Справа № 591/2871/23
Провадження № 1-кс/591/1572/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 травня 2023 року слідчий суддя Зарічного районного суду м. Суми ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Сумській області ОСОБА_5 по кримінальному провадженню № 0000086 від 02.03.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 311 КК України про арешт майна,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся з вказаним клопотанням, мотивуючи тим, що здійснюється досудове розслідування у об`єднаному кримінальному провадженні № 0000086 від 02.03.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 311 КК України, під час проведення якого установлено, що ОСОБА_6 разом із ОСОБА_4 та ОСОБА_7 реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на незаконне збагачення за рахунок виготовлення та збуту психотропних речовин, усвідомлюючи суспільну небезпечність та протиправність своїх дій, тобто діючи з прямим умислом, вступили у злочинну змову.

28.04.2023 ОСОБА_4 затриманий в порядку ст. 208 КПК України та 29.04.2023 йому повідомлено про підозру у чиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

28.04.2023 на підставі ухвали слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми проведено обшук автомобіля BMW 318i д.н.з. НОМЕР_1 , у ході якого виявлено та вилучено майно за переліком, яке 29.04.2023 визнано речовими доказами у кримінальному провадженні та долучені до матеріалів провадження.

Оскільки вилучені речі відповідають критеріям речових доказів, а санкція ч.2 ст. 307 КК України передбачає конфіскацію майна як вид покарання, слідчий просив накласти арешт на них з метою їх збереження та забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

В судовому засіданні слідчий клопотання підтримав, пояснив, що вилучений т/з використовувався всіма фігурантами кримінального провадження для перевезення наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів, тому планується проведення експертних досліджень внутрішнього салону автомобіля. Крім того, перебування т/з у користуванні підозрюваного чи членів його родини ставить можливим його відчуження у незаконний спосіб з метою уникнення обов`язкового додаткового покарання. Також додав, що ОСОБА_4 не проживає однією сім`єю з дружиною та дитиною, що спростовує доводи захисника про необхідність використання цього т/з в інтересах сім`ї.

Адвокат ОСОБА_3 не заперечив щодо накладення арешту на банківські картки, однак просив залишити право власника на користування т/з та свідоцтво про реєстрацію на нього, оскільки ОСОБА_4 має дитину та його дружина потребує використання т/з для забезпечення виховання та навчання їх спільної дитини. Також вказав на те, що матеріали справи не містять доказів використання т/з у незаконній діяльності та необхідності проведення експертних досліджень, як і не надавався дозвіл на його вилучення слідчим суддею. Також звернув увагу на ту обставину, що т/з з місця проведення обшуку до штраф майданчику не був евакуйований, а був доставлений власним ходом та керував цим т/з не ОСОБА_4 , що очевидно ставить під сумнів отримані в майбутньому висновки експертів за результатами дослідження внутрішнього салону автомобіля.

Слідчий суддя, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вважає, що клопотання підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, можливої конфіскації майна.

Пунктом 1 ч. 2 та ч. 3 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів і в цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 98 КПК України передбачено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З поданого клопотання та доданих до нього матеріалів вбачається, що СУ ГУНП в Сумській області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню № 0000086 від 02.03.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 311 КК України.

В судовому засіданні встановлено та сторонами не оспорювалось, що власником вилученого майна є ОСОБА_4 , підозрюваний у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його подальшого перетворення, пошкодження, знищення, відчуження та ін.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати в тому числі: правову підставу для арешту майна та можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, якщо арешт накладається у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст. 170 КПК України.

З огляду на обставини та специфіку кримінального провадження, короткий проміжок часу, що минув з моменту вилучення майна, що обмежує на даний час орган досудового розслідування у проведенні всіх необхідних слідчий чи процесуальних дій щодо вилученого майна, то на даний час існують ризики вважати, що володілець вилученого майна може вчинити певні дії, спрямовані на перетворення, пошкодження, знищення, відчуження цього майна, що в свою чергу вплине на повноту проведення досудового розслідування, тому слід накласти на т/з арешт із забороною розпорядження та користування цим майном.

Стосовно доводів захисника щодо відсутності доказів використання вказаного т/з підозрюваним, зазначаю, що ухвалою слідчого судді надавався дозвіл на проведення обшуку вказаного у клопотанні про арешт майна автомобіля, що свідчить про наявність достатніх підстав вважати вилучений транспортний засіб таким, що відповідає критеріям ст. 98 КПК України як на момент постановлення ухвали про дозвіл на проведення обуку так і на даний.

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 168 та ч.7 ст.236 КПК України під час обшуку здійснюється тимчасове вилучення майна, а обшук проводиться в межах, необхідних для досягнення мети обшуку. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, вважаються тимчасово вилученим майном, з клопотанням про арешт якого і звернувся слідчий.

Також, наявні правові підстави для накладення арешту на майно, оскільки існує необхідність в забезпеченні його збереження для можливої конфіскації майна як виду покарання.

Розглядаючи клопотання про арешт майна, слідчий суддя не вдається до оцінки доказів, що є прерогативою суду під час судового розгляду справи.

При цьому слід звернути увагу власника майна на те, що він вправі подавати клопотання про скасування арешту майна зі спливом певного часу, який можна вважати достатнім для проведення необхідних слідчих та процесуальних дій із майном, тим самим контролюючи орган досудового розслідування у дотриманні розумних строків проведення досудового розслідування та збереження балансу між правом мирного володіння майном та метою і завданнями кримінального провадження.

Отже, враховуючи усі вищезазначені обставини, на вказане у клопотанні майно слід накласти арешт з метою його збереження як речових доказів та забезпечення конфіскації як виду покарання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 22, 170-173 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого задовольнити.

Накласти арешт на майно у кримінальному провадженні № 0000086 від 02.03.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 311 КК України а саме: речі та предмети вилучені 28.04.2023 у ході обшуку автомобіля BMW 318i д.н.з. НОМЕР_1 , а саме:

1)Банківські картки № НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , НОМЕР_9 , НОМЕР_10 , НОМЕР_11 , чек Нової пошти від 18.04.2023 № НОМЕР_12 , тримачі до сім-карт НОМЕР_13 , НОМЕР_14 , НОМЕР_15 , НОМЕР_16 .

2)Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу BMW 318i VIN НОМЕР_17 та ключі від автомобіля.

3)Автомобіль BMW 318i д.н.з. НОМЕР_1 .

Контроль за виконанням ухвали покласти на старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Сумській області ОСОБА_5 .

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, на якого покладено контроль та відповідальність за її виконання.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Сумського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1