ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 636/4159/19 Номер провадження № 1-кп/636/433/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2023 року Чугуївський міський суд Харківської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чугуїв кримінальне провадження № 0001177 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чугуїв Харківської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, не одруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого за вироком Чугуївського міського суду Харківської області від 07 червня 2012 року за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільненого ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 10 червня 2014 року від відбування покарання на підставі п. «а» ст. 4 Закону України «Про амністію у 2014 році»,

у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 297 КК України,

встановив:

ОСОБА_4 , будучи раніше засудженим за вироком Чугуївського міського суду Харківської області від 07 червня 2012 року за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільненим ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 10 червня 2014 року від відбування покарання на підставі п. «а» ст. 4 Закону України «Про амністію у 2014 році», судимість у встановленому законом порядку не знята та не погашена, на шлях виправлення не став, належних висновків не зробив та повторно вчинив кримінальне правопорушення за таких обставин.

ОСОБА_4 на початку вересня 2019 року, більш точної дати в ході досудового розслідування встановити не вдалося, приблизно о 08 год 00 хв, знаходячись на території кладовища № 5 в м. Чугуєві Харківської області, нехтуючи соціальними цінностями та моральними засадами, існуючими в суспільстві в частині поваги до померлих та їх місць поховання, маючи раптово виниклий злочинний намір, спрямований на таємне викладення чужого майна, діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, здійснив наругу над могилою, а саме підійшов до могили, де у 2017 році було поховано ОСОБА_5 , а саме квартал № Ол.1с, ряд № НОМЕР_1 , могила 12-14, де керуючись корисливим мотивом наживи та демонструючи зневагу до місця поховання померлого помітив окремо ростуче дерево туї, висотою приблизно 1 метр, після чого шляхом виривання коріння з ґрунту заволодів вказаним деревом, вартість якого згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи № 3130/19 від 17 вересня 2019 року становить 325 грн 00 коп., після чого з місця вчинення кримінального правопорушення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, спричинивши при цьому потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на вказану суму.

Крім того, ОСОБА_4 на початку вересня 2019 року, більш точної дати в ході досудового розслідування встановити не вдалося, приблизно о 08 год 00 хв, знаходячись на території кладовища № 5 в м. Чугуєві Харківської області, нехтуючи соціальними цінностями та моральними засадами, існуючими в суспільстві в частині поваги до померлих та їх місць поховання, маючи раптово виниклий злочинний намір, спрямований на таємне викладення чужого майна, діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, здійснив наругу над могилою, а саме підійшов до могили, де у 2013 році було поховано ОСОБА_7 , а саме квартал АДРЕСА_2 НОМЕР_2 , могила 3/4, де керуючись корисливим мотивом наживи та демонструючи зневагу до місця поховання померлого помітив окремо ростуче дерево туї висотою приблизно 1 метр, після чого шляхом виривання коріння з ґрунту заволодів вказаним деревом, вартість якого згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи № 3193/19 від 20 вересня 2019 року становить 325 грн 00 коп., після чого з місця вчинення кримінального правопорушення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, спричинивши при цьому потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на вказану суму.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 297 КК України, визнав повністю, не оспорював фактичні обставини справи та пояснив, що дійсно на початку вересня 2019 року приблизно о 08 год 00 хв, знаходячись на території кладовища № 5 в м. Чугуєві Харківської області, підійшов до могили ОСОБА_5 , де керуючись корисливим мотивом наживи та демонструючи зневагу до місця поховання померлого, вирвав дерево туї висотою приблизно 1 метр, після чого заволодів ним, а потім підійшов до могили ОСОБА_7 і вирвав дерево туї, висотою приблизно 1 метр та також заволодів ним, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, спричинивши при цьому потерпілим ОСОБА_6 та ОСОБА_8 матеріальну шкоду у розмірі 325 грн 00 коп. кожному. В скоєному щиро каявся.

Потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_8 в судове засідання не з`явилися, надавши до суду заяви, в яких розгляд справи просили провести за їх відсутності, а фактичні обставини справи, встановлені досудовим розслідуванням, та кваліфікацію дій обвинуваченого не оспорювали, цивільний позов не заявляли, просили слухати справу в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, положення та наслідки застосування якої їм роз`яснені і зрозумілі, добровільність своєї позиції засвідчили письмово.

За таких обставин справи, згідно з положеннями ч. 3 ст. 349 КПК України, враховуючи, що проти цього не заперечували обвинувачений та інші учасники судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом встановлено, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, добровільність їх позицій не викликає сумнівів. Судом роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За змістом ст. 62 Конституції України під час розгляду кримінальних проваджень суд має суворо додержуватись принципу презумпції невинуватості, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини у п. 65 справи «Коробов проти України» (заява №39598/03, остаточне рішення від 21.10.2011) зазначив, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), n.161, Series А заява № 25). Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Згідно з вимогами ст. 91 КПК України, доказуванню у кримінальному провадженні підлягає, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), а також винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення. Обов`язок доказування зазначених обставин покладається на слідчого, прокурора та, в установлених КПК випадках, - на потерпілого.

Вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні вище зазначеного кримінального правопорушення злочину, доведена в повному обсязі і підтверджується доказами, які є в матеріалах кримінального провадження, і обвинуваченим не оспорюються.

Суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_4 в нарузі над могилою, а також незаконному заволодінні предметами, що знаходяться на могилі, вчиненій повторно за попередньою змовою групою осіб з корисливих мотивів. Його дії правильно кваліфіковані за ч. 3 ст. 297 КК України.

За таких обставин справи, враховуючи, що ОСОБА_4 є осудним, суд вважає, що він підлягає покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення злочин.

При вирішенні питання про вид та міру покарання винному ОСОБА_4 , суд враховує його щире каяття, яке виразилось у повному визнанні своєї вини, правдивій розповіді про обставини скоєного злочину, критичній оцінці своєї протиправної поведінки та визнає цю обставину, відповідно до ст. 66 КК України такою, що пом`якшує його покарання. Обставиною, що обтяжує покарання винного, передбаченою ст. 67 КК України, яку суд враховує при призначенні покарання, є рецидив злочинів. Крім того, суд враховує, що ОСОБА_4 позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває.

Виходячи з положень ст. 65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень, суд враховує характер та ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, віднесеного законодавством до тяжкого злочину, особи винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, його відношення до скоєного кримінального правопорушення та вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання в межах санкції ч. 3 ст. 297 України, вважаючи, що таке покарання є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

За таких обставин справи суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 3 ст. 297 КК України у виді позбавлення волі в межах санкції відповідної частини статті.

Враховуючи наявність пом`якшуючої обставини, даних про особу винного, а також те, що згідно зі ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність, дотримуючись принципів законності і верховенства права, суд вважає за можливе виправлення ОСОБА_4 без відбування покарання і застосовує ст. 75 КК України із встановленням іспитового строку та покладенням на нього на цей строк обов`язків, передбачених ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі ч. 2 ст. 124 КПК України, процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судово-товарознавчої експертизи № 3130/19 від 17 вересня 2019 року у розмірі 300 грн 00 коп. та процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судово-товарознавчої експертизи № 3193/19 від 20 вересня 2019 року у розмірі 300 грн 00 коп. підлягають стягненню з ОСОБА_4 на користь судового експерта ОСОБА_9 .

Керуючись ст. ст.349, 368, 369, 370, 373, 374 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 297 КК України, та призначити покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки і 6 (шість) місяців.

Згідно з ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази у кримінальному провадженні:

-дерево туї, висотою приблизно 1 метр залишити в користуванні законного власника ОСОБА_6 ;

-дерево туї, висотою приблизно 1 метр залишити в користуванні законного власника ОСОБА_8 .

Стягнути з ОСОБА_4 процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судово-товарознавчої експертизи № 3130/19 від 17 вересня 2019 року в розмірі 300 грн 00 коп. та процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судово-товарознавчої експертизи № 3193/19 від 20 вересня 2019 року в розмірі 300 грн 00 коп., на загальну суму 600 грн 00 коп. на користь судового експерта ОСОБА_9 .

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Чугуївський міський суд Харківської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Копію вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1