ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 953/3437/23 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження апел.суду №11-кп/818/813/23 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.4 ст.402 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова матеріали за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Київського районного суду міста Харкова від 15 травня 2023 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000737 від 21.04.2023, за частиною 4 статті 402 КК України, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Київського районного суду міста Харкова від 15 травня 2023 року продовжено обвинуваченому ОСОБА_8 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ "Харківський слідчий ізолятор" до 60 днів, тобто до 13 липня 2023 року.

Визначено ОСОБА_8 заставу в розмірі 187 880 грн., яку необхідно внести на депозитний рахунок ТУ ДСА України у Харківській області до сплину терміну тримання під вартою. При внесенні визначеної суми застави, ОСОБА_8 з-під варти звільнити.

У разі внесення застави, визначено на ОСОБА_8 покладені наступні обов`язки: 1) прибувати до суду за першою вимогою; 2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду; 3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання або перебування; 4) утримуватися від спілкування з свідками у даному кримінальному провадженні; 5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свого паспорту (паспортів) для виїзду за кордон, інших документів, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Відповідно до вимог статті 182 КПК України роз`яснено, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, застава буде звернена в дохід держави та зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України.

Покладено на заставодавця наступні обов`язки: забезпечувати належну поведінку обвинуваченого; забезпечувати явку, належно повідомленого обвинуваченого, до суду; повідомляти суд про причини неявки обвинуваченого.

Зобов`язано заставодавця забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків щодо повідомлення суд про зміну свого місця проживання або перебування, обов`язку не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду.

Попереджено заставодавця, що в разі невиконання покладених на нього та обвинуваченого обов`язків застава буде звернена в дохід держави та зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України.

Не погодившись з вказаною ухвалою, захисник обвинуваченого ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій просить змінити ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 15.05.2023 в частині зміни місця виконання обраного обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на ДУ «Харківський слідчий ізолятор», залишити місцем виконання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 визначену при обранні запобіжного заходу гауптвахту ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник посилається на те, що оскаржуване рішення ухвалено безпідставно, з допущеною неповнотою судового розгляду та істотним порушенням кримінального процесуального закону, в результаті чого прийняте рішення суттєво погіршує умови перебування обвинуваченого під вартою.

Апелянт вказує на те, що зміна установи тримання обвинуваченого безпосередньо впливає на обсяг його прав та свобод який, відповідно до обвинувального акту є військовослужбовцем, тому повинен утримуватись саме в умовах військової установи - гауптвахти, де режим та умови суттєво відрізняються від інших державних установ позбавлення волі, де обвинуваченні перебувають в оточенні виключно військовослужбовців та під наглядом і контролем офіцерів військових сил правопорядку.

Захисник звертає увагу, що прокурор у своєму клопотанні про продовження строку застосування запобіжного заходу не посилається на будь-яку норму кримінального процесуального закону чи іншого нормативно-правового акту, яким мало б бути врегульоване питання зміни державної установи, в якій утримується під вартою обвинувачений, та умов тримання його під вартою.

Окрім цього питання умов тримання під вартою військовослужбовців врегульовано Порядком тримання засуджених, взятих під варту, заарештованих та затриманих військовослужбовців, затвердженим Наказом Міністерства оборони України № 394 від 03.11.2020 року, згідно пунктів 1,2 розділу XI, узяті під варту на підставі ухвали суду військовослужбовці розміщуються саме на гауптвахті військової служби правопорядку.

Виключень щодо місця тримання під вартою військовослужбовців, або інших, окрім гауптвахти, установ для тримання військовослужбовців під вартою, зазначений порядок не передбачає.

Також захисник вказує на необґрунтоване посилання суду першої інстанції на частину 8 статті 176 КПК України та те, що чинним КПК не передбачено перебування обвинуваченого в умовах гауптвахти в період дії запобіжного заходу на стадії судового розгляду. Нормами як статті 176 КПК України так і іншими положеннями КПК України ніяк не врегульовано питання зміни установи для тримання під вартою військовослужбовців, як і не визначено перелік установ, де можуть перебувати під вартою військовослужбовці.

Апеляційна скарга захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 не містить клопотання про особисту участь обвинуваченого в судовому засіданні суду апеляційної інстанції.

За таких обставин, в силу вимог статтей 405, 422-1 КПК України вищезаначене не є перешкодою для апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника, який підтримав апеляційну скаргу та просив про її задоволення, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.

Продовжуючи строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , суд першої інстанції врахував тяжкість інкримінованого йому кримінального правопорушення, обставини викладенні в обвинувальному акті, наявність суспільного інтересу в умовах воєнного стану, дані про особу обвинуваченого, та вважав, що застосування відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу недостатнє для запобігання ризикам, передбачених пунктами 1,3,5 частини 1 статті 177 КПК України.

Поміж з цим, суд першої інстанції зазначив, що відповідно до частини 8 статті 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, а саме тримання під вартою, і перебування обвинуваченого в умовах гауптвахти в період дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, чинним КПК України на стадії судового розгляду, не передбачено.

Також, при визначенні розміру застави суд вважав, що розмір застави в сумі 187 880 грн. здатний забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків і саме даний розмір застави є необхідний та розумний, враховуючи дані про особу обвинуваченого та пред`явлене обвинувачення.

З таким висновком суду погоджується й суд апеляційної інстанції, вважає його обґрунтованим та вмотивованим, з огляду на наступне.

Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою.

Відповідно до частини 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченими статтею 177 цього Кодексу.

Згідно із статтею 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя, відповідно до статті 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен враховувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховуватися від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки

Під час апеляційного перегляду, судом апеляційної інстанції встановлено, що ухвала суду першої інстанції є обґрунтованою та постановлена з дотриманням вимог чинного законодавства.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо продовження існування ризиків, передбачених пунктами 1,3, 5 частини 1 статті 177 КПК України, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду, або ж створять загрозу суспільству.

Суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції враховані положення статей 176, 177, 178, 183, 199 КПК України, пункти 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та практика Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою, дані про особу, перевірені матеріали про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватою.

Щодо апеляційних доводів захисника про те, що військовослужбовці у разі обрання їм запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідно до Порядку тримання засуджених, взятих під варту, заарештованих та затриманих військовослужбовців, затвердженим Наказом Міністерства оборони України № 394 від 03.11.2020 року, повинні розміщуватись на гауптвахті військової служби правопорядку, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Чиним законодавством не встановлено заборони тримання військовослужбовців в умовах слідчих ізоляторів, а також враховуючи, що в Україні введено воєнний стан, невелику кількість створених у порядку визначеному законом України, гауптвахт, утримання військовослубовців у слідчих ізоляторах не може вважатись порушенням їх конституційних прав та прав людини, визначених Європейською конвенцією з прав людини.

У зв`язку із наведеним, колегія суддів дійшла висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та відсутності підстав для її зміни за доводами апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 .

Керуючись статтями 177, 178, 404, 405, пунктом 1 частини 1 статті 407, 418, 419, 422-1 КПК України, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду міста Харкова від 15 травня 2023 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до статті 424 КПК України.

Головуючий:

Судді: