Справа № 442/4465/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/770/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в режимі відеоконференції справу за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 13 липня 2023 року,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника засудженого - адвоката ОСОБА_8 ,

засудженого ОСОБА_6 ,

встановила:

цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 покликається на те, що рішення суду є упередженим та таким, що підлягає скасуванню.

Акцентує, що судом першої інстанції не враховано його позитивну поведінку і ставлення до праці, а також відсутність будь-яких негативних характеристик чи порушень режиму тримання.

Наголошує, що щиро розкаюється у вчиненому, визнає вину і своєю поведінкою намагається довести виправлення.

Вважає, що йому необґрунтовано відмовлено у застосуванні умовно-дострокового звільнення.

Просить скасувати ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 13 липня 2023 року та постановити нову ухвалу, якою задоволити клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, у відповідності до положень ст. 81 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення засудженого ОСОБА_6 та виступ його захисника адвоката ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора про її заперечення та залишення ухвали суду без зміни, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Згідно ст. 6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), пробація, суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

У пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" від 26 квітня 2002 року зазначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Відповідно до ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Виходячи з вказаної норми закону, умовно-дострокове звільнення особи від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду і залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий строк.

Так, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, дотримавшись вказаних вимог та вимог закону, всебічно й повно дослідив дані про особу засудженого та незважаючи на наявність у ОСОБА_6 заохочень і за відсутності у нього стягнень, огрунтовано відмовив в задоволенні клопотання засудженого, оскільки, на переконання колегії суддів, в даному випадку, наявні лише формально-юридичні підстави для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання, а тому для досягнення цілей покарання, з огляду на матеріали справи, умовно-дострокове звільнення засудженого не є виправданим, так як згідно характеристики ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий за вчинення злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, крім цього, він двічі був звільнений від відбування покарання, на підставі ст. 75 КК України, що давало засудженому можливість виправитись в умовах не пов`язаних з ізоляцією від суспільства, однак, належних висновків для себе він не зробив, та як вбачається з матеріалів справи, продовжував злочинну діяльність, а відтак, залишається особою, яка має стійку кримінальну спрямованість на систематичне скоєння кримінальних правопорушень, що, на думку колегії суддів, свідчить про відсутність позитивних змін у особистості засудженого та неготовність ОСОБА_6 до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві.

Отже, колегія суддів вважає, що ухвала місцевого суду є законною і не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги засудженого.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді справи, які були б підставою для скасування постановленого судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

постановила:

апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 13 липня 2023 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання без зміни.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4