( ОСОБА_8 ), прибули до центрального входу Одеської обласної клінічної лікарні, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Заболотного, 26/32, на зустріч з потерпілим ОСОБА_13 .

Знаходячись біля центрального входу Одеської обласної клінічної лікарні, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Заболотного, 26/32, виконуючи спільний злочинний план ОСОБА_14 ОСОБА_11 та ОСОБА_12 підійшли до потерпілого ОСОБА_13 та повідомили у наказовій формі, що йому необхідно підійти до їхнього автомобіля VOLKSWAGEN GOLF з державним номерним знаком НОМЕР_1 , який перебував у користуванні ОСОБА_12 та який був припаркований вздовж дороги, біля входу до вказаної лікарні.

У подальшому, ОСОБА_11 заштовхав потерпілого ОСОБА_13 , проти його волі із застосування фізичного насильства, на переднє пасажирське сидіння вказаного автомобіля. Перебуваючи в салоні автомобіля ОСОБА_14 повідомив ОСОБА_13 , що необхідно негайно надати 1000 (тисячу) доларів США.

Крім того, з метою доведення спільного злочинного умислу до кінця ОСОБА_14 зі свого телефону зателефонував, через інтернет мессенджер по відео-зв`язку зателефонував ОСОБА_6 ( ОСОБА_8 ), та передав свій мобільний телефон потерпілому ОСОБА_13 .

Діючи відповідно до розробленого плану, ОСОБА_6 ( ОСОБА_8 ) під час розмови за допомогою мобільного зв`язку (із використанням відео) назвавшись на ім`я ОСОБА_15 та особою, яка має вагомий вплив у злочинному середовищі, також продовжив із погрозами застосування небезпечного для життя та здоров`я фізичного насильства, вимагати від потерпілого ОСОБА_13 передачу його спільникам грошових коштів та виконання всіх вказівок, які будуть надавати ОСОБА_14 ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

З метою залякування потерпілого, ОСОБА_14 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 за вказівкою ОСОБА_6 , наносили руками удари по обличчю ОСОБА_13 , та продовжували погрожувати фізичною розправою та заподіянням тяжких тілесних ушкоджень, демонструючи ніж, та погрожуючи його застосуванням. Вказані погрози потерпілий ОСОБА_13 сприймав як реальні.

Так, потерпілий ОСОБА_13 , сприймаючи зазначені погрози реальними, усвідомлюючи, що у випадку ігнорування висунутих йому вимог щодо передачі грошових коштів, небезпека застосування насильства та фізичної розправи щодо нього може стати дійсною, вирішив поза своєю волею виконати висунуті йому вимоги, однак вказані вимоги виконати в повному обсязі не зміг, та надав ОСОБА_14 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 лише 3100 (три тисячі сто) гривень, які у той час знаходились при ньому.

Крім того, ОСОБА_6 ( ОСОБА_8 ), який у період з 05.10.2015 року по 19.12.2022 року перебував під вартою в умовах ДУ «Одеський слідчий ізолятор», діючи за попередньою змовою з ОСОБА_14 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 (обвинувальний акт відносно яких направлений до Суворовського районного суду м. Одеси), реалізуючи спільний злочинний умисел, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою спонукання потерпілого до передачі їм грошових коштів, відповідно до узгодженого раніше злочинного плану, близько 17 годині 00 хвилин 29.07.2022 року, перебуваючи біля входу Одеської обласної клінічної лікарні, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Заболотного, 26/32, ОСОБА_14 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 оцінили навколишню обстановку прийняли рішення щодо необхідності незаконного позбавлення волі потерпілого ОСОБА_13 .

Так, ОСОБА_14 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , діючи узгоджено та за попередньою змовою з ОСОБА_6 , підвели потерпілого ОСОБА_13 до автомобіля марки VOLKSWAGEN GOLF з державним номерним знаком НОМЕР_1 , який перебував у користуванні ОСОБА_12 та який був припаркований вздовж дороги, біля входу до вказаної лікарні.

У подальшому, потерпілого ОСОБА_13 , проти його волі, із застосування фізичного насилля, ОСОБА_11 заштовхав на переднє пасажирське сидіння вказаного автомобіля та замкнув двері автомобіля таким чином, щоб потерпілий не зміг відчинити їх зсередини.

Перебуваючи в салоні зазначеного автомобіля, з метою подавлення волі потерпілого до опору, ОСОБА_14 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 здійснювали моральний тиск, погрожуючи фізичною розправою та заподіянням тілесних ушкоджень небезпечних для життя та здоров`я потерпілого, з метою отримання грошових коштів, при цьому демонструючи ніж та погрожуючи його застосуванням.

Крім того, останні знаходячись на телефонному відео зв`язку з ОСОБА_6 , для послаблення морального опору потерпілого ОСОБА_13 запитували дозволу на нанесення ножових поранень потерпілому та розпочали наносити руками удари по обличчю останньому, показуючи, що їх наміри реальні.

У подальшому, з метою перевезення потерпілого ОСОБА_13 до більш безпечного місця для незаконного заволодіння його майном, заблокували передні пасажирські двері (дитячий замок), чим позбавили потерпілого змоги вільно пересуватись та залишити салон вищевказаного автомобіля, після чого, проти волі потерпілого ОСОБА_13 почали його перевозити рухаючись за маршрутом вул. Ак. Заболотного, просп. Добровольського, вул. С. Палія, вул. Д. Ойстраха, вул. Кримській, вул. Ак. Заболотного та вул. Миколаївська дорога у м. Одесі.

Перебуваючи у салоні вказаного автомобілю, потерпілому ОСОБА_13 під час руху по м. Одесі, ОСОБА_14 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , продовжували заподіювати фізичне насилля та погрожували фізичною розправою та нанесенням тяжких тілесних ушкоджень з метою виконання їхніх злочинних вимог щодо передачі грошових коштів.

Не дивлячись на бажання потерпілого покинути автомобіль, ОСОБА_13 незаконно позбавили волі, не дозволяючи покидати салон автомобілю, тим самим, протиправно перешкодили ОСОБА_13 обрати за своєю волею місце знаходження.

Незаконне позбавлення волі продовжувалось з 17 години 00 хвилин до 17 години 50 хвилин 29.07.2022 року.

У свою чергу, ОСОБА_13 сприймав погрози ОСОБА_6 ( ОСОБА_8 ), ОСОБА_14 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , як реальні, побоюючись за своє життя та здоров`я, не мав змоги перешкодити противоправним діям останніх та був вимушений, проти своєї волі, залишатись в салоні автомобіля VOLKSWAGEN GOLF з державним номерним знаком НОМЕР_1 , який перебував під керуванням та в розпорядженні ОСОБА_12 .

За викладених обставин, 29.04.2023 року ОСОБА_6 , в порядку статті 208 КПК України, було затримано та 30.04.2023 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 189 КК України.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду від 01.05.2023 року відносно підозрюваного ОСОБА_6 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави строком до 26.06.2023 року, якийц в пдальшому було прродовжено до 20.08.2023 року.

На підставі ухвали слідчого судді досудове розслідування означенного кримінального провадження продовжено до шести місяців, а саме до 30.10.2023 року.

Сторона обвинувачення звертається з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , обґрунтовуючи його тим, що завершити досудове розслідування у зазначеному кримінальному провадженні не виявляється можливим, оскільки для повного, об`єктивного і всебічного дослідження всіх обставин кримінального провадження необхідно виконати ряд слідчих і процесуальних дій, проведення яких потребує додаткового часу, а ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшились та продовжують існувати.

У судовому засіданні:

Прокурор вимоги поданого клопотання підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити.

Захисник підозрюваного заперечував проти задоволення клопотання, зазначивши, що підозра пред`явлена його підзахисному є необґрунтованою та не підтверджується матеріалами клопотання. Ризики наведені у клопотанні сторони обвинувачення є недоведеними. Просив відмовити у задоволенні клопотання та обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту

Підозрюваний підтримав думку свого захисника.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Дослідивши клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали, вислухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Як вбачається з матеріалів клопотання, 29.04.2023 року, ОСОБА_6 , в порядку статті 208 КПК України, було затримано та 30.04.2023 року повідомлено про підозру у вчиненні наступних кримінальних правопорушень:

-ч. 2 ст. 146 КК України за кваліфікуючими ознаками: незаконне позбавлення волі людини, вчинене з корисливих мотивів за попередньою змовою групою осіб;

-ч. 4 ст. 189 КК України за кваліфікуючими ознаками: вимога передачі чужого майна, вчинена з погрозою насильства над потерпілим (вимагання), за поередньою змовою групою осіб в умовах воєнного стану.

У справі «Мироненко і Мартенко проти України» від 10.12.2009 року ЄСПЛ зазначив, що компетентний суд повинен перевірити не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, на підставі якої буде здійснено затримання, та законність мети цього затримання й подальшого тримання під вартою.

Згідно п. 32 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фокс, Кембелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

До того ж, за відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту з метою примушення її зізнатися у злочині, свідчити проти інших осіб або з метою отримання від неї фактів чи інформації, які можуть служити підставою для обґрунтованої підозри (рішення у справі «Чеботарі проти Молдови» (Cebotari v. Moldova), N 35615/06, п.48, від 13 листопада 2007 року).

Так, слідчим суддею встановлено, що обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 189 КК України підтверджується зібраними у кримінальному провадженні матеріалами, доданими в обґрунтування клопотання, зокрема протоколом обшуку автомобіля VOLKSWAGEN GOLF з державним номерним знаком НОМЕР_1 від 29.07.2022 року, під час якого було виявлено грошові кошти, які належать потерпілому ОСОБА_13 , ніж яким погрожували потерпілому; протоколами допиту потерпілого ОСОБА_13 , який надає свідчення про обставини скоєння злочину та прямо вказує на осіб; протоколом за результатами проведення негласних слідчих розшукових дій, а саме: контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту; висновком судової криміналістичної експертизи відео-звукозапису; висновком експерта судово-медичної експертизи, відповідно до якого у потерпілого ОСОБА_13 виявлені тілесні ушкодження, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

На підставі зазначеного, слідчий суддя вважає, що надані стороною обвинувачення матеріали, які долучені до клопотання, на даній стадії досудового розслідування повністю доводять обґрунтованість підозри у можливому вчиненні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 189 КК України та відхиляє заперечення сторони захисту щодо необґрунтованості пред`явленої підозри.

Крім того, питання обгрунтованості підозри перевірядося слідчим суддею при застосуванні відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу та в подальшому при його продовженні відносно підозрюваного.

На теперішній час відносно ОСОБА_6 діє запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 20.08.2023 року.

Отже, оскільки строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 спливає 20.08.2023 року, сторона обвинувачення просить продовжити останньому строк дії запобіжного заходу посилаючись на те, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, встановлені слідчим суддею при обранні запобіжного заходу не зменшились та продовжують існувати.

Щодо продовження існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя прийшов до наступного.

Враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 189 КК України, покарання у вигляді позбавлення волі від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна, яке імовірно загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні кримінальних правопорушень у випадку направлення обвинувального акту до суду, а також суспільно-небезпечний характер інкримінованих підозрюваному кримінальних правопорушень, перебування на території України без належного дозволу, відсутність у нього постійного місця проживання, слідчий суддя приходить до переконання, що ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, у вигляді можливого переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду в рамках даного кримінального провадження продовжує існувати.

Крім того, слідчий суддя враховує те, що підозрюваному відомі анкетні дані свідків та потерпілого з поясненнями яких він не погоджується, а тому може на них впливати шляхом їх залякування чи іншим чином з метою зміни ними показів в подальшому так, як жодного свідка та потерпілого не допитано у судовому засіданні за правилами судового розгляду, а тому слідчий суддя приходить до переконання про продовження існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризику можливого незаконного впливу підозрюваним ОСОБА_6 на свідків та потерпілого, схиляючи їх до надання неправдивих показань з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Крім цього, у підозрюваного ОСОБА_6 відсутні стійкі соціальні зв`язки з огляду на те, що він не одружений, не працює (відсутні легальні засоби для існування), не має постійного місця реєстрації на території України, раніше судимий за вчинення насильницького злочину, а тому слідчий суддя вважає, що існує ризик того, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Викладене свідчить про наявність обставин, передбачених ч. 3 ст. 199 КПК України, що в свою чергу свідчить про наявність правових підстав для продовження строку дії запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_6 .

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 16.08.2023 року було продовжено строк досудового розслідування кримінального провадження № 0001103 від 26.10.2022 року за підозрою ОСОБА_6 ( ОСОБА_8 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 189, ч.2 ст. 146 КК України до 6 (шести) місяців, тобто до 30.10.2023 року, включно.

Як вбачається з ухвали слідчого судді, необхідність в продовженні строків досудового розслідування обумовлена необхідністю в проведенні ряду процесуальних дій, так як органу досудового розслідування необхідно виконати наступне: отримати та долучити до матеріалів кримінального провадження висновок судової психологічної експертизи; ознайомити підозрюваного з отриманими висновками експертиз; після отримання відповідних експертиз повідомити про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_16 (HasanovBabak); допитати підозрюваного з огляду на результати проведених негласних слідчих (розшукових) дій; встановити місце знаходження та допитати ОСОБА_14 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 ; виконати інші слідчі дії, необхідність у проведенні яких виникне в ході досудового розслідування.

На підставі чого, слідчий суддя вважає встановленим наявність обставин, які перешкоджають завершити досудове розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали слідчого судді про продовження строку застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Слідчий суддя враховує, що згідно ч. 1 ст. 176 КПК України, тримання під вартою є найсуворішим запобіжним заходом, при цьому більш м`якими запобіжними заходами по відношенню до нього є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт. Метою ж застосування того чи іншого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання встановленим в ході розгляду клопотання ризикам (ч. 1 ст. 177 КПК України).

Підстав для застосування інших більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного ОСОБА_6 в судовому засіданні встановлено не було з огляду на їх м`якість, а також встановлення в судовому засіданні продовження існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, що не забезпечить належне виконання підозрюваним обов`язків.

З огляду на фактичні обставини даного кримінального провадження, встановлені в ході розгляду даного клопотання відомості, в тому числі які стосуються наявності обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення підозрюваним ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 189 КК України, а також наявних в рамках даного кримінального провадження ризиків, забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, можливо шляхом продовження дії відносно такої особи виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а відтак підстав для застосування відносно останнього більш м`якого запобіжного заходу слідчим суддею встановлено не було.

Враховуючи те, що ризики не зникли та продовжують існувати, а в рамках кримінального провадження необхідно провести ряд процесуальних дій, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання сторони обвинувачення про продовження підозрюваному ОСОБА_6 строку тримання під вартою в межах строку досудового розслідування підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 177, 182, 183, 197, 199 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0001103 від 26.10.2022 року відносно підозрюваного ОСОБА_6 ( ОСОБА_8 ) задовольнити.

Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 ( ОСОБА_8 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком до 13.10.2023 року, в межах строку досудового розслідування з утриманням в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор».

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Подання апеляційної скарги зупиняє набрання ухвалою законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1