Справа № 185/2808/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2023 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001351 від 01 грудня 2022 року, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлограда Дніпропетровської області, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого останні рази:

- 08.05.2020 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки;

-11.12.2020 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 6 місяців арешту;

- 22 лютого 2023 року Павлоградським міськрайонним судом за ст. 395, 71 КК України до 5 років 1 міс. позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 (у режимі ВКЗ)

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 30 листопада 2022 року проходив поблизу території домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , яке на підставі права приватної власності належить ОСОБА_5 , після чого у нього виник протиправний умисел, спрямований на незаконне проникнення до території вищевказаного домоволодіння.

Реалізуючи його, діючи умисно, незаконно, без дозволу власника, маючи прямий умисел, направлений на порушення конституційного права на недоторканість житла особи, передбаченого ст. 30 Конституції України, яке гарантує кожному право на недоторканість житла та недопущення проникнення до житла чи до іншого володіння особи, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, проти волі власника ОСОБА_5 без відповідного дозволу, підійшов до хвіртки, яка була зачинена на засов із середини, усвідомлюючи, що не має законного права проникати на територію приватного домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , без дозволу власника, приблизно о 13 год. 40 хв., подолав перешкоду, а саме переліз через паркан домоволодіння та потрапив на територію двору, тим самим проник на територію вказаного домоволодіння, що належить ОСОБА_5 , чим порушив право ОСОБА_5 на недоторканість володіння особи.

Ознаки встановленого судом діяння відповідають ознакам кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 162 КК України.

Дії ОСОБА_3 слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 162 КК України як незаконне проникнення до іншого володіння особи.

Обвинувачений у судовому засіданні пояснив, що вину визнає повністю у пред`явленому обвинуваченні і показав, що 30 листопада 2022 проходив поблизу території домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , без відповідного дозволу, підійшов до хвіртки, яка була зачинена на засов із середини. Далі він переліз через паркан домоволодіння та потрапив на територію двору. Потім його затримали сусіди.

Потерпілий був належним чином повідомлений про дату і час судового розгляду, але в судове засідання не з`явився.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України зі згоди прокурора та обвинуваченого суд визнав недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, і обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням даних про особу обвинуваченого.

При цьому суд з`ясував правильність розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового розгляду змісту цих обставин, з`ясував, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив учасникам розгляду, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини справи в апеляційному порядку.

Аналізуючи та оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними і приходить до висновку, що їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку свідчить про винність обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України.

Призначаючи обвинуваченому вид і розмір покарання, суд керується ст. 65 КК України і враховує, що він вчинив кримінальний проступок.

Суд враховує особу обвинуваченого, який не перебуває на обліку у лікаря нарколога та на обліку у психіатра, не працює, за місцем проживання характеризується задовільно.

В якості пом`якшувальної обставин суд враховує повне визнання винуватості, щире каяття.

Обтяжуючою обставиною є вчинення злочину з використанням умов воєнного стану, рецидив злочинів.

Враховуючи викладене, зокрема, позицію сторони обвинувачення, пом`якшуючі та відсутність обтяжуючих обставин, дані про особу обвинуваченого, суд вважає, що для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, йому необхідно призначити покарання за ч. 1 ст. 162 КК України у вигляді обмеження волі.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 162 КК України, вчинено до ухвалення 22.02.2023 вироку Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ст. 395, 71 КК України, яким призначено остаточне покарання у вигляді 5 років 1 місяця позбавлення волі.Таким чином, щодо обвинуваченого має місце вирок, який набрав чинності і яким визначено реальну міру покарання.

Тому остаточне покарання необхідно призначити за правилами ч. 4 ст. 70 КК України, оскільки дане кримінальне правопорушення вчинено до ухвалення вироку Павлоградського міськрайоного суду Дніпропетровської області від 22.02.2023, застосовуючи принцип поглинання менш суворого покарання, призначеного даним вироком, більш суворим покарання, призначеним попереднім вироком.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід не обирати.

Речові докази відсутні.

Судові витрати відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України,

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, та призначити йому покарання у вигляді обмеження волі строком на один рік.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного даним вироком, більш суворим покаранням, призначеним вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22.02.2023, остаточне покарання визначити у вигляді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили відносно ОСОБА_3 не обирати.

Строк відбуття покарання рахувати з дати застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за попереднім вироком, тобто з 22 лютого 2023 року.

Зарахувати частково відбуте покарання за вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 травня 2020 року в строк відбуття покарання ОСОБА_3 з 01 грудня 2022 року по 22 лютого 2023 року.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд, протягом тридцяти діб з моменту його проголошення, а для осіб, які перебувають під вартою, - в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Суддя ОСОБА_1