Справа № 373/38/23 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/3606/2023 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 серпня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого та його захисника на вирок Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 10 квітня 2023 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Республіки Казахстан, громадянина Республіки Казахстан, одруженого, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

засуджено за ч.3 ст.286-1КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 5 років. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_11 360 000,00 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди. Вироком вирішено питання щодо речових доказів,

В С Т А Н О В И Л А:

За вироком суду, ОСОБА_7 , будучи військовослужбовцем Збройних Сил України за мобілізацією, перебуваючи на посаді стрільця відділення охорони взводу охорони роти охорони військової частини НОМЕР_2 , яка дислокується в с.Дівички Бориспільського району Київської області, ІНФОРМАЦІЯ_2 близько 15:20, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем «Volkswagen Polo», реєстраційний номер НОМЕР_3 , рухався по проїзній частині дороги по вул. Золотоніське шосе в м. Переяслав Київської області в напрямку центру м. Переяслава. В цей час по вул. Золотоніське шосе по краю автодороги рухався в попутному напрямку пішохід ОСОБА_13 .

Під час руху ОСОБА_7 допустив порушення вимог п.1.5, 2.3 «б», 2.9 «а» та 12.3 Правил дорожнього руху:

-п.1.5.: «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;

-п.2.3.: «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

-б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, правильно реагувати на її зміни, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

-п.2.9.а): «Водієві забороняється: «керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції»;

-п. 12.3.: «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди».

Порушення вищевказаних вимог ПДР водієм ОСОБА_7 виявились в тому, що він, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, який впливає на увагу і реакцію водія, а також порушує його координацію, будучи обізнаним, що транспортний засіб є джерелом підвищеної небезпеки, умисно та зухвало ігноруючи вимоги ПДР, безвідповідально ставлячись до можливості настання негативних наслідків, розпочав керування автомобілем «Volkswagen Polo», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під час руху, проявив неуважність при виявленні небезпеки, не зменшив швидкість автомобіля аж до повної його зупинки, не застосував безпечні прийоми керування автомобілем, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, внаслідок чого по вул. Золотоніське шосе в м.Переяслав Київської області скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_13 .

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_13 від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці пригоди.

Дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ч. 3 ст. 286-1 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинили смерть потерпілого.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить змінити вирок суду та призначити покарання із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді 3 років позбавлення волі та на підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки з покладенням відповідних обов`язків.

В обґрунтування апеляційної скарги, не оспорюючи фактичних обставин справи та правильності вирішення цивільного позову, вважає, що судом безпідставно не застосовано норм ст.ст. 69, 75 КК України, а призначене покарання не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості, оскільки суд не врахував, що злочин у якому він обвинувачується є неумисним, він сприяв розкриттю правопорушення, приймав активну участь у слідчих діях, свою вину визнав повністю, щиро розкаявся, зробив для себе належні висновки, визнав повністю цивільний позов та почав відшкодовувати шкоду, ризик повторного вчинення кримінального правопорушення відсутній.

Захисник обвинуваченого в апеляційній скарзі просить скасувати вирок суду та призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що призначене покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості, оскільки судом не було враховано в повному обсязі всіх пом`якшуючих покарання обставин та зазначає, що обвинувачений раніше не судимий, має позитивні характеристики, займався волонтерством, добровільно вступив до лав Збройних сил України, будучи громадянином іншої держави, приймав активну участь у бойових діях під час окупації Київської області, у скоєному щиросердно розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, дав вичерпні та правдиві покази в суді, визнав позов потерпілої, неодноразово просив вибачення у потерпілої і частково відшкодував спричинені збитки, що свідчить про те, що обвинувачений усвідомив свої суспільно-небезпечні дії і готовий до їх усунення та виправлення. Вважає, що суд не в повній мірі врахував доповідь органу пробації, згідно якої виправлення особи можливе без ізоляції від суспільства.

Прокурор у своїх запереченнях вважає вирок законним, обґрунтованим і вмотивованим, а апеляційні скарги такими, що задоволенню не підлягають. Вказує, що при призначенні покарання судом було в повній мірі враховано особу обвинуваченого та наявність усіх пом`якшуючих обставин , тому покарання визначено в мінімальному розмірі санкції ч.3 ст. 286-1 КК України. Також зазначає, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, що виключає можливість застосування положень ч. 1 ст. 75 КК України.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого та захисника, які підтримали апеляційні скарги, прокурора, яка заперечила проти задоволення апеляційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вони підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, правильність кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 3 ст. 286-1КК України, правильність визначення додаткового покарання сторонами у апеляційному порядку не оскаржується.

Cанкцією ч.3 ст.286-1 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від п`яти до десяти років.

Судом першої інстанції визначено покарання ОСОБА_7 в межах санкції ч.3 ст. 286-1 КК України із застосуванням як основного, так і додаткового покарання.

Проте, доводи апеляційних скарг обвинуваченого і засудженого про можливість застосування вимог 69 КК України у частині призначення ОСОБА_7 основного покарання, нижче він найнижчої межі, встановленої у санкції ч.3 ст.286-1 КК України є слушними.

Так, суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосування вимог ст.69 КК України.

Проте, такий висновок матеріалам кримінального провадження суперечить.

За змістом ст.69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі , встановленої у санкції ч. 3 ст.286-1 КК України.

Судом встановлена відсутність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, та визнана наявність обставин, що пом`якшують його покарання у вигляді щирого каяття, активного сприяння розкриттю злочину, добровільне часткове відшкодування заподіяної шкоди.

Зазначені обставини істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Також судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_7 є громадянином іншої держави, з перших днів війни добровільно вступив за мобілізацією до Збройних сил України, приймав участь у активних бойових діях на території Київської області, одружений, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, позитивно характеризується за місцем проживання, за висновком органу пробації не становить високої небезпеки для суспільства.

Таким чином, матеріали справи містять кілька обставин, що пом'якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості кримінального правопорушення, а також позитивні дані про особу винного.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає можливим застосувати вимоги ст.69КК України та пом`якшити ОСОБА_7 призначене основне покарання шляхом визначення його у розмірі, нижчому від найнижчої межі, передбаченою санкцією ч.3 ст.286-1 КК України.

У той же час вимоги апеляційної скарги обвинуваченого про звільнення його від відбування основного покарання з випробуванням є безпідставними, оскільки вимогами ст.75 КК України передбачена заборона на її застосування у разі засудження за порушення правил безпеки дорожнього руху особами, які керували транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Також є такими, що суперечать вимогам кримінального процесуального закону вимоги апеляційної скарги захисника про скасування вироку.

За наведених обставин вирок підлягає зміні у частині призначеного обвинуваченому покарання.

Керуючись ст.ст.404,405,407,419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги обвинуваченого та захисника задовольнити частково.

Вирок Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 10 квітня 2023 року щодо ОСОБА_7 у частині призначеного покарання змінити.

Призначене ОСОБА_7 основне покарання пом`якшити.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.3 ст.286-1 КК України із застосуванням ст.69 КК України до покарання у виді 4-х років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 5 років.

В іншій частині вирок залишити без зміни.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, - у той же строк з дня отримання її копії .

Суддя: Суддя: Суддя: