У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2023 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000653 від 30.08.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , в якому останній просить накласти арешт на тимчасово вилучене майно, а саме на:

- автомобіль «ГАЗ» моделі 22171-ЗНГ, державний номерний знак НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_4 , мешканець АДРЕСА_1 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 ;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 ,

- колоди деревини породи «Ясен» близько 4 м кубічних,

які вилучені у ході проведення огляду 29.08.2023, в с. Мала Добронь по вул. Миру, біля будинку № 4, Ужгородського району, шляхом заборони їх відчуження, використання та розпорядження.

Клопотання обґрунтовано наступним.

29.08.2023 близько 12.48 год. в с.Мала Добронь по вул. Миру, біля будинку № 4, Ужгородського району було зупинено автомобіль «ГАЗ», номерний знак НОМЕР_1 під керуванням гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця: АДРЕСА_2 , який перевозив деревину породи ясен без відповідних документів.

29.08.2023 у ході огляду вилучено автомобіль «ГАЗ» моделі 22171-ЗНГ, державний номерний знак НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , колоди деревини породи «Ясен» близько 4 м кубічних

Зауважує, що наразі органом досудового розслідування здійснюється досудове розслідування за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.

Органом досудового розслідування встановлено, що вилучені предмети, мають значення речового доказу у вказаному кримінальному провадженні так як на вилучену деревину відсутні дозвільні документи, а автомобіль ГАЗ використовувався для її перевезення і є можливим засобом вчинення злочину. Зважаючи на те, що вказані речі та предмети вважаються предметами, що були об`єктами кримінально протиправних дій, їх перебування на зберіганні у третіх осіб, створює високі ризики до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, перетворення, передачі вказаного майна, що, своє чергою, унеможливить виконання завдань кримінального провадження, передбачених ч. 1 ст. 2 КПК України.

При цьому слід врахувати, що перебування вказаного майна на зберіганні у третіх осіб у зв`язку з їхньою заінтересованістю, що може виразитися у пошкодженні, перетворенні, псуванні, приховуванні згаданого вище майна, може вплинути на повноту та достовірність досудового розслідування.

З огляду на вищезазначене для потреб досудового розслідування вкрай необхідно забезпечити наявність речей, що вилучено у ході огляду від 29.08.2023, а саме: автомобіль «ГАЗ» моделі 22171-ЗНГ, державний номерний знак НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , колоди деревини породи «Ясен» близько 4 м кубічних з метою збереження речових доказів, оскільки наявність даний речових доказів дозволить провести повне та всебічне досудове розслідування .

Окрім цього, зазначає, що вказане клопотання подається з метою забезпечення збереження речових доказів, що відповідає положенням кримінального процесуального закону (п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України).

Так, беручи до уваги те, що вилучені предмети зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, містять інші відомості, які можуть бути використано як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі можуть бути предметами, що були об`єктом кримінально протиправних дій, 30.08.2023 слідчим, яким здійснюється досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні, винесено постанову про визнання їх речовими доказами.

Враховуючи викладене, сторона обвинувачення вважає, що вилучені грошові кошти, тобто предмети, які є речовими доказами у цьому кримінальному провадженні, є тими процесуальними джерелами доказів, які забезпечують реальну змогу встановити наявність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження, а також можуть бути використані в судовому провадженні.

У судове засідання слідчий та прокурор не з`явилися, при цьому подали до суду заяви про розгляд клопотання про арешт майна без їх участі.

Власник майна в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату та час розгляду клопотання.

На підставі ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалося.

Дослідивши подане клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Як випливає з матеріалів клопотання слідчим відділенням відділу поліції №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.08.2023 за № 0000653.

У межах розслідування даного провадження в органу досудового розслідування виникла необхідність у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна з метою збереження речових доказів, якими є майно, вилучене 29.08.2023 в ході проведення огляду місця події за адресою: с. Мала Добронь по вул. Миру, біля будинку № 4, Ужгородського району, а саме:

- автомобіль «ГАЗ» моделі 22171-ЗНГ, державний номерний знак НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_4 , мешканець АДРЕСА_1 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 ;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 ,

- колоди деревини породи «Ясен» близько 4 м кубічних.

Постановою слідчого від 30.08.2023 вказані речі визнані речовими доказами у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000653.

Відповідно до ч. 5 ст.132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Частиною 2 ст. 167 КПК України регламентовано, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди, надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення, є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом, набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті (збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

З огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Згідно з ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за вимогами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 р. у справі «Смирнов проти Росії» визначено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Враховуючи вищенаведене, а також ступінь суспільної небезпеки та характер вчиненого протиправного діяння, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна, з метою збереження речових доказів, а також те, що вище вказані предмети можуть бути джерелами доказів, які забезпечать реальну зможу встановити наявність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження, можуть свідчити про можливе вчинення злочину, у той же час можуть бути предметом кримінального правопорушення, слідчий суддя приходить до переконання про наявність правових підстав для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

Однак, щодо накладення арешту на автомобіль «ГАЗ» моделі 22171-ЗНГ, державний номерний знак НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , слідчий суддя вважає, що дані речі визнані речовими доказами в рамках вказаного кримінального провадження, яке наданий час не розглянуто, однак прокурором не наведено підстав для необхідності накладення арешту у вигляді заборони користування та розпорядження даним майном. У зв`язку з чим слідчий суддя вважає за доцільне накласти арешт на вищевказані речі в частині заборони відчуження даного майна. У зв`язку з чим клопотання підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст.ст. 170, 171-173, 175, 309, 395, 532 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000653 від 30.08.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, яке вилучене 29.08.2023 в ході проведення огляду місця події за адресою: с. Мала Добронь по вул. Миру, біля будинку № 4, Ужгородського району, а саме на колоди деревини породи «Ясен» близько 4 м кубічних.

Накласти арешт, шляхом накладення заборони відчуження на автомобіль «ГАЗ» моделі 22171-ЗНГ, державний номерний знак НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_4 , мешканець АДРЕСА_1 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 ,

У решті клопотання відмовити.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду

Закарпатської області ОСОБА_1