ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/8101/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/137/23 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч. 1 ст. 125 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2023 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

за участю обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

потерпілої ОСОБА_9

представника потерпілої - ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі матеріали кримінального провадження №11-кп/817/137/23 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 лютого 2023 року щодо ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 125 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначено йому покарання у виді 100 годин громадських робіт.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 задоволено частково та стягнуто із ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_9 7000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

В порядку КПК України вирішено питання про долю речових доказів та судових витрат.

Згідно з вироком суду, 02 квітня 2022 року близько 12 год. 30 хв. в обвинуваченого ОСОБА_6 , який перебував в приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що по АДРЕСА_1 , в ході словесного конфлікту, виник злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , реалізовуючи який він тоді ж там же, умисно, з метою завдання фізичного болю та спричинення вказаній потерпілій тілесних ушкоджень, наніс два удари кулаком своїх правої та лівої руки у її ліве та праве плече, після чого схопив обома руками ОСОБА_9 за плечі, утримуючи останню, вдарив нею об металевий стелаж, що був позаду неї, та схопив правою рукою за шию ОСОБА_9 , здушуючи останню, чим спричинив їй фізичного болю та легкі тілесні ушкодження у вигляді синців правої бокової поверхні шиї, правого та лівого плечей, задньої поверхні грудей справа.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 просить скасувати вирок суду першої інстанції та кримінальне провадження закрити у звязку з невинуватістю його підзахисного у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, відмовити у задоволені позову або змінити вирок суду в частині призначеного ОСОБА_6 покарання на менш суворе - у виді штрафу.

Вказує на те, що показання потерпілої ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 містять суперечності щодо часу вчинення кримінального правопорушення, тривалості конфлікту та кількості та локалізації тілесних ушкоджень у потерпілої, а також те, що в ході бійки не було пошкоджено зачіски потерпілої та шарфа, який знаходився на її шиї та який внаслідок охоплення її шиї руками потерпілого повинен був би розвязатись .

Також звертає увагу на відсутність тілесних ушкоджень у свідка ОСОБА_11 , який втрутився в конфлікт та знаходився між обвинуваченим та потерпілою .

Наголошує на тому, що показання свідків щодо локалізації тілесних ушокджень нанесених обвинуваченим потерпілій не відповідають зазначеним у висновку судово-медичної експертизи, в якій не відображено наявності синців на передпліччях потерпілої, в які за версією свідків та потерпілої, наносились удари ОСОБА_6 .

Вважає що вирок суду не містить жодної аргументації того, що недостатності призначення ОСОБА_6 менш суворогоо виду покарання - шрафу з огляду на відсутність обставин, які обтяжують його покарання, а також його позитивної характеристики та відсутності судимості.

Посилається на те, що для виконання покарання у виді громадських робіт ОСОБА_6 існують об`єктивні перешкоди, пов`язані із станом його здоров`я.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу та просять її задовольнити з викладених у ній мотивів, прокурора та потерпілу, які заперечили щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до приписів ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

На думку колегії суддів, при прийнятті рішення судом першої інстанції вказаних вимог закону дотримано.

Встановивши фактичні обставини кримінального провадження, місцевий суд прийшов до правильного висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, правильно кваліфікувавши дії обвинуваченого як умисне легке тілесне ушкодження, докладно виклавши у вироку мотиви своїх висновків. Судом правильно встановлено фактичні обставини кримінального провадження, на підтвердження яких він навів досліджені у судовому засіданні докази, які узгоджуться між собою, є достатніми, допустимими та належними.

Не дивлячись на невизнання своєї вини ОСОБА_6 , який заперечив факт нанесення тілесних ушкоджень потерпілій, суд вірно обгрунтував прийняте рішення показаннями потерпілої та свідків .

З показань потерпілої ОСОБА_9 суд встановив, що у неї з чоловіком - ОСОБА_6 у складському приміщенні магазину «Водолій», що по вул. Л.Українки, 39 в м. Тернополі 02 квітня 2022 року, відбувся конфлікт у звязку з тим, що обвинувачений хотів забрати товар(кран), який йому не належить, під час якого ОСОБА_6 наніс їй удари правою та лівою рукою у її праве та ліве передпліччя, схопив її обома руками за плечі, та, утримуючи, вдарив нею об металевий стелаж, який був розміщений позаду, після чого, схопив правою рукою за шию, душив її, в цей час на її крики у складське приміщення забіг працівник вищевказаного магазину ОСОБА_11 , який став між ними, а згодом зайшов їх син - ОСОБА_12 , який відтягнув від неї чоловіка.

Показаннями свідків ОСОБА_11 , який працює у магазині «Водолій» та ОСОБА_12 , який є сином обвинуваченого та потерпілої, які були частково очевидцями конфлікту та бачили відповідно нанесення ударів кулаками обвинуваченим потерпілій в праве та ліве передпліччя, охоплення її шиї руками та відштовхування її до металевого стелажу, суд також обгрунтував свій висновок про винуватість ОСОБА_6 у нанесенні потерпілій легких тілесних ушкоджень.

Постановляючи вирок місцевий суд також поклав в його основу дані, що містяться у письмових та речових доказах, висновку експерта, а саме:

- заяві ОСОБА_9 від 04 квітня 2022 року, у якій протерпіла просить притягнути до кримінальної відповідальності її колишнього чоловіка ОСОБА_6 , який 02 квітня 2022 року близько 11 год., перебуваючи по місцю здійснення нею підприємницької діяльності, а саме: у приміщенні магазину «Водолій», що по АДРЕСА_1 , наніс їй численні удари руками по різних ділянках тіла, спричинивши тілесні ушкодження;

- протоколі огляду від 09 травня 2022 року, згідно якого було оглянуто відеозапис із камери відеоспостереження від 02 квітня 2022 року (12:25:25), тривалістю 12 хв. 02 сек., яка розміщена у приміщенні магазину «Водолій», що по вул.Л.Українки, 39 у м. Тернополі;

компакт-диску СД-Р із відеофайлом із камери відеоспостереження від 02 квітня 2022 року (12:25:25), яка розміщена у приміщенні магазину «Водолій», що по АДРЕСА_1 , на якому зафіксовані обставини перебування ОСОБА_6 в приміщенні фойє вказаного магазину, а також того, що останній заходив у його складське приміщення, після чого туди заходила потерпіла ОСОБА_9 , за якою, через короткий проміжок часу туди ж пришвидшеним кроком направився свідок ОСОБА_11 , після якого туди ж прийшов свідок ОСОБА_13

- висновку судово-медичної експертизи №174 від 04 квітня 2022 року, згідно якого у потерпілої ОСОБА_9 виявлені синці правої бокової поверхні шиї, правого і лівого плечей, задньої поверхні грудей справа, які утворились від дії тупих предметів близько за 1-3 доби до її експертного обстеження, заподіння яких не виключається за наведених у постанові і повідомлених потерпілою при судово-медичній експертизі обставин події, яка мала місце 02 квітня 2022 року та які за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень.

Отже, колегія суддів вважає, що висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Фактичні обставини справи встановлено повно та докази оцінені правильно. Окрім того, у судовому рішенні наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіряючи доводи апелянта щодо недостовірності показань потерпілої ОСОБА_9 , яка вказала на те, що конфлікт відбувся близько 11 год., а не о 12 год 30 хв., на думку колегії суддів, наведене є наслідками пережитої останньою стресової ситуації, а тому вона могла точно не памятати годину о котрій відбувся конфлікт.

Посилання апелянта на те, що після конфлікту у потерпілої залишився зав`язаним на шиї шарф та не було пошкоджено в ході бійки її зачіску не спростовують висновків суду щодо нанесення ОСОБА_6 потерпілій легких тілесних ушкоджень, оскільки локалізація ударів кулаком його правої та лівої руки у ліве та праве плече потерпілої, притискання її до стележу співвідноситься з синяками, які зафіксовані екпертом на правому і лівому плечях, задній поверхні грудей справа потерпілої, факт залишення на її шиї зав`язаного аксесуару може свідчити про те, що обвинувачений охоплюючи її шию руками не пошкодив його, оскільки як вбачається з відеозапису, він був міцно завязаний. Наявність на правій боковій поверхні шиї потерпілої синців, які зафіксовані у висновку судмедекперта, підтверджує те, що її шию охоплювали рукою та здушували.

Суперечливість, на яку вказує захисник , у показаннях потерпілої щодо тривалості конфлікту - 30 сек. до того моменту, коли в складське приміщення зайшов ОСОБА_11 та даними відеозапису із камери відеоспостереження, згідно з якими вказаний свідок почав рухатися в сторону складського приміщення приблизно через 15 сек. з початку перебування у ньому його учасників, повязана з тим, що різниця часу в 15 сек., на який звертає увагу сторона захисту, не включає в себе моменту закінчення протиправних дій ОСОБА_11 щодо потерпілої, які він бачив коли зайшов в складське приміщення та яким протидіяв, та часу, який необхідний людині для оцінки ситуації, яка відбувається.

Відсутність у свідка ОСОБА_11 , який в подальшому став між потерпілою та обвинуваченим, тілесних ушкоджень, спричинених внаслідок конфлікту, свідчить про те, що обвинувачений цілеспрямовано заподіював удари кулаками рук саме потерпілій та не мав наміру наносити їх ОСОБА_11 , який у своїх показаннях не повідомляв про такі факти.

Показання свідків та потерпілої узгоджуються як між собою так і з письмовими та речовими дкоазами, висновком судмедекперта №174 від 04 квітня 2022 року, згідно яким у потреплої ОСОБА_9 , виявлені синці на правому і лівому плечях, задній поверхні грудей справа, шиї, що вказує про нанесення обвинуваченим ударів саме в ті ділянки тіла, про які повідомляють потерпіла та свідки.

Відмінність у показаннях потерпілої та свідка ОСОБА_11 щодо нанесення їй ударів ОСОБА_6 у передпліччя, а не плечі, на яких виявив синці експерт, на думку колегї суддів, не є суттєвою оскільки обвинувачений наносив удари в динаміці, а вказані органи знаходяться поруч.

При цьому місцевий суд вірно не взяв до уваги в якості допустимих доказів долучені стороною захисту диски з записом судового засідання у цивільній справі про поділ майна між потерпілою та обвинуваченим, у якій вони розповідали про обставини даного конфлікту, зіславшись на необхідність дослідження доказів безпосередньо, як того вимагає ст.23 КПК України, у відповідності до якої показання учасників кримінального провадження отримуються судом усно.

Перевіряючии доводи захисника обвинуваченого щодо невідповідності призначеного ОСОБА_6 покарання його особі та характеру вчиненого ним кримінального правопорушення внаслідок суворості колегія суддів виходить з наступного.

Призначаючи ОСОБА_6 покарання у виді громадських робіт суд першої інстанції вірно взяв до уваги ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відносяться до категорії кримінальних проступків, об`єктивні обставини кримінального провадження, зокрема, те що обвинувачений вчинив насильницькі дії щодо своєї дружини, з якою він перебував у шлюбі 29 років, дані про його особу: відсутність судимості, позитивну характеристику за місцем проживання, врахував відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, та позицію потерпілої ОСОБА_6 , яка просила призначити йому суворе покарання.

Колегія суддів вважає що місцевий суд вірно не призначив ОСОБА_6 найменш суворий вид покарання, передбачений санкцією ч.1 ст.125 КК України штраф, з огляду на відсутність обставин, які помякшують його покарання та його ставлення до вчиненого, зокрема, відсутність будь-якого жалю чи розкаяння щодо своїх протиправних діянь та думки потерпілої, яка просила призначити йому суворе покарання.

Для призначення ОСОБА_6 покарання у виді виправних робіт, на думку колегії суддів, у місцевого суду також не було підстав з огляду на дані про його особу, зокрема, притягнення до кримінальної відповідальності вперше та позитивної характеристики.

Об`єктивних перешкод щодо призначення ОСОБА_6 покарання у виді громадських робіт колегія суддів також не вбачає оскільки обставин, визначених ч. 3 ст. 56 КК України, за яких громадські роботи не може бути призначено у матеріалах справи не міститься та стороною захисту не представлено, долучені захисником у апеляційній інстанції медичні довідки про наявність у ОСОБА_6 певних захворювань суд апеляційної інастанції не може оцінити в контексті неможливості виконання вказаного виду покарання оскільки не володіє спеціальними знаннями у галузі медицини, у випадку підтвердження спеціалістами неможливості за наявних у обвинуваченого захворювань його виконання, в порядку вирішення питань, повязаних з виконанням вироку його може бути замінено на інший вид покарання.

Отже, підстав для задоволення апеляційної скарги захисника обвинуваченого та скасування вироку місцевого суду щодо ОСОБА_6 колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 лютого 2023 року щодо ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 125 КК України, - залишити без змін.

Ухвала Тернопільського апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий

Судді