Провадження № 1-кс/161/3340/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про застосування запобіжного заходу

м. Луцьк 23 червня 2023 року

Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 , яке погоджено прокурором Луцької окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця російської федерації, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст 190 КК України, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000475 від 05 травня 2023 року -

ВСТАНОВИВ:

До Луцького міськрайонного суду Волинської області надійшло клопотання старшого слідчого СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 , яке погоджено прокурором Луцької окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

22.06.2023 року ОСОБА_6 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст 190 КК України.

Підозрюваний та його захисник отримали копію клопотання та матеріалів, що обґрунтовують клопотання 23.06.2023 року о 10-00 годині, що підтверджується їх розписку.

В клопотанні зазначено, що 06 березня 2023 року, близько 18 години 00 хвилин, ОСОБА_6 , діючи умисно, керуючись корисливим мотивом та метою незаконного заволодіння чужим майном, а саме грошовими коштами ОСОБА_7 , в сумі 23000 доларів США, шляхом зловживання довірою, перебуваючи у службовому приміщенні АДРЕСА_3 , скориставшись тривалими довірливими відносинами, під приводом здійснення зберігання грошових коштів, завідомо не маючи наміру у подальшому виконувати зобов`язання з повернення коштів, отримав від потерпілої ОСОБА_7 частину грошових коштів, а саме у сумі 13 000 доларів США, що відповідно до курсу НБУ на момент вчинення злочину становить 475 391 гривня, та в подальшому, керуючись єдиним злочинним умислом на заволодіння усіма коштами ОСОБА_7 , того ж дня, у вечірню пору доби (точний час досудовим розслідуванням не встановлено), перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_4 , отримав від потерпілої ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 10 000 доларів США, що відповідно до курсу НБУ на момент вчинення злочину становить 365 686 гривень, якими в подальшому розпорядився на власний розсуд та чим спричинив потерпілій ОСОБА_7 майнової шкоди на загальну суму 841 077 гривень, що являється особливо великим розміром.

Таким чином, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчиненому в особливо великих розмірах, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

22 червня 2023 року ОСОБА_6 , в присутності захисника повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190КК України.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, підтверджуються зібраними у кримінальному проваджені доказами, а саме: протоколом прийняття заяви від 04.05.2023; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_7 від 05.05.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 05.05.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 05.05.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 05.05.2023; протоколом одночасного допиту потерпілої ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_6 від 24.05.2023; протоколом повторного допиту свідка ОСОБА_10 від 08.06.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 09.06.2023; протоколом повторного допиту свідка ОСОБА_8 від 14.06.2023; протоколом повторного допиту потерпілої ОСОБА_7 від 14.06.2023; протоколом проведення слідчого експерименту із потерпілою ОСОБА_7 від 16.06.2023; протоколом проведення слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_8 від 16.06.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 21.06.2023; іншими матеріалами кримінального провадження.

Під час здійснення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні встановлені ризики, передбачені п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема те, що ОСОБА_6 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та незаконно впливати на потерпілого, свідків у зв`язку із чим виникла необхідність у застосуванні відносно підозрюваного ОСОБА_6 саме запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

В обґрунтування ризику, передбаченому у п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, слід зазначити, що на даному етапі досудового розслідування встановлено вагомі докази про вчинення ОСОБА_6 умисного корисливого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії особливо тяжких злочинів та в разі визнання його винуватим, останньому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років, а тому останній може мати намір переховуватись від слідства та суду, задля уникнення кримінальної відповідальності. Слід зазначити, що підозрюваний не має міцних соціальних зв`язків, не одружений, не працює, а тому може і надалі продовжувати вчиняти як аналогічні, так і інші кримінальні правопорушення. Так, процесуальна поведінка ОСОБА_6 під час проведення досудового розслідування вказує на небажання останнього виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки, зокрема останній неодноразово не з`являвся за викликом слідчого на 25.05.2023 та 26.05.2023, про причини неявки не повідомляв.

В обґрунтованість ризику, передбаченому п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України слід наголосити, що на даному етапі досудового розслідування не встановлено де знаходяться грошові кошти у сумі 23 000 доларів США, якими на переконання органу досудового розслідування підозрюваний незаконно заволодів шляхом зловживання довірою потерпілої ОСОБА_7 , а тому вільно проводячи дозвілля, останній матиме змогу їх знищити (розпорядитись) або сховати.

В обґрунтованість ризику, передбаченому п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України щодо можливості незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, слід вказати, що не будучи обмеженим в пересуванні, підозрюваний буде мати реальну можливість впливати на потерпілого та свідків як то підкупом, погрозами чи вмовляннями з метою змінити їх показань чи змусити відмовитись надавати органу досудового розслідування та суду такі показання, оскільки показання потерпілого та свідків мають вагому значення для встановлення об`єктивної істини.

На даний час виникла необхідність у обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_6 , з метою його належної процесуальної поведінки під час розслідування й уникнення негативних ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Наявність вказаних підстав та ризиків обґрунтовується встановленими слідством, згідно ст. 178 КПК України, обставинами, а саме: Наявні вагомі докази про вчинення ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України; Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, а саме до 12 років позбавлення волі; Молодий вік та задовільний стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_6 ; Відсутність міцних соціальних зв`язків у підозрюваного та відсутність у нього родини й утриманців; Відсутність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; Особливо великий розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється ОСОБА_6 .

Застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів, зокрема особистого зобов`язання відносно підозрюваного ОСОБА_6 не може запобігти вищевказаним у клопотанні ризикам та не може бути застосовано відносно останнього, оскільки ОСОБА_6 підозрюється у вчинені особливо тяжкого злочину, що дає підстави вважати, що обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, підозрюваним виконані не будуть. Особиста порука не може бути застосована відносно підозрюваного тому, що особа, яка б заслуговувала на довіру та яка зможе поручитися за виконання останнім обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, відсутня. Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не може бути застосовано, у зв`язку із тим, що підозрюваний, враховуючи санкцію покарання, може переховувався від органів слідства з метою уникнення кримінальної відповідальності, а також вільно проводячи дозвілля в умовах, не пов`язаних з позбавленням волі, підозрюваний буде мати можливість прямо або опосередковано впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні. Окрім того, на даному етапі досудового розслідування не встановлено таку адресу проживання, де підозрюваний зможе виконувати такий запобіжний захід, оскільки достовірно відомо, що за вказаною адресою реєстрації останній не проживає та там не з`являється, про фактичне місце проживання орган досудового розслідування не повідомив. В той же час можливо застосувати запобіжний захід у виді застави, однак з врахуванням ч. 5 ст. 182 КПК України та розміру завданого збитку.

На підставі викладеного, враховуючи те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, а також наявність вказаних в клопотанні ризиків передбачених ст. 177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний на даний час може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, а також з врахуванням того, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам та не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, слідчий просить застосувати щодо останнього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор та слідчий підтримали клопотання та просили його задовольнити.

Захисник в судовому засіданні просив обрати відносно свого підзахисного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Підозрюваний в судовому засіданні підтримав думку захисника.

Суд заслухав учасників судового провадження, дослідив матеріали клопотання, дійшов висновку, що зазначене клопотання не підлягає задоволенню за таких підстав.

Згідно ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

В судовому засіданні встановлено, що Луцьким РУП ГУНП у Волинській області проводиться досудове розслідування №0000475 від 05 травня 2023 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.4 ст.190 КК України.

22.06.2023 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчинені ним злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжкого злочину та карається позбавленням волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Статтею 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Відповідно до мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 8 липня 2003 року №14-рп/2003в справі №1-23/2003, тяжкість злочину законом не визначається, як підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу, а не тільки взяття під варту, і при цьому, за своєю правовою природою запобіжний захід не є кримінальним покаранням.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу прокурором та слідчим не доведено обставин, передбачених ч.3 ст.194 КПК України, зокрема того, що у даному конкретному випадку є недостатнім застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, згідно зі ст.194 ч.4 КПК України, має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною п`ятою ст.194 КПК України, необхідність покладення яких встановлена з наведеного слідчим обґрунтування клопотання.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, зокрема, справу «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, справу «Комарова проти України» від 16 травня 2013 року, в яких Європейським судом з прав людини викладено принципи, що їх дотримується Суд у вирішенні питань щодо застосування тримання під вартою, а саме:

-тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі;

-у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.

Крім того, вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Частиною 2 ст.29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Зважаючи на практику Європейського суду, враховуючи, що матеріалами клопотання не доведена реальна можливість підозрюваного перешкоджати кримінальному провадженню, а тому вважати, що існують обґрунтовані ризики щодо цього у суду немає підстав. Тяжкість покарання не є безумовною підставою для обрання запобіжного заходу, що вказаний у клопотанні. Разом з тим, суд враховує, що ОСОБА_6 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання. Виходячи з викладених вище обставини у їх сукупності, приходжу до висновку про доцільність та можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, визначеного ст.176 КПК України, зокрема, у виді домашнього арешту, що достатньою мірою буде гарантувати виконання підозрюваним покладених обов`язків.

Крім того, як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 § 1(с) Конвенції.

Згідно зі ст.181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

З урахуванням викладеного та оцінюючи ступінь порушення загальносуспільних прав та інтересів, з метою забезпечення належного проведення досудового розслідування, явки даної особи для надання показань тощо, доходжу висновку про необхідність відмови в задоволенні клопотання про застосовування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та вважаю за необхідне застосувати відносно останнього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час строком на два місяці, заборонивши останньому залишати житло в період часу з 22-00 години до 06-00 години за адресою: АДРЕСА_2 .

Також, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме: прибувати за викликом до слідчого, прокурора та суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками у кримінальному провадженні; здати на зберігання у відповідний орган Управління Державної міграційної служби паспорт України для виїзду за кордон.

Керуючись ст.ст.7, 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 206, 211, 372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 , яке погоджено прокурором Луцької окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час, заборонивши останньому залишати житло в період часу з 22-00 години до 06-00 години за адресою: АДРЕСА_2 , строком на два місяці, тобто з 23.06.2023 року до 23.08.2023 року включно.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 , обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме:

-прибувати за викликом до слідчого, прокурора та суду;

-не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

-утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками у кримінальному провадженні;

-здати на зберігання у відповідний орган Управління Державної міграційної служби паспорт України для виїзду за кордон.

Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_6 передати для виконання відділу Національної поліції за місцем його проживання - АДРЕСА_2 .

Ухвала про застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконання після її проголошення.

Строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту становить два місяці по 23.08.2023 року включно, якщо строк домашнього арешту не буде продовжено.

На ухвалу, протягом п`яти днів з дня її проголошення може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду.

Копію ухвали вручити підозрюваному негайно, після її проголошення.

Повний текст ухвали складено та оголошено 26 червня 2023 року о 09-50 годині.

Слідчий суддя Луцького

міськрайонного суду ОСОБА_1