Справа № 442/5221/23
Провадження № 1-в/442/227/2023
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2023 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі колегії:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судових засідань: ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

представників ДУ «ДВК №40» ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

прокурора ОСОБА_8 ,

захисника адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання ОСОБА_5 про заміну невідбутого покарання більш м`яким, -

встановив:

ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням, в якому просить застосувати до нього норми ст.82 КК України - замінити йому довічне ув`язнення на певний строк, передбачений законом України.

В обгрунтування клопотання покликається на те, що він засуджений за п.п.а,г,і ст.93, ч.3 ст.142 КК України 1960р. до довічного позбавлення волі на підставі ухвали Апеляційного суду Миколаївської області від 11.09.2003.

В судовому засіданні ОСОБА_5 заявлене клопотання підтримав. Просив долучити до матеріалів судового провадження сертифікат. Вказав, що не працює, бо установа на має змоги забезпечити його роботою. Офіційно про працевлаштування до адміністрації установи не звертався. Цивільний позов не сплачував, оскільки в установу не надходили виконавчі листи. Зазначив, що вину у скоєному визнає, про що подав відповідну письмову заяву переосмислив вчинене. Вважає, що став на шлях виправлення.

Адвокат ОСОБА_9 заявлене клопотання підтримала, просила таке задоволити. Пояснила, що справа для засудженого вкрай актуальна, оскільки вирішується його доля. Покарання відбуває з 12.09.2003 року. Загальновідомо, що такі страшні були 90-ті роки і клієнт збився зі шляху, за що у 18річному віці отримав довічне позбавлення волі. На даний час бажає змінити своє життя, оскільки має велику родину. Його мати і друга дружина тяжко хворіють. Має ще доньку і онука. Підтримує з ними зв`язки.

Освіти не отримав, але зараз поступив у перший клас на навчання по напрямку інформаційних технологій. Залучення до громадських робіт не вважається офіційним працевлаштуванням. Заборгованість не погасив бо не працював. Потерпілі на даний час змінили свої місце проживання і віднайти їх для виплати присуджених коштів неможливо.

Коли відбував покарання в Донецькій області засуджений не перейшов на бік ворога.

До засудження ОСОБА_5 проживав в смт. Любашівка і має намір туди повернутись. Має позитивну характеристику від людей, які там проживають і мати гарантує, що дозволить йому зареєструватись у себе. Крім того, тамтешній ФОП надає гарантію на працевлаштування засудженого. Документи на звільнення засудженого готувалися адвокатом з 2019 року.

Представник ДУ «ДВК №40» ОСОБА_10 в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечив, вважає, що ОСОБА_5 не має можливості працевлаштуватись в установі із-за того, що пройшло скорочення виробництва. Освітою засуджений займається дистанційно, має планшет.

Представник ДУ «ДВК №40» ОСОБА_7 заперечила щодо задоволення клопотання засудженого з огляду на комісійну відмову установи.

Прокурор ОСОБА_8 в судовому засіданні виступила проти задоволення клопотання, вважає, що ОСОБА_5 свого виправлення іще не довів, а тільки став на цей шлях. Засуджений мав 4 подяки і 20 стягнень, які хоча й погашені, але Пленум ВСУ з цього приводу твердив про поступальний позитивний рух. Крім того, подав письмову заяву адміністрації установи про визнання вини вже після звернення до суду про розгляд даного клопотання.

Вислухавши пояснення засудженого, його захисника, представників установи, перевіривши матеріали подання, з`ясувавши думку прокурора, суд приходить до наступних висновків.

Зі змісту ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ч.1 ст.82 КК України невідбута частина покарання у виді обмеження, позбавлення волі або покарання у виді довічного позбавлення волі можуть бути замінені судом більш м`яким покаранням, строк якого обчислюється з дня заміни невідбутої частини покарання або покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким.

Частиною 5 статті 82 КК України передбачено, що покарання у виді довічного позбавлення волі може бути замінено на покарання у виді позбавлення волі строком від п`ятнадцяти до двадцяти років, якщо засуджений відбув не менше п`ятнадцяти років призначеного судом покарання.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26 квітня 2002 року № 2, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Становлення особи на шлях виправлення характеризується зразковою поведінкою і сумлінним ставленням до праці. Такий висновок повинен бути застосований на всебічному врахуванні даних про поведінку засудженого і ставлення його до праці за весь період перебування у виправній установі.

Крім цього, у п.17 вищевказаної постанови зазначено, що оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування. Пояснення зазначених осіб і думка прокурора мають бути відображені в протоколі судового засідання.

У ч.3 ст.82 КК України зазначено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 засуджено за п.п.а,г,і ст.93, ч.3 ст.142 КК України 1960р. до довічного позбавлення волі на підставі ухвали Апеляційного суду Миколаївської області від 11.09.2003.

Початок строку: 12.02.2003.

