Справа № 573/1450/23
Номер провадження 1-кп/573/167/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2023 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Білопілля кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 02 липня 2023 року за №0000354 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, уродженки с. Капітанівка Сумського району Сумської області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , мешканки АДРЕСА_2 , освіта професійно-технічна, непрацюючої, неодруженої, не є особою з інвалідністю, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше несудимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

УСТАНОВИВ:

28 червня 2023 року близько 08 години 15 хвилин ОСОБА_4 прибула до території поблизу магазину «АТБ», неподалік хлібобулочного магазину «Сито» за адресою: м. Білопілля, вул. Макаренка, буд. 2 з метою здійснення роздрібної торгівлі продуктами харчування та розмістилась на бетонній плиті між магазином «АТБ» та магазином «Сито».

Того ж дня, о 13 годині до території поблизу магазину «АТБ» неподалік хлібобулочного магазину «Сито» за адресою: м. Білопілля, вул. Макаренка, буд. 2 прибула ОСОБА_5 з метою здійснення роздрібної торгівлі продуктами харчування та розмістилась на бетонній плиті між магазином «АТБ» та магазином «Сито» поряд з ОСОБА_4 .

О 14 годині 30 хвилин ОСОБА_5 зібрала свої речі та продукти харчування з місця торгівлі між магазином «АТБ» та магазином «Сито» в м. Білопілля та вирушила за місцем реєстрації, за адресою: м. Білопілля, вул. Фабрична, буд. 22, забувши на місці господарську поліпропіленову сумку синього кольору з особистими речами та грошовими коштами в сумі 500 гривень.

Того ж дня, о 14 годині 58 хвилин ОСОБА_4 помітила, що ОСОБА_5 залишила свою господарську поліпропіленову сумку синього кольору на місці, де здійснювала роздрібну торгівлю продуктами харчування. У цей час у неї виник злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, яке знаходилось в сумці, що належить ОСОБА_5 .

Оглянувши відкриту ділянку місцевості між магазином «АТБ» та магазином «Сито» в м. Білопілля, ОСОБА_4 переконалася у тому, що її дії є непомітними для оточуючих, після чого, діючи таємно, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливий мотив, шляхом вільного доступу взяла належну ОСОБА_5 господарську поліпропіленову сумку синього кольору з особистими речами і грошовими коштами в сумі 500 гривень та помістила її до свого рюкзака чорного кольору, після чого вільно покинула місце здійснення роздрібної торгівлі продуктами харчування між магазином «АТБ» та магазином «Сито» в м. Білопілля з викраденим майном.

Рухаючись у напрямку місця мешкання, за адресою: АДРЕСА_2 , на перехресті вул. Полтавський Полк та вул. Щорса, ОСОБА_4 підійшла до сміттєвих баків, де вийняла зі свого рюкзака чорного кольору господарську поліпропіленову сумку синього кольору, яка належить ОСОБА_5 , відкрила її та, виявивши всередині грошові кошти купюрами номіналом: по 100 грн в кількості 2 шт., 50 грн в кількості 2 шт., 20 грн в кількості 8 шт., 10 грн в кількості 2 шт. та 5 грн в кількості 4 шт., загальною сумою 500 гривень, вийняла їх і помістила до своєї сумки, отримавши при цьому реальну можливість розпорядитися викраденими грошима на власний розсуд. Господарську поліпропіленову сумку синього кольору з іншим майном помістила до сміттєвих баків на перехресті вулиць Полтавський Полк та Щорса, після чого продовжила шлях за місцем проживання.

Виконуючи вказані дії, ОСОБА_4 розуміла їх суспільну небезпечність, усвідомлювала можливість настання суспільно небезпечних наслідків від цих дій у вигляді спричинення матеріальної шкоди власнику грошових коштів та бажала їх настання, тобто вчинила злочин з прямим умислом.

Своїми діями ОСОБА_4 спричинила ОСОБА_5 матеріальну шкоду в розмірі 500 грн.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого їй злочину визнала повністю, щиро розкаявся, дала покази, які відповідають фактичним обставинам, викладеним у обвинувальному акті та описовій частині вироку, зокрема, підтвердила, що вранці 28 червня 2023 року з метою продажу продуктів харчування розмістилась на бетонній плиті між магазином «АТБ» та магазином «Сито», що на вул. Макаренка в м. Білопілля. Того ж дня, близько обіду поряд з нею розмістилася потерпіла. Приблизно о 15 годині остання пішла додому, забувши на місці господарську поліпропіленову сумку синього кольору. Непомітно для оточуючих вона поклала цю сумку у свій рюкзак. По дорозі додому, на вул. Полтавський Полк біля сміттєвого баку вийняла вказану сумку з рюкзака, забрала з неї грошові кошти в загальній суму 500 грн, купюрами по 100 грн в кількості 2 шт., 50 грн в кількості 2 шт., 20 грн в кількості 8 шт., 10 грн в кількості 2 шт. та 5 грн в кількості 4 шт., а все інше викинула в сміттєвий бак. У подальшому викрадені кошти використала на придбання товару у магазині «АТБ».

Враховуючи те, що обвинувачена ОСОБА_4 у повному обсязі визнала свою провину в інкримінованому їй злочині, за згодою учасників судового розгляду, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, суд дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому суд з`ясував, що обвинувачена ОСОБА_4 , а також інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст обставин, які ніким не оспорюються, тому у суду немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій.

Суд також роз`яснив учасникам судового провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Переконавшись у добровільності позиції учасників судового розгляду, а також в тому, що вони усвідомлюють неможливість оскарження в апеляційному порядку обставин, встановлених під час досудового розслідування, суд дійшов висновку про судовий розгляд кримінального провадження за правилами ч. 3 ст. 349 КПК України.

Такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації №6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, відповідно до яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Враховуючи вищенаведене, допитавши обвинувачену, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу останньої, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення за обставин, викладених в обвинувальному акті та описовій частині вироку, доведена повністю.

Таким чином, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

При призначенні обвинуваченій ОСОБА_4 виду та міри покарання суд відповідно до вимог ст. ст. 65 - 67 КК України та роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його особливості та обставини вчинення, особу винної, поведінку до вчинення злочину та після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Зокрема, суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких.

Особу обвинуваченої, яка раніше до будь-яких видів юридичної відповідальності, у тому числі й кримінальної, не притягувалася, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не є особою з інвалідністю, на утриманні неповнолітніх дітей не має, не працює, за місцем проживання характеризується задовільно, а також думку потерпілої ОСОБА_5 , викладену в адресованій суду заяві, згідно з якою остання претензій матеріального й морального характеру до обвинуваченої не має у зв`язку з добровільним відшкодуванням завданих збитків та просить призначити їй покарання, не пов`язане з реальним позбавленням волі.

Визначені ст. 66 КК України пом`якшуючі покарання обставини, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування заданого битку.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжували б покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Таким чином, враховуючи зазначені вище пом`якшуючі покарання обставини, з урахуванням думки потерпілої, особи обвинуваченої, принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, спрямованих на виправлення, виховання та соціальну реабілітацію засудженої, суд дійшов до висновку, що за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення нею нових злочинів буде покарання, призначене в межах санкції статті, у виді позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України суд вважає за можливе звільнити обвинувачену від відбування покарання з випробуванням, з визначенням іспитового строку та покладенням обов`язків, передбачених п. 1, п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

На думку суду, призначення такого покарання забезпечить виконання завдань кримінального судочинства та слугуватиме цілям його застосування, встановленим ст. 2 КПК України.

Майнова шкода, завдана кримінальним правопорушенням потерпілій ОСОБА_5 на загальну суму 500 грн, відшкодована на стадії досудового розслідування у повному обсязі, у зв`язку з чим цивільний позов останньою не заявлявся.

Долю речового доказу вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

У ході досудового розслідування запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не застосовувався. За результатами судового розгляду кримінального провадження підстави для обрання обвинуваченій запобіжного заходу відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України і призначити їй покарання за цим законом у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 (один) рік.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, а також повідомляти цей орган про зміну місця проживання.

Речовий доказ - оптичний диск сріблястого кольору марки «MastAK» DVD+R, на якому міститься запис з камер відеоспостереження з хлібобулочного магазину «Сито» у період часу з 14 до 16 години 28 червня 2023 року залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя