Справа № 953/1549/23
н/п 1-кс/953/5342/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" липня 2023 р. . м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у приміщенні Київського районного суду м. Харкова клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000626 від 18.10.2022, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:

12.07.2023 до Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000626 від 18.10.2022, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України, в якому просить накласти арешт на майно, що було вилучено в ході проведення обшуку квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на: мобільний телефон Redmi A1, IMEI-1 НОМЕР_1 , IMEI-2 НОМЕР_2 та SIM - картку НОМЕР_3 , які належать та перебували у фактичному користуванні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Клопотання обґрунтовано тим, слідчими відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18 жовтня 2022 року за №0000626 за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 у період часу з початку червня по початок вересня 2022 року погодився на пропозицію військових російської федерації та добровільно зайняв посаду у новоствореному правоохоронному органі, а саме: виконуючого обов`язки інспектора дорожньо-патрульної служби групи дорожньо-патрульної служби відділу державної інспекції безпеки дорожнього руху Управління внутрішніх справ Тимчасової цивільної адміністрації Харківської області.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється в добровільному зайнятті громадянином України посади в незаконних правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

13.04.2023 слідчим за погодженням з прокурором, з дотриманням вимог ст.ст.111, 135, 278 КПК України, ОСОБА_5 повідомлено про підозру у відповідності та у спосіб, передбачений чинним кримінальним процесуальним законодавством України.

18.05.2023 підозрюваного ОСОБА_5 оголошено у розшук в межах кримінального провадження №0000626 від 18.10.2022.

07.07.2023 на адресу СУ ГУНП в Харківській області надійшов рапорт співробітника ДВБ НП України про те, що в ході виконання доручення слідчого встановлено місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_5 , який тимчасово проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

07.07.2023 в період часу з 13 год. 05 хв. до 14 год. 22 хв. проведено обшук квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено підозрюваного ОСОБА_5 та вилучено мобільний телефон, Redmi A1, IMEI-1 НОМЕР_1 , IMEI-2 НОМЕР_2 , з SIM - карткою НОМЕР_3 , який належить та перебував у фактичному користуванні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

08.07.2023 вказаний вище мобільний телефон оглянуто слідчим, в той же день винесено постанову про визнання речовим доказом у кримінальному провадженні №0000626.

Відповідно до положення ст.98 КПК України, вилучений телефон Redmi A1, IMEI-1 НОМЕР_1 , IMEI-2 НОМЕР_2 , з SIM - карткою НОМЕР_3 , має ознаки речового доказу, тобто є матеріальним об`єктом, що містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Таким чином, існує сукупність підстав вважати, що вищевказані речі є доказом кримінального правопорушення, оскільки відповідають вимогам ст. 98 КПК України.

Таким чином, з метою збереження речових доказів відповідно п.1 ч.2 ст.170 КПК України виникла необхідність у арешті вищенаведених речей.

В судове засідання слідчий не з`явилась. Подала заяву про розгляд клопотання без її участі. Клопотання підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити.

Власник майна ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просив розгляд справи проводити без його участі, зазначив, що не заперечує проти арешту його майна.

Неприбуття в судове засідання власника майна, слідчого, прокурора відповідно до вимог ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання.

На підставі ст. 107 ч. 4 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснюється у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб.

Дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання слідчого є обґрунтованим та таким, що підлягає повному задоволенню, виходячи з наступного.

Правовою підставою арешту майна є кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000626 від 18.10.2022, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

07.07.2023 в період часу з 13 год. 05 хв. до 14 год. 22 хв. проведено обшук квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено мобільний телефон, Redmi A1, IMEI-1 НОМЕР_1 , IMEI-2 НОМЕР_2 , з SIM - карткою НОМЕР_3 , який належить та перебував у фактичному користуванні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1

08.07.2023 виявлений та вилучений під час обшуку мобільний телефон визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

Згідно положень ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Тимчасово вилученим може бути майно у виді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України метою арешту майна є збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, дійшов висновку, що тимчасово вилучене майно, на яке слідчий просить накласти арешт, може бути доказом вчинення кримінального правопорушення, зберегло або може зберігати на собі сліди його вчинення, або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, які встановлюються під час кримінального провадження, тобто відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Отже відповідно до ст. 91 КПК України вказане майно, на яке прокурор просить накласти арешт, має важливе доказове значення в рамках цього кримінального провадження.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, слідчою суддею не встановлено. Підстав сумніватися в співмірності такого обмеження права власності завданням кримінального провадження у слідчої судді не виникає.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Беручи до уваги те, що незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню та встановленню істини в ході досудового розслідування по ньому, з метою збереження речових доказів, майна, що має доказове значення в даному кримінальному провадженні, та для встановлення наявності чи відсутності фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження, суд вважає клопотання законним та обґрунтованим, а відтак таким, що підлягає задоволенню.

Питання щодо місця зберігання речових доказів вирішується слідчим у кримінальному провадженні на підставі вимог ст.100 КПК України та Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 19 листопада 2012 року №1104.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.131, 132, 170-173, 309, 369, 370, 371, 372, 376 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Харківській області майора поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000626 від 18.10.2022, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на вилучене 07.07.2023 під час проведення обшуку квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 майно, яке належить та перебувало у фактичному користуванні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на:

- мобільний телефон Redmi A1, IMEI-1 НОМЕР_1 , IMEI-2 НОМЕР_2 та SIM-картку НОМЕР_3 .

Майно, на яке накладено арешт зберігати відповідно до порядку, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України №1104 від 19.11.2012 «Про затвердження порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження».

Зобов`язати слідчого, який здійснює досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні, забезпечити виконання ухвали.

Ухвала про арешт майна виконується слідчим, прокурором негайно.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя

Київського районного суду м.Харкова ОСОБА_1