Номер провадження: 11-сс/813/853/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які діють в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 28 квітня 2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28, ч.1 ст.263, ч.2 ст.307 КК України, в рамках кримінального провадження № 0000116, внесеного до ЄРДР від 18.01.2023 року,

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення.

Оскаржуваною ухвалою було задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 , яке погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_11 , та застосовано до ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» до 24.06.2023 року включно.

Визначено розмір застави, як альтернативного запобіжного заходу, у розмірі 700 (сімсот) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 1 878 800 (один мільйон вісімсот сімдесят вісім тисяч вісімсот) гривень.

Рішення слідчого судді мотивоване наявністю обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення підозрюваним інкримінованих кримінальних правопорушень, наявністю ризиків, передбачених п.п. 1,2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. Крім того, з урахуванням обставин можливого вчинення кримінальних правопорушень, у сфері незаконного обігу наркотичних засобів та зброї у складі групи осіб, в умовах воєнного стану, їх корисливий характер, кількість епізодів злочинної діяльності, майновий та сімейний стан підозрюваного, на думку слідчого судді, розмір застави, передбачений п.2 ч.5 ст.182 КПК України, не здатний забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

На вказану ухвалу захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що слідчий суддя визначив розмір застави, який є завідомо непомірний для підозрюваного, оскільки є недоведеним наявність доходу підозрюваного, який забезпечить внесення застави у такому розмірі.

На підставі наведеного, просить змінити оскаржену ухвалу та визначити розмір застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Захисник ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що оскаржена ухвала є необґрунтованою, зокрема, захисник стверджує, що:

- відсутні ризики, передбачені п.п. 1,2,3 ч. 1 ст. 177 КПК України;

- слідчий суддя залишив поза увагою, обставини, які характеризують особу підозрюваного, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, одружений та виховує неповнолітню дитину, має постійне місце проживання;

- визначений розмір застави для підозрюваного є непомірним.

Посилаючись на викладене, просить скасувати оскаржену ухвалу та постановити нову, якою відмовити у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та засотувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту або зменшити розмір застави до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Позиції учасників судового розгляду.

Захисник підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту, ухвалу суду першої інстанції вважав законною та обґрунтованою.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Мотиви апеляційного суду.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Згідно з приписом п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

На підставі аналізу мотивувальної частини ухвали вбачається, що слідчий суддя зазначених вище вимог кримінального процесуального закону дотримався з огляду на наступні обставини.

Відповідно до клопотання у провадженні СУ ГУНП в Одеській області знаходяться матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000116 від 18.01.2023 року, ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28, ч.1 ст.263, ч.2 ст.307 КК України.

Як вбачається з клопотання, що у невстановлений час, ОСОБА_9 разом із членами групи ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , маючи корисливі мотиви, з метою незаконного збагачення, організували свою протиправну діяльність шляхом вчинення умисних злочинів, спрямованих на незаконне придбання та зберігання з метою збуту особливо небезпечних наркотичних засобів на території м. Чорноморськ Одеської області.

Так, з метою забезпечення своєї протиправної діяльності, а також конспірації, ОСОБА_9 та ОСОБА_12 , залучивши ОСОБА_13 в якості особи, яка здійснює збут наркотичних засобів, при невстановлених слідством обставинах, у невстановлені дату та час, умисно, з корисливих мотивів, в порушення вимог Закону України Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів від 15 лютого 1995 року та Закону України Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними від 15 лютого 1995 року (далі Закон), незаконно придбали особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якої заборонено - канабіс, який в подальшому зберігали за місцем мешкання ОСОБА_13 ,, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , з метою збуту.

Далі, в проміжок часу з 16.02.2023 до 04.03.2023 ОСОБА_9 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_12 , реалізуючи дії, спрямовані на незаконний збут особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено - канабісу, домовився з ОСОБА_14 , якому доручено проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, про збут останньому особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено - канабісу, за грошову винагороду в сумі 24000 гривень.

Продовжуючи реалізацію злочинного наміру, діючи з корисливих мотивів, 04.03.2023 ОСОБА_9 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_12 , призначив ОСОБА_14 , якому доручено проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, зустріч в «Приморському парку» за адресою: Одеська область, Одеський район, м. Чорноморськ, вул. Паркова, буд. № 8.

У подальшому, 04.03.2023 приблизно о 13.14 год., ОСОБА_14 , якому доручено проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, прибувши за вказаною адресою зустрівся з ОСОБА_9 , який діяв за попередньою змовою із ОСОБА_12 та який, дотримуючись умов конспірації висунув свої вимоги, умови та порядок отримання особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено - канабісу, отримав грошову винагороду від ОСОБА_14 , якому доручено проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, а саме грошові кошти у сумі 24000 гривень. Після чого, ОСОБА_9 , діючий за попередньою змовою із ОСОБА_12 , наказав ОСОБА_14 чекати подальших дій та інструкцій.

Так, 04.03.2023, близько 14.40 год., ОСОБА_9 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_12 , здійснив дзвінок із застосуванням кросплатформової системи миттєвого обміну повідомленнями «Signal» ОСОБА_14 , якому доручено проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, та озвучив інструкції та порядок отримання особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено - канабісу, а саме наказав ОСОБА_14 прибути за адресою: АДРЕСА_1 , де в подальшому, діючи відповідно заздалегідь розробленого плану, ОСОБА_13 , якого ОСОБА_9 та ОСОБА_12 залучили до вчинення злочину, перебуваючи за вказаною адресою, незаконно збув ОСОБА_14 , якому доручено проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, два полімерних пакети, які містять речовину рослинного походження.

У той же день, 04.03.2023 близько 15.10 год., ОСОБА_14 , якому доручено проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, добровільно видав працівникам поліції придбану ним у ОСОБА_13 та ОСОБА_9 , який діяв за попередньою змовою з ОСОБА_12 , особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - канабіс.

Подальшим досудовим розслідуванням установлено, що згідно висновку експерта від 22.03.2023 № СЕ-19/116-23/3832-НЗПРАП надана на експертизу речовина рослинного походження в подрібленому стані, сіро-зеленого кольору масами 103,13 г та 90,79 г, яка знаходиться в двох полімерних пакетах, містить особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - канабіс, кількісний вміст якого становить 85,60 г та 76,03 г відповідно.

Крім того, ОСОБА_9 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , діючи із заздалегідь розробленого плану, виник корисливий умисел, направлений на кримінально протиправне придбання вогнепальної зброї, з метою їх подальшого збуту без передбаченого законом дозволу, придбали у невстановлений час та невстановленому в ході досудового розслідування місці, короткоствольну гладкоствольну вогнепальну зброю.

Реалізуючи свій кримінально протиправний умисел, направлений на вчинення тяжкого злочину, ОСОБА_9 , спільно із ОСОБА_15 при невстановлених слідством обставинах, у невстановлених осіб та в невстановленому місці, бажаючи настання шкідливих наслідків у вигляді порушення правил обігу бойових припасів, незаконно придбали короткоствольну гладкоствольну вогнепальну зброю, а саме: 2 самозарядних пістолети моделі «Blow TR 14 02» калібру 9 мм Р.А., які у подальшому зберігали у себе.

Далі, 18.03.2023 ОСОБА_9 , діючий за попередньою змовою із ОСОБА_12 , реалізуючи дії, спрямовані на незаконний збут вогнепальної зброї, домовився з ОСОБА_14 , якому доручено проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, про збут останньому вогнепальної зброї, за грошову винагороду в сумі 18 000 гривень

Продовжуючи реалізацію злочинного наміру, діючи з корисливих мотивів, 18.03.2023 ОСОБА_9 , який діє за попередньою змовою із ОСОБА_12 , призначив ОСОБА_14 , якому доручено проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, зустріч за адресою: АДРЕСА_2 .

У подальшому, 18.03.2023 приблизно о 17.04 год., ОСОБА_14 , якому доручено проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, прибувши за вказаною адресою, зустрівся з ОСОБА_9 , який дотримуючись умов конспірації, отримав грошову винагороду від ОСОБА_14 , якому доручено проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, грошові кошти у сумі 18 000 гривень. Після чого ОСОБА_9 наказав ОСОБА_14 чекати подальших дій та інструкцій.

У подальшому, 20.03.2023, приблизно о 17.04 год., ОСОБА_9 , який діє за попередньою змовою із ОСОБА_12 , перебуваючи у дворі будинку за адресою мешкання, а саме: АДРЕСА_2 , де в подальшому, діючи відповідно заздалегідь розробленого плану, зустрівся з ОСОБА_14 , який діяв на підставі постанови про контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, та, перебуваючи біля транспортного засобу марки «Lexus GS 300», який перебував у дворі будинку за вказаною адресою, та з салону вказаного транспортного засобу, а саме з заднього сидіння, дістав полімерний пакет із двома пістолетами моделі «Blow TR 14 02» калібру 9 мм Р.А., який ОСОБА_9 збув ОСОБА_14 за 18 000 грн..

Подальшим досудовим розслідуванням установлено, що згідно висновку експерта від 28.03.2023 № СЕ-19/116-23/5070-БЛ, надані на експертизу два пістолети являються короткоствольною гладкоствольною зброєю самозарядним пістолетом моделі «Blow TR 14 02», № НОМЕР_1 , калібру 9 мм Р.А. та «Blow TR 14 02», № НОМЕР_2 , калібру 9 мм Р.А. відповідно. Виготовлені шляхом переробки саморобним способом стартового пістолета моделі «Blow TR 14», № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 , калібру 9 мм Р.А.К. відповідно. Придатні до проведення пострілів способом роздільного спорядження (з використанням шумових (холостих) патронів калібру 9 мм. Р.А.К. та картечі діаметром 6,5 мм.) із змінами саморобним способом: зі ствола пістолета було видалено захисний елемент, який би перешкоджав проведенню пострілів кульовими чи шротовими патронами та заглушений газопровідний отвір.

У той же день, об 17:20, ОСОБА_14 , який діяв на підставі постанови про контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, добровільно видав співробітникам правоохоронних органів придбаний ним у ОСОБА_9 два пістолети.

Крім того, досудовим розслідуванням установлено, що у невстановлений час, ОСОБА_9 разом із членами групи ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , маючи корисливі мотиви, з метою незаконного збагачення, організували свою протиправну діяльність шляхом вчинення умисних злочинів, спрямованих на незаконне придбання та зберігання з метою збуту особливо небезпечних наркотичних засобів на території м. Чорноморськ Одеської області

Так, з метою забезпечення своєї протиправної діяльності, а також конспірації, ОСОБА_9 та ОСОБА_12 , залучивши ОСОБА_13 в якості особи, яка здійснює збут наркотичних засобів, при невстановлених слідством обставинах, у невстановлені дату та час, умисно, з корисливих мотивів, в порушення вимог Закону України Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів від 15 лютого 1995 року та Закону України Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними від 15 лютого 1995 року (далі Закон), незаконно придбали особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якої заборонено - канабіс, який в подальшому зберігали за місцем мешкання ОСОБА_13 ,, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , з метою збуту.

Далі, 26.04.2023 ОСОБА_9 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_12 , реалізуючи дії, спрямовані на незаконний збут особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено - канабісу, домовився з ОСОБА_14 , якому доручено проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, про збут останньому особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено - канабісу, за грошову винагороду в сумі 26000 гривень.

Продовжуючи реалізацію злочинного наміру, діючи з корисливих мотивів, 27.04.2023, приблизно о 10.52 год., ОСОБА_9 , який діяв за попередньою змовою з ОСОБА_12 , призначив ОСОБА_14 , якому доручено проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, зустріч біля будинку за місцем мешкання ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_2 .

У подальшому, 27.04.2023, приблизно о 11.28 год., ОСОБА_14 , якому доручено проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, прибувши за вказаною адресою, зустрівся з ОСОБА_9 , який діяв за попередньою змовою із ОСОБА_12 та який, дотримуючись умов конспірації висунув свої вимоги, умови та порядок отримання особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено - канабісу, отримав грошову винагороду від ОСОБА_14 , якому доручено проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, а саме грошові кошти у сумі 26000 гривень. Після чого, ОСОБА_9 , наказав ОСОБА_14 їхати до ОСОБА_13 , який в свою чергу мав передати придбаний особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого обмежено - канабіс.

У подальшому, ОСОБА_14 прибув за адресою: АДРЕСА_1 , де, діючи відповідно заздалегідь розробленого плану, ОСОБА_13 , якого ОСОБА_9 та ОСОБА_12 залучили до вчинення злочину, незаконно збув ОСОБА_14 полімерний пакет з речовиною рослинного походження.

У той же день, 27.04.2023, приблизно о 12.07 год., ОСОБА_14 , якому доручено проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, добровільно видав працівникам поліції придбану ним у ОСОБА_13 та ОСОБА_9 , який діяв за попередньою змовою з ОСОБА_12 , рослинноподібну речовину вагою близько 200 г, яка згідно із результатом проведення експрес-тесту «AIDENTA Marijuana Hashish S/N LOT3033122A exp 08/2025» є маріхуаною або гашишем.

27.04.2023 року, безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затримано за підозрою у вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушень.

У подальшому 27.04.2023 року ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.307 КК України за кваліфікуючими ознаками: незаконне придбання, зберігання особливо небезпечного наркотичного засобу та збут особливо небезпечного наркотичного засобу, вчинене групою осіб; ч.2 ст.28, ч.1 ст.263 КК України за кваліфікуючими ознаками: зберігання, придбання вогнепальної зброї, без передбаченого законом дозволу, вчинене за попередньою змовою групою осіб, які заздалегідь домовилися про спільне його вчинення та збут вогнепальної зброї; ч.2 ст.307 КК України за кваліфікуючими ознаками: незаконне придбання, зберігання особливо небезпечного наркотичного засобу та збут особливо небезпечного наркотичного засобу, вчинене повторно, групою осіб.

При розгляді зазначеного кримінального провадження, у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine) від 21.04.2011, заява №42310/04 суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Не погоджуючись із доводами сторони захисту про необґрунтованість підозри, колегія суддів наголошує на тому, що обґрунтованість підозри ОСОБА_9 , у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, на даному етапі досудового розслідування підтверджується долученими до клопотання матеріалами кримінального провадження, зокрема: протоколами НСРД за результатами проведення контролю за вчинення злочину у формі оперативної закупки; протоколами отримання добровільно наданого предмету від 04.03.2023, від 20.03.2023 року; висновками експерта; протокол огляду місця події від 26.04.2023 року, у ході якого ОСОБА_14 було вилучено добровільно видані наркотичні засоби, які останній придбав у ОСОБА_9 , ОСОБА_12 та ОСОБА_16 ; протокол допиту ОСОБА_14 , у їх сукупності.

Враховуючи вимоги п. 1 ч. 1 ст. 194 КПК України, які узгоджуються з наведеними рішеннями ЄСПЛ, слідчий суддя, не вирішуючи питання про наявність у діях ОСОБА_9 складу кримінального правопорушення, доведеність його вини, належність та допустимість наданих стороною обвинувачення доказів, виходячи лише з фактичних даних, що містяться в матеріалах, доданих до клопотання, дійшов правильного висновку про наявність обґрунтованої підозри, тобто про його причетність до вчинення злочину за викладених у клопотанні обставин.

Окрім того, відповідно до положень ч. 2 ст. 94 КПК України жоден доказ не має наперед встановленої сили, та всі доказі в даному кримінальному провадженні підлягають ретельній перевірці з наступною їх оцінкою у відповідності до положень ч.1 ст. 94 КПК України.

Відповідно до ст.ст. 89, 94 КПК України оцінка допустимості та належності доказів буде надана судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті у разі направлення обвинувального акту до суду, а відтак слідчий суддя як і апеляційний суд позбавлені можливості надавати оцінку доказам причетності ОСОБА_9 , до інкримінованих йому злочинів.

Згідно з приписами ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Як вбачається з обґрунтованих висновків слідчого судді, викладених в мотивувальній частині ухвали, в даному кримінальному провадженні існують доведені органом досудового розслідування ризики, передбачені пунктами 1,2,3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які обумовлені наступним:

- ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється, зокрема, у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, та, розуміючи, що за вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень йому може бути призначене покарання у виді позбавлення волі на строк до 10-ти років з конфіскацією майна, останній, перебуваючи на волі, буде мати можливість переховуватись від органів слідства та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності. Крім того, ОСОБА_9 будучі особою працездатного віку непрацевлаштований, тобто не має постійного прибутку та стабільного джерела доходу, однак вчинив інкриміновані епізоди злочинної діяльності із корисливих спонукань;

- враховуючи, що обґрунтованість підозри ОСОБА_9 у значній мірі підтверджується показаннями свідка, анкетні данні якого відомі підозрюваному, тому з урахуванням процедури, яка передбачена КПК України щодо отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК), апеляційний суд дійшов висновку, що вказані обставини зумовлюють можливість поза процесуального впливу підозрюваним на свідка з метою уникнення кримінальної відповідальності;

- оцінюючи фактичні обставини справи, зокрема характер інкримінованого кримінального правопорушення, яке пов`язане з правопорушенням у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, апеляційний суд зазначає наступне.

За результатами досліджень Українського медичного та моніторингового центру з алкоголю та наркотиків Міністерства охорони здоров`я України (який є загально доступним документом) за останні десять років кількість смертей серед осіб, які перебували на наркологічному обліку, зросла більше ніж у 3 рази, у тому числі від передозування майже в 4 рази. Загрозливих масштабів набули поширеність розладів психіки та поведінки внаслідок вживання наркотичних речовин (174,7 на 100 тис. населення), а також психічні захворювання (11,5 на 100 тис. населення). Україна входить до переліку країн із загрозливим рівнем немедичного споживання наркотиків.

Тому на підставі викладеного, апеляційний суд констатує про наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості" (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі "Харченко проти України" від 10 лютого 2011 року).

Таким чином, колегія суддів приходить до переконання, що органом досудового розслідування була доведена неможливість застосування на даному етапі досудового розслідування відносно підозрюваного ОСОБА_9 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, для запобігання встановленим вище ризикам та забезпечення його належної процесуальної поведінки.

Апеляційний суд приймає до уваги доводи сторони захисту про те, що у підозрюваного ОСОБА_9 наявні міцні соціальні зв`язки, а саме дружина та неповнолітня дитина, однак у світлі інкримінованих обставин справи, зазначене не є настільки переконливими обставинами, що могли б знизити встановлені ризики до маловірогідних чи до їх виключення.

Натомість, апеляційний суд звертає увагу, що на даному етапі не вирішуються питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності, допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину визначається від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно абзацу 2 ч. 5 ст. 182 КПК України у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

В контексті справи «Mangouras v. Spain» (рішення від 28.09.2010 р., заява № 12050/04) зазначається, що заявник, посилаючись на пункт 3 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, стверджував, що сума застави у його справі була необґрунтовано високою та не враховувала конкретні обставини й умови його особистого життя. ЄСПЛ визнано законними та обґрунтованими дії національних судів щодо обрання підозрюваному розміру застави, який значно перевищував наявні активи, поточні доходи підозрюваного, тощо, беручи до уваги особливий характер справи заявника та шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, та зазначено, що навіть якщо сума застави визначається виходячи із характеристики особи обвинуваченого та його матеріального становища, за певних обставин є обґрунтованим врахування також і суми збитків, у заподіянні яких ця особа обвинувачується.

