Справа № 601/2249/23
Провадження № 1-кс/601/937/2023
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 серпня 2023 року місто Кременець

Слідчий суддя Кременецького районного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчої ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кременець клопотання заступника начальника СВ Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 , яке погоджено прокурором Кременецької окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кременець Тернопільської області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, непрацюючого, на утриманні дітей немає, працюючого фінансовим консультантом ТОВ «Паламарчук Н.В.», раніше неодноразово судимого, востаннє вироком Солом`янського районного суду м.Києва від 29.06.2021 року за вчинення злочинів, передбачених ч.2 ст.187, ч.2 ст.185, на підставі ст.70 КК України засуджений до 9 років позбавлення волі з конфіксацією майна. Згідно вироку Київського апеляційного суду від 30.01.2023 вирок від 29.06.2021 року Солом`янського районного суду м.Києва змінено, виключено ч.2 ст.187 КК України та визначено рахувати ОСОБА_6 засудженим по ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.3 ст.357, ч.3 ст. 262, ч.1 ст.263 КК України,

ВСТАНОВИВ:

23.08.2023 заступник начальника СВ Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 за погодженням із прокурором Кременецької окружної прокуратури ОСОБА_7 звернулась до слідчого судді із клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0000636 від 21.08.2023 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.3 ст.357, ч.3 ст.262, ч.1 ст.263 КК України.

Клопотання мотивоване тим, що 21.08.2023 року, в період часу з 15.00 год. по 17 год. 00 хв., у громадянина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , який перебував на території Кременецького ботанічного саду, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , виник злочинний умисел на вчинення розбою з метою заволодіння чужим майном.

Реалізуючи свій злочинний умисел, 21.08.2023 року, в період часу з 15.00 год. по 17 год. 00 хв., ОСОБА_6 , перебуваючи на території Кременецького ботанічного саду, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , діючи з прямим умислом на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, із метою особистої наживи і збагачення, будучи достовірно обізнаним про введення на всій території України згідно Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року воєнного стану, застосувавши фізичну силу, а саме завівши за спину руки та придушивши своїми руками ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_3 , який втратив свідомість, почав діставати з кишень одягу, в який він був одягнений належне йому майно, а саме гаманець, всередині якого находились грошові кошти в сумі приблизно 7000 (сім тисяч) гривень, банківські картки АТКБ «ПриватБанк», «Монобанк», А-Банк, 4 (чотири) картки на знижки, мобільний телефон марки «Ксіомі Редмі, модель «220333QNY, чорного кольору, рацію марки «Баофен» жовто-чорного кольорів, печатка чоловіча із металу срібного кольору із зображенням Тризуба та надписом «Слава Україні героям Слава», плитоноску ЗСУ із плитами та наліпкою з надписом «ТРОФІМ», годинник марки «SKMEI» 1560,після чого з викраденим зник у невідомому напрямку.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 21.08.2023 року, в період часу з 15.00 год. по 17 год. 00 хв., у ОСОБА_6 , який перебував на території Кременецького ботанічного саду, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , виник злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння паспортом та іншим важливим особистим документом.

Реалізуючи свій злочинний умисел, 21.08.2023 року, в період часу з 15.00 год. по 17 год. 00 хв., ОСОБА_6 , перебуваючи на території Кременецького ботанічного саду, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, самовільно забрав з кишень одягу ОСОБА_8 належні йому паспорт громадянина України та військовий квиток після чого зник у невідомому напрямку.

Крім того, 21.08.2023 року, в період часу з 15.00 год. по 17 год. 00 хв., у ОСОБА_6 , який перебував на території Кременецького ботанічного саду, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , виник злочинний умисел, спрямований на вчинення розбою з метою викрадення вогнепальної зброї.

Реалізуючи свій злочинний умисел, 21.08.2023 року, в період часу з 15.00 год. по 17 год. 00 хв., ОСОБА_6 , перебуваючи на території Кременецького ботанічного саду, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, почав наносити численні удари корпусом автомата АК-74, серійний № НОМЕР_1 , зокрема прикладом по голові та верхній частині тіла ОСОБА_8 , що було небезпечним для життя і здоров`я військовослужбовця роти охорони при ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_8 , після чого, забравши з собою вказаний автомат АК-74 та магазин № НОМЕР_2 до нього, покинув місце скоєння кримінального правопорушення, таким чином маючи можливість розпоряджатися викраденим на власний розсуд.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, в період часу з 15.00 год. по 17 год. 00 хв., у ОСОБА_6 , який перебував на території Кременецького ботанічного саду, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , виник злочинний умисел, спрямований на носіння, зберігання, придбання вогнепальної зброї.

Реалізуючи свій злочинний умисел, 21.08.2023 року, в період часу з 15.00 год. по 17 год. 00 хв., ОСОБА_6 , перебуваючи на території Кременецького ботанічного саду, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_6 , незаконно заволодівши у військовослужбовця роти охорони при ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_8 автоматом АК-74, серійний № НОМЕР_1 та магазином до нього №24, покинув місце вчинення кримінального правопорушення. Маючи при собі вказаний автоматом АК-74, серійний № НОМЕР_1 та магазином до нього № НОМЕР_2 , ОСОБА_6 , знаючи, що вказаний предмет відноситься до категорії вогнепальної зброї , рухався по вулицях міста Кременець Кременецького району Тернопільської області, після чого прийшов до місця свого проживання, що АДРЕСА_1 , де зберігав вказану вогнепальну зброю та магазин до неї, без передбаченого законом дозволу до моменту проведення невідкладного обшуку о 20.43 год. 21.08.2023 року.

21.08.2023 року ОСОБА_6 , згідно ч.1, 2 ст.208 КПК України, затримано за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.262 КК України.

Крім цього, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.3 ст.357, ч.3 ст.262, ч.1 ст.263 КК України, які відповідно до ч.5 ст.12 КК України відносяться до тяжких та особливо тяжких злочинів, та усвідомлюючи суворість зазначеного злочину та покарання, передбаченого за його вчинення, підозрюваний ОСОБА_6 може навмисно переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності.

Підставою до застосування відносно ОСОБА_6 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.3 ст.357, ч.3 ст.262, ч.1 ст.263 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідка, експерта, спеціаліста у кримінальному провадженні.

Беручи до уваги наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 злочинів, наявність перелічених ризиків, застосування запобіжного заходу, тримання під вартою, буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також для запобігання виникненню вищевказаних ризиків.

Розгляд клопотання розпочатий за минуванням трьох годин з часу вручення підозрюваному ОСОБА_6 копії клопотання та матеріалів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання.

В судовому засіданні прокурор підтримав вимоги клопотання, посилаючись на зазначені в клопотанні слідчого підстави, просив застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Інший запобіжний захід в цьому кримінальному провадженні не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Слідча ОСОБА_4 в судовому засіданні просила клопотання задоволити.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував відносно задоволення клопотання, посилаючись на недоведеність наведених слідчим у клопотанні ризиків, пояснив, що ОСОБА_6 не переховуватиметься від слідства, суду та забезпечить належну процесуальну поведінку. У зв`язку із цим захисник просив суд застосувати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобово домашнього арешту, враховуючи також і те, що підозрюваний має зареєстроване місце проживання.

Підозрюваний ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримав думку свого захисника.

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши додані до клопотання документи, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання слідчого, з таких підстав.

Розділ ІІ Кримінального процесуального кодексу України визначає, що з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи забезпечення цього провадження. До заходів забезпечення згідно з п. 9 ч. 2 ст. 131 цього кодексу віднесені також запобіжні заходи.

Згідно з ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Згідно ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч.2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншими чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Запобіжні заходи під час досудового розслідування можуть застосовуватися до особи, яка набула процесуального статусу підозрюваного.

Підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому ст. 276-279 КПК України, повідомлено про підозру; особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення; або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень (ч. 1 ст. 42 КПК України).

Слідчий суддя встановив, що Кременецьким РВП ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000636 від 21.08.2023 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.3 ст.357, ч.3 ст.262, ч.1 ст.263 КК України.

22.08.2023 відосно ОСОБА_6 складено повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.3 ст.357, ч.3 ст.262, ч.1 ст.263 КК України. Однак, ОСОБА_6 в повідомленні від підпису відмовився в присутності двох свідків.

Отже, у відповідності до вимог ст. 42 КПК України ОСОБА_6 має статус підозрюваного у цьому кримінальному провадженні і відносно нього може вирішуватися питання про застосування запобіжного заходу.

За відсутності заперечень щодо процесуального статусу підозрюваного при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу дослідженню підлягають чотири групи обставин:

-чи наявна обґрунтована підозра у вчиненні особою кримінального правопорушення;

-чи наявні ризики кримінального провадження;

-чи наявні відомості на переконання того, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам кримінального провадження;

-індивідуальні обставини підозрюваного, передбачені статтею 178 КПК України.

Отже, при вирішенні поставленого питання слідчому судді належить дослідити кожен із зазначених критеріїв в їх взаємозв`язку.

Щодо обґрунтованості підозри.

Згідно зі ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Оскільки чинне законодавство не розкриває поняття обґрунтованої підозри, враховуючи ст. 8, 9 КПК України, слід керуватися позиціями Європейського суду з прав людини. З точки зору практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182). При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи (рішення у справі Murrаy v.United Kingdom , 14310/88, 28.10.1994, п. 55).

В цьому кримінальному провадженні йдеться про причетність ОСОБА_6 до кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.3 ст.357, ч.3 ст.262, ч.1 ст.263 КК України.

Долучені до клопотання матеріали свідчать про обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.3 ст.357, ч.3 ст.262, ч.1 ст.263 КК України, а саме це підтверджує: витяг з №0000636 від 21.08.2023; постанова про об`єднання матеріалів досудового розслідування від 22.08.2023, протокол огляду місця події від 21.08.2023, протокол допиту потерпілого від 22.08.2023, протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 21.08.2023, протокол обшуку від 21.08.2023, протокол допиту свідка від 21.08.2023, повідомлення про підозру від 22.08.2023 та інші матеріали кримінального провадження в їх сукупності.

Повідомлена ОСОБА_6 підозра є обґрунтованою, вона ґрунтується на відомостях, що об`єктивно пов`язують підозрюваного із вчиненими кримінальними правопорушеннями.

Досліджені матеріали у взаємному зв`язку з обставинами кримінального правопорушення дають слідчому судді підстави дійти до висновку про наявність обґрунтованої підозри.

Необхідно зауважити, що на даному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, винуватість чи невинуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою (за стандартом "обґрунтованої підозри") для застосування щодо неї запобіжного заходу.

Щодо ризиків кримінального провадження.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу або в майбутньому. Отже ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення вірогідності їх здійснення.

Як обов`язковий критерій застосування запобіжного заходу ризик кримінального провадження має прогностичний характер, його визначення у конкретний проміжок часу спрямоване на усунення негативного впливу на кримінальне провадження в майбутньому. Безумовно, наявність заявлених ризиків має обґрунтовуватися. Однак, в переважній більшості випадків, враховуючи їх вірогідний характер, класичні категорії доказування, притаманні судовому розгляду, при їх обґрунтуванні не застосовуються. При встановленні ризиків кримінального провадження слідчий суддя застосовує стандарт достатності підстав вважати, що підозрюваний може вдатися до дій на шкоду кримінальному провадженню. Оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, слідчий суддя має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

На переконання сторони обвинувачення, в цьому провадженні існують ризики, що підозрюваний може:

-переховуватися від органів досудового розслідування та суду;

-незаконно впливати на свідка, експерта, спеціаліста у цьому кримінальному провадженні;

Серед ризиків, які передбачені ст. 177 КПК України та які знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, є ризик переховування підозрюваного ОСОБА_6 від органів досудового розслідування та суду, який передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

Так, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.3 ст.357, ч.3 ст.262, ч.1 ст.263 КК України, які відповідно до ч.5 ст.12 КК України відносяться до тяжких та особливо тяжких злочинів і передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років.

Досудове розслідування, як процедура, пов`язана з притягненням особи до відповідальності, не є статичним, що обумовлює можливість непрогнозованої зміни поведінки такої особи. Адже співставлення можливих негативних для підозрюваного наслідків переховування у вигляді його потенційного ув`язнення у невизначеному майбутньому, із можливим засудженням до покарання у виді позбавлення волі у перспективі робить цей ризик достатньо високим.

Відомостей про міцні соціальні зв`язки підозрюваного, яких було б достатньо для утримання підозрюваного в місці його проживання, слідчому судді не надані.

Отже, оцінюючи можливість підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування, слідчий суддя вважає такі дії вірогідними в будь-який момент кримінального провадження. Співставлення можливих негативних для підозрюваного наслідків переховування у вигляді його можливого ув`язнення у невизначеному майбутньому з засудженням до покарання у виді позбавлення волі у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим.

При встановленні наявності ризику незаконного впливу на свідка, експерта, спеціаліста у кримінальному провадженні, тобто ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України, слідчий суддя враховує встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

За таких обставин, ризик впливу на свідка, експерта, спеціаліста існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від потерпілих, свідків та дослідження їх судом.

При цьому, є достатні підстави вважати, що перебування у статусі підозрюваного може викликати у ОСОБА_6 активні дії щодо впливу на свідка, експерта, спеціаліста у цьому кримінальному провадженні з метою уникнення кримінальної відповідальності.

За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку про наявність двох ризиків кримінального провадження, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий у клопотанні та прокурор у судовому засіданні. Отже, на даному етапі кримінального провадження застосування запобіжного заходу є об`єктивно необхідним з метою дієвості відповідного кримінального провадження.

Щодо індивідуальних обставин підозрюваного відповідно до ст. 178 КПК

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності додаткові обставини, відповідно до ст. 178 КПК України.

Дослідивши надані сторонами кримінального провадження відомості, слідчий суддя під час обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу враховує такі обставини:

- надані відомості свідчать про вагомість наявних доказів про вчинення підозрюванимкримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.3 ст.357, ч.3 ст.262, ч.1 ст.263 КК України;

- інкриміновані кримінальні правопорушення КК України відносяться до проступку, тяжкого та особливо тяжких злочинів і у разі визнання підозрюваного винуватим йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років;

- станом на сьогоднішній день ОСОБА_6 виповнилося 40 повних років;

- підозрюваний неодружений, дітей немає;

- відомостей про майновий стан підозрюваного слідчому судді не надано;

- підозрюваний ОСОБА_6 раніше судимий, востаннє 26.06.2021 року його засуджено за ч.2 ст.187, ч.2 ст.185, ст70 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років. Ухвалою Київського апеляційного суду від 30.01.2023 вирок від 29.06.2021 року змінено, виключено ч.2 ст.187 КК України та визнвчено рахувати ОСОБА_6 засудженим за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі;

- відомості про запобіжні заходи, які застосовувались до нього раніше не надані;

Щодо застосування запобіжного заходу у виді взяття під варту.

Згідно ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що в разі обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний, обвинувачений може ухилитися від слідства або суду, знищити речові докази, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність. При цьому суд повинен врахувати обставини, які вказані в ст. 178 КПК України.

Частина 2 ст.183 КПК України встановлює перелік осіб, до яких може бути застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою .

Санкції ч.4 ст.187, ч.3 ст.357, ч.3 ст.262, ч.1 ст.263 КК України, які інкримінуються ОСОБА_6 передбачають покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років та з врахуванням особи підозрюваного обумовлює можливість застосування запобіжного заходу взяття під варту.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя приходить до висновку про те, що підстави і обставини, які зазначені в клопотанні слідчого, є достатньо обґрунтованими, вони вказують на те, що слідчий та прокурор в повному обсязі довели суду обставини, які виправдовують обмеження права підозрюваного ОСОБА_6 на свободу.

Щодо застосування менш суворого запобіжного заходу

Згідно ч. 1 ст. 176 КПК України встановлена відповідна ієрархія запобіжних заходів від найбільш м`якого (особисте зобов`язання) до найбільш суворого (тримання під вартою).

В свою чергу, тримання під вартою по встановленій ч. 1 ст. 176 КПК України ієрархії тяжкості запобіжних заходів є найбільш суворим заходом. За встановлених обставин слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, і що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є необхідним і таким, що забезпечить на даному етапі досудового розслідування виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, що зможе запобігти встановленим ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

При прийнятті рішення слідчий суддя також враховує, що відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства ( Летельє проти Франції ).

При цьому слідчий суддя, враховує, що Європейський суд з прав людини у справі Ілійков проти Болгарії зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів. У справі Летельє проти Франції вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про задоволення клопотання слідчого та необхідність застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Даний вид запобіжного заходу є співмірним з існуючими ризиками, відповідає даним про особу підозрюваного ОСОБА_6 та тяжкості пред`явленої йому підозри, зможе у повній мірі забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків та унеможливить настання ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Поряд з цим слідчий суддя враховує дані про особу підозрюваного, який міцних соціальних зв`язків не має.

Будь-яких обставин, які б свідчили про неможливість перебування ОСОБА_6 під вартою не наведено, будь-яких медичних висновків, які б засвідчували факт неможливості тримання ОСОБА_6 під вартою за станом здоров`я, слідчому судді не надано.

Крім цього, слідчий суддя враховує, тяжкість покарання за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.3 ст.357, ч.3 ст.262, ч.1 ст.263 КК України, та те, що ОСОБА_6 будучи раніше судимий на шлях виправлення не став та знову вчинив кримінальні правопорушення.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 , слідчий суддя своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що застосування менш суворого запобіжно заходу у даному кримінальному провадженні відносно вказаної особи суперечитиме меті та завданням поставленим вимогами закону для здійснення ретельного та безстороннього досудового розслідування а тому клопотання слідчого, погоджене прокурором, необхідно задовольнити і застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

Враховуючи те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні також кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187 та ч.3 ст. 262 КК України, що відносяться до злочинів, вчинених із застосуванням насильства, слідчий суддя враховуючи особу підозрюваного, приходить до висновку про відсутність підстав щодо застосування альтернативного визначення розміру застави, відповідно до п.1 ч.1 ст.183 КПК України.

За таких обставин, слідчий суддя вважає безпідставним клопотання захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_5 про застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, у зв`язку із чим в його задоволенні слід відмовити.

Окремо слід зауважити, що згідно зі ст. 198 КПК України висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

Керуючись ст.ст.177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 205, 372, 395 КПК України, слідчий судддя,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_5 про обрання запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту відмовити.

Клопотання заступника начальника СВ Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 , яке погоджено прокурором Кременецької окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 - задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кременець Тернопільської області, жителя АДРЕСА_1 підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.3 ст.357, ч.3 ст. 262, ч.1 ст.263 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 23 год. 59 хв. 18 жовтня 2023 року без визначення розміру застави.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Повний текст ухвали складено та проголошено 25.08.2023 о 11 год. 00 хв.

Слідчий суддя: ОСОБА_1