У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретарів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу прокурора Вознесенської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_6 на ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 27 березня 2023 року про відмову в затвердженні угоди про визнання винуватості та повернення прокурору кримінального провадження, для продовження досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000052, за обвинуваченням

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Сергіївка Новотроїцького району Херсонської області, відбуває покарання за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 345 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_8 ,

захисник ОСОБА_9 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 27 березня 2023 року відмовлено в затвердженні угоди про визнання винуватості, укладеної 22.03.2023 р. між прокурором Вознесенської окружної прокуратури ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_7 , за участю його захисника адвоката ОСОБА_9 .

Постановлено кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000052 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 345 КК України, - для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Прокурор просить ухвалу суду скасувати в частині повернення прокурору кримінального провадження та повернути його до суду першої інстанції для виконання вимог, передбачених ст. 314 КПК України.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі прокурор, не погоджуючись із рішенням суду, вважає оскаржувану ухвалу незаконною в частині повернення угоди про визнання винуватості прокурору для проведення досудового розслідування, ухваленою з істотним порушенням кримінального процесуального законодавства, та такою, у якій висновки, викладені у судовому рішенні, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Наголошує на тому, що судом першої інстанції, при прийнятті рішення про відмову в затвердженні угоди та подальшого повернення матеріалів провадження прокурору для продовження досудового розслідування не враховано, що угода про визнання винуватості в даному випадку укладена після закінчення досудового розслідування, відтак всі необхідні слідчі процесуальні дії органом досудового розслідування проведені, досудове розслідування у даному кримінальному провадженні завершено складанням обвинувального акту і реєстру матеріалів досудового розслідування, а тому, необхідність повернення матеріалів кримінального провадження для продовження досудового розслідування в даному випадку відсутня.

При цьому, в ході судового провадження, питання щодо можливості призначення судового розгляду обвинувального акту в загальному порядку, у відповідності до положень п. 5 ч. 3 ст. 314 КПК України, судом першої інстанції не вирішувалося, думка учасників судового провадження щодо можливості призначення судового розгляду не з?ясовувалася.

На думку апелянта, під час підготовчого судового засідання, суд першої інстанції невірно оцінив фактичні обставини справи, оскільки жодна зі сторін угоди в судовому засіданні не зазначала про порушення принципу добровільності під час її укладення, хибно зазначивши у судовому рішенні про те, що угода не є добровільною, взявши до уваги лише слова обвинуваченого про те, що угода не повною мірою відповідає дійсності, при цьому не з?ясувавши, що саме він має на увазі, не з?ясувавши думки інших учасників угоди, а також суттєвих обставин та умов, за яких ця угода укладалася, при цьому не обґрунтувавши підстав вважати, що укладення угоди не було добровільним.

Крім того, під час прийняття вказаного рішення, суд, на підставі власного припущення, яке не підтверджується жодною обставиною справи, дійшов хибного висновку про те, що не виключається можливість здійснення на засудженого ОСОБА_7 тиску з боку працівників виправної установи під час підписання угоди, оскільки засуджений перебуває в залежності від останніх, зазначивши цю обставину однією з ключових у мотивувальній частині рішення.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

23.03.2023 р. до Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області надійшло кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 345 КК України, разом із угодою про визнання винуватості від 22.03.2023 р.

Суд, перевіривши угоду від 22.03.2023 р. на відповідність вимогам закону, встановив, що угода укладена не добровільно, оскільки обвинувачений вказав, що вона не повною мірою відповідає дійсності та не висловив згоду на її затвердження, тому суд дійшов висновку, що умови угоди не відповідають положенням чинного законодавства.

При цьому суд першої інстанції врахував, що обвинувачений перебуває у місцях позбавлення волі, що не виключає наявності на нього тиску при підписанні ним угоди, оскільки він перебуває у залежності від працівників виправної колонії, один з яких є потерпілим в даному провадженні.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора на підтримку апеляційної скарги, захисника, який вважав рішення суду законним та обґрунтованим, дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд доходить наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. ч. 1 ст. 392 КПК України, в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: 1) вироки, крім випадків, передбачених статтею 394 цього кодексу; 2) ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; 3) інші ухвали, у випадках, передбачених цим Кодексом.

Не погодившись з ухваленим рішенням суду першої інстанції, прокурор Вознесенської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Вознесенського міськрайонного суду від 27.03.2023 р. скасувати в частині повернення прокурору кримінального провадження для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 КПК України та повернути кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000052 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 345 КК України, до Вознесенського міськрайонного суду для виконання вимог ст. 314 КПК України.

Зі змісту поданої апеляційної скарги вбачається, що прокурор, оскаржуючи рішення суду, не погоджується з ухвалою в частині повернення прокурору кримінального провадження для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 КПК України.

Водночас, перелік рішень, які можуть бути прийняті судом у підготовчому судовому засіданні, наведений у ч. 3 ст. 314 КПК України і є вичерпним.

Так, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.ст. 468-475 КПК України; закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених п. п. 4-8 ч. 1 або ч. 2 ст. 284 КПК України; повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам КПК України; направити обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження; призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Згідно з п. 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод» № 13 від 11.12.2015 р., у разі відмови у затвердженні угоди, суд може призначити кримінальне провадження до судового розгляду для проведення судового провадження в загальному порядку виключно у разі, якщо до суду надійшов обвинувальний акт, а угоду було укладено під час підготовчого провадження, а також у випадку подання прокурором відповідного клопотання, пов`язаного з відсутністю необхідності продовження досудового розслідування внаслідок його фактичного закінчення.

При цьому, як передбачено ч. 4 ст. 314 КПК України, ухвала про повернення обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Тобто, за змістом ст. 314 КПК України, з рішень, які можуть бути прийняті судом у підготовчому судовому засіданні, в апеляційному порядку оскарженню підлягає лише ухвала про повернення обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів виховного або медичного характеру виключно з підстав, якщо вони не відповідають вимогам ст. ст. 291, 292 КПК України.

З урахуванням викладеного, враховуючи, що угода про визнання винуватості від 22.03.2023 р. укладена під час досудового розслідування, встановлена відсутність добровільності її укладання між сторонами, а від прокурора не надходило будь-яких клопотань, пов`язаних з відсутністю необхідності продовження досудового розслідування внаслідок його фактичного закінчення, судом прийнято вірне рішення, про відмову в затвердженні угоди та повернення кримінального провадження прокурору для продовження досудового розслідування, передбачене ст. 314 КПК України, можливість апеляційного оскарження якого законом не передбачена.

Відповідно з ч. 4 ст. 399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Процедура перегляду судових рішень регламентована Розділом V КПК України, та встановлює розумні обмеження щодо скарження певної категорії судових рішень. Такої ж позиції притримується Конституційний Суд України, відповідно до якої обмеження прав і свобод людини і громадянина є допустимим виключно за умови, що таке обмеження є домірним (пропорційним) та суспільно необхідним (абз. 6 пп. 3 п. 3 Рішення Конституційного Суду України від 19.10.2009 р. № 26-рп/2009). Про те, що доступ до правосуддя не є абсолютним вказується у практиці Європейського суду з прав людини і національним законодавством може обмежуватися, зокрема для дотримання правил судової процедури.

Відповідно до висновків, викладених в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.03.2023 р. (справа № 947/10464/21), законодавець створив процесуальні запобіжники від можливої недобросовісності та зловживання процесуальними правами прокурором, який з метою скасування вироку суду першої інстанції на підставі угоди про визнання винуватості може в апеляційній скарзі відмовитися від визнання обставин, які визнавалися ними під час судового провадження на підставі угоди. Імперативна вказівка у цій процесуальній нормі щодо виключного визначення підстав для оскарження відповідного судового рішення узгоджується і з положеннями ч. 2 ст. 473 КПК (постанова Верховного Суду від 02.10.2018 р. (справа № 523/13129/17)).

При цьому, відповідно до висновків, викладених в ухвалі об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 19.02.2019 р. (справа № 569/17036/18), рішення про відмову у відкритті апеляційного провадження та про повернення скарги можуть бути ухвалені на стадії вирішення питання про відкриття апеляційного провадження, а у випадку встановлення вже в ході розгляду провадження в апеляційному порядку того, що скаргу подано на рішення, яке не підлягає апеляційному оскарженню, апеляційне провадження, підлягає закриттю.

Враховуючи, наведені правові висновки Верховного Суду, те, що ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 10 квітня 2023 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу про відмову в затвердженні угоди про визнання винуватості та повернення прокурору кримінального провадження, підготовчі дії по вказаному апеляційному провадженню закінчено та призначено кримінальне провадження до розгляду, апеляційний суд доходить висновку про необхідність закриття апеляційного провадження, з підстав того, що апеляційна скарга подана на рішення, яке не підлягає апеляційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 376, 392, 404, 405, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційне провадження за апеляційною скаргою прокурора Вознесенської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_6 на ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 27 березня 2023 року, закрити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3