Також, у рішенні ЄСПЛ у справі Punzelt v. Czech Republic від 25.04.2000 р. (заява № 31315/96, пункт 86) констатовано, що ані неодноразова відмова у звільненні під заставу заявника, ані в подальшому встановлена застава у розмірі 30 000 000 чеських крон, не були порушенням прав заявника, враховуючи масштаб його фінансових операцій.

У будь-якому випадку із структури статті 5 Конвенції в цілому, та її третього пункту, зокрема, слідує, що застава може вимагатись лише до тих пір, поки існують причини, що виправдовують затримання (зокрема, пункт 42 рішення ЄСПЛ у справі Musuc v. Moldova від 06.11.2007 р., заява № 42440/06, та пункт 139 рішення ЄСПЛ у справі Олександр Макаров проти Росії від 12.04.2009 р., заява № 15217/07). Влада повинна бути уважною у встановленні відповідної застави, як і у вирішенні питання про необхідність продовження ув`язнення обвинуваченого. Більше того, сума застави повинна бути належним чином обґрунтована в рішенні суду, а також повинно бути враховано наявність грошових засобів у обвинуваченого (пункт 79 рішення ЄСПЛ у справі Mangouras v. Spain).

Отже, положення КПК України та практика ЄСПЛ орієнтують суд на такі критерії, які слід врахувати при визначенні розміру застави: обставини кримінального правопорушення; особливий характер справи; майновий стан підозрюваного; його сімейний стан, у тому числі матеріальне становище близьких осіб; масштаб його фінансових операцій; дані про особу підозрюваного; встановлені ризики, відповідно до ст. 177 КПК України; «професійне середовище» підозрюваного; помірність обраного розміру застави та можливість її виконання, а також за певних обставин шкода, завдана кримінальним правопорушенням.

Апеляційний суд вважає слушним посилання слідчого судді на те, що характер інкримінованих кримінальних правопорушень у сфері незаконного обігу наркотичних засобів та зброї, кількість епізодів злочинної діяльності, обсяг наркотичних засобів отриманих у результаті НСРД та кількості вилученої вогнепальної зброї, свідчить про підвищену суспільну небезпеку.

Також, колегія суддів звертає увагу на майновий стан підозрюваного, із доданих до клопотання матеріалів вбачається, що у власності ОСОБА_9 є квартира загальною площею 122.6 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 08). Крім того, члени його родини володіють трьома об`єктами нерухомості у м. Іллічівськ Одеська області, а також земельною ділянкою у Овідіопольському районі Одеської області.

Тому, з урахуванням відомостей про особу підозрюваного, а також наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, апеляційний суд погоджується із висновком слідчого судді що розмір застави, передбачений п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, не здатний забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, а тому в даному випадку доцільним є застосування застави у розмірі 700 (сімсот) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 1 878 800 (один мільйон вісімсот сімдесят вісім тисяч вісімсот) гривень, для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та виконання покладених на нього обов`язків у разі її внесення.

Натомість, стороною захисту вищезазначені обставини не спростовані, а тому апеляційний суд не знаходить законних підстав для зміни розміру застави у бік зменшення.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Керуючись статями 24, 176, 177, 178, 183, 194, 196,197 370-372, 376, 404, 407, 409,419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які діють в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 28 квітня 2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28, ч.1 ст.263, ч.2 ст.307 КК України, в рамках кримінального провадження №0000116, внесеного до ЄРДР від 18.01.2023 року, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3