Провадження № 1-кс/522/2556/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2023 року Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах власника майна ОСОБА_4 про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження № 0000272 від 27.02.2022 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 110, ст. 436, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 109, ч. 1 ст. 111-1, ч. 2 ст. 436-2, ч. 1 ст. 161, ч. 4 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 в інтересах власника майна ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді із клопотанням, у якому просить скасувати ухвалу від 16 березня 2023 року слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 по справі № 522/10921/22, провадження по справі № 1-кс/522/1614/23, якою, накладено арешт на вилучені 10.03.2023 року у ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: 9 предметів, зовні схожих на набої до мисливської гладкоствольної зброї; 36 предметів жовтого кольору, зовні схожих на набої, з написом «SOBR» поміщені у пластиковому ложементі та картонній коробці «SOBR-Т»; пристрій у корпусі з пластику чорного кольору з позначкою « НОМЕР_1 »; паспорт до пристрою для відстрілу патронів, споряджених еластичними снарядами несмертельної дії «ПМ Р-УОС» № НОМЕР_2 у вигляді книжки на 6 аркушах; мобільний телефон «SAMSUNG» моделі A30S ІМЕІ: НОМЕР_3 у чохлі книжці чорного кольору без СІМ-картки; предмет, зовні схожий на рушницю з написами «TARGET X7» «16-21138» «MAGNUM». Повернути ОСОБА_4 9 предметів, зовні схожих на набої до мисливської гладкоствольної зброї; 36 предметів жовтого кольору, зовні схожих на набої, з написом «SOBR» поміщені у пластиковому ложементі та картонній коробці «SOBR-Т»; пристрій у корпусі з пластику чорного кольору з позначкою « НОМЕР_1 »; паспорт до пристрою для відстрілу патронів, споряджених еластичними снарядами несмертельної дії «ПМ Р-УОС» № НОМЕР_2 у вигляді книжки на 6 аркушах; мобільний телефон «SAMSUNG» моделі A30S ІМЕІ: НОМЕР_3 у чохлі книжці чорного кольору без СІМ-картки; предмет, зовні схожий на рушницю з написами «TARGET X7» «16-21138» «MAGNUM».

Захисник в судове засідання не з`явивсь, надіслав до суду заяву, у якій просив клопотання задовольнити та розглянути його без участі заявника.

Встановлено, що ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 16.03.2023 року по справі № 522/10921/22, провадження по справі № 1-кс/522/1614/23, накладено арешт на вилучені в ході обшуку речі у квартирі у якій мешкає ОСОБА_4 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_4 не має ніякого відношення до кримінального провадження № 0000272 від 27.02.2022 року.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому КПК порядку.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Визнання стороною обвинувачення арештованого майна речовим доказом у даному кримінальному провадженні, не може бути єдиною підставою для арешту майна, оскільки не є визначеною законом підставою для цього.

При цьому, у кримінальному провадженні № 0000272 від 27.02.2022 року не має відомостей, що ОСОБА_4 повідомлено про підозру або він є особою, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, або до нього заявлено цивільний позов з боку будь-якої юридичної або фізичної особи.

Крім того, доказів того, що вилучене майно підлягає спеціальній конфіскації, конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, чи відшкодуванню шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, стягненню з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди також немає.

Ст. 17 Загальної декларації прав людини, проголошує право приватної власності як основне і невідчужуване право людини. Конвенція про захист прав і основоположних свобод є міжнародним договором, який закріплює певний перелік найбільш важливих для людини суб`єктивних прав. Складовою цієї Конвенції є окремі протоколи, які доповнюють та розвивають її положення. Статтею 1 Протоколу №1 до Конвенції встановлено, що «кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальним принципам міжнародного права».

На теперішній час ОСОБА_4 не може розпорядитися власністю на свій розсуд, чим порушуються його права як власника майна.

Відповідно до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Виходячи із вищенаведеного, вважаю, що у подальшому застосуванні арешту відпала потреба.

Прокурор та слідчий в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду клопотання були повідомлені належним чином.

Розглянувши клопотання, приходжу до висновку, що клопотання підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необгрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно п. 15 ч. 1 ст. 7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких відноситься змагальність сторін.

Відповідно до ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу. Захист здійснюється підозрюваним або обвинуваченим, його захисником або законним представником. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Згідно Постанови № 5 Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.

Згідно з п.13 інформаційного листа ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 223-558/0/4-13 від 05.04.2013 Про деякі питання здійснення слідчим суддею суду першої інстанції судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб під час застосування заходів забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя скасовує ці заходи забезпечення лише у випадках: надходження від підозрюваного/обвинуваченого, його захисника, законного представника, іншого власника чи володільця майна клопотання про скасування повністю або частково арешту майна, якщо зазначені особи: 1) не були присутні при розгляді питання про арешт майна; 2) доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу минула потреба; 3) доведуть, що арешт накладено необґрунтовано.

У статті першій Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст. 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Частиною 2 ст. 131 КПК України передбачено, що арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення його дієвості.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

У відповідності до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положеннями ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку передбаченому пунктом першим частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 2 ст. 173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема: розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Керуючись ст.ст. 174, 318-380 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах власника майна ОСОБА_4 про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження № 0000272 від 27.02.2022 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 110, ст. 436, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 109, ч. 1 ст. 111-1, ч. 2 ст. 436-2, ч. 1 ст. 161, ч. 4 ст. 185 КК України задовольнити.

Скасувати ухвалу від 16 березня 2023 року слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 по справі № 522/10921/22, провадження по справі № 1-кс/522/1614/23, якою, накладено арешт на вилучені 10.03.2023 року у ОСОБА_4 9 предметів, зовні схожих на набої до мисливської гладкоствольної зброї; 36 предметів жовтого кольору, зовні схожих на набої, з написом «SOBR» поміщені у пластиковому ложементі та картонній коробці «SOBR-Т»; пристрій у корпусі з пластику чорного кольору з позначкою « НОМЕР_1 »; паспорт до пристрою для відстрілу патронів, споряджених еластичними снарядами несмертельної дії «ПМ Р-УОС» № НОМЕР_2 у вигляді книжки на 6 аркушах; мобільний телефон «SAMSUNG» моделі A30S ІМЕІ: НОМЕР_3 у чохлі книжці чорного кольору без СІМ-картки; предмет, зовні схожий на рушницю з написами «TARGET X7» «16-21138» «MAGNUM».

Повернути ОСОБА_4 9 предметів, зовні схожих на набої до мисливської гладкоствольної зброї; 36 предметів жовтого кольору, зовні схожих на набої, з написом «SOBR» поміщені у пластиковому ложементі та картонній коробці «SOBR-Т»; пристрій у корпусі з пластику чорного кольору з позначкою « НОМЕР_1 »; паспорт до пристрою для відстрілу патронів, споряджених еластичними снарядами несмертельної дії «ПМ Р-УОС» № НОМЕР_2 у вигляді книжки на 6 аркушах; мобільний телефон «SAMSUNG» моделі A30S ІМЕІ: НОМЕР_3 у чохлі книжці чорного кольору без СІМ-картки; предмет, зовні схожий на рушницю з написами «TARGET X7» «16-21138» «MAGNUM».

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя:

08.06.2023