Згідно характеристики установи відбування покарання, засуджений ОСОБА_5 місцях позбавлення волі з 27.02.2003. Під час перебування у ДУ «Кіровоградський слідчий ізолятор» з 27.02.2003 по 13.08.2003 характеризувався посередньо: порушення режиму утримання не допускав,до дисциплінарної відповідальності не притягувався. Адміністрацією установи не заохочувався. Під час перебування у ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» з 13.08.2003 по 02.12.2003 характеризувався посередньо: порушення режиму утримання не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався. Адміністрацією установи не заохочувався. Під час перебування у ДУ «Київський слідчий ізолятор» з 02.12.2003 по 29.12.2003 характеризувався посередньо: порушення режиму утримання не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався. Адміністрацією установи не заохочувався. Під час перебування у ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» з 29.12.2003 по 09.09.2004 характеризувався посередньо: порушення режиму утримання не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався. Адміністрацією установи не заохочувався. Під час перебування у ДУ «Єнакієвська виправна колонія (№52)» з 09.09.2004 по 21.07.2016 характеризувався негативно: допускав порушення режиму тримання, за що одинадцять разів притягувався до дисциплінарної відповідальності. Дані порушення виразилися у занавішенні спального місця, порушенні розпорядку дня та встановленні міжкамерного зв`язку. Адміністрацією установи не заохочувався. Під час перебування у ДУ «Маріупольський слідчий ізолятор» з 21.07.2016 по 24.01.2017 характеризувався посередньо: порушення режиму утримання не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався. Адміністрацією установи не заохочувався. Під час перебування у ДУ «Софіївська виправна колонія (№55)» з 24.01.2017 по 10.04.2022 характеризувався негативно: допускав порушення режиму тримання, за що вісім разів притягувався до дисциплінарної відповідальності. Дані порушення виразилися у занавішенні спального місця та камери, зберіганні заборонених предметів. Адміністрацією установи не заохочувався.

Під час перебування у ДУ «Вільнянська установа виконання покарань (№11)» характеризувався посередньо: порушення режиму утримання не допускав, до дисциплінарної відповідальності не притягувався. Адміністрацією установи два рази заохочувався.

З 10.04.2022 відбуває покарання у ДУ «Дрогобицька виправна колонії №40». За час відбування покарання характеризувався наступним чином: допустив порушення режиму утримання, за що один раз притягувався до дисциплінарної відповідальності. Дане порушення виразилося у зберігання заборонених предметів. Адміністрацією установи два рази заохочувався. На виробництві установи не працевлаштований. У відношенні до представників адміністрації установи ввічливий. У взаємовідносинах з іншими із засудженими не конфліктний. Утримує у чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, має охайний зовнішній вигляд. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ним належний догляд, використовує їх тільки за призначенням. Самостійно виконує роботи із самообслуговування. До виконання робіт із благоустрою установи добре. Дотримується вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Задіяний до реалізації програми диференційованого виховного впливу передбаченою ст.123 КВК України «Фізкультура і спорт». Підвищує свій загальноосвітній рівень та вдосконалює наявні професійно-технічних навички, передбачених ст.126 КВК України, з 09.08.2023 проходить онлайн-навчання засуджених через освітню платформу «Prometheus». Відповідно до ст.110,111,113 КВК України підтримує зв`язки з рідними шляхом листування, побачень, отримує від них посилки (передачі) і бандеролі.

Згідно протоколу №5 від 30.06.2021 рішенням комісії ДУ «Вільнянська установа виконання покарань (№11)» засудженого ОСОБА_5 переведено до багатомісної камери згідно ст.ст. 100, 151-1 КВК України.

Згідно протоколу №24 від 06.12.2022 комісією державної установи «Дрогобицька виправна колонія (№40)» засудженому ОСОБА_5 відмовлено у застосуванні ст. 82 КК України у зв`язку з врегулюванням питань щодо застосування даної статті.

Згідно протоколу №5 від 15.03.2023 комісією державної установи «Дрогобицька виправна колонія (№40)» засудженому ОСОБА_5 відмовлено у застосуванні ст. 82 КК України, як такому що не став на шлях виправлення.

Вину у скоєному злочині визнавав частково, однак після подання до суду свого клопотання 14.08.2023 року подав до адміністрації установи заяву про повне визнання своєї вини. Такі дії не свідчать про внутрішнє сприйняття засудженим тієї обставини, а тільки про його бажання надати їй зовнішнього перспективного для задоволення його клопотання вияву.

Згідно вироку суду призначено судовий позов на загальну суму 167207,25 грн. Виконавчі листи не надходили до виконання. Однак і засуджений не робив жодних спроб погасити цю заборгованість, адже знав про рішення суду з цього приводу. Жодних офіційних звернень про працевлаштування ним до адміністрації не подавалось. Його захисником з 2019 року також. Часткової сплати заборгованості не відбувалось. Документального підтвердження з боку захисника про намагання встановити адреси потерпілих немає.

Як вбачається з довідки про заохочення та стягнення засудженого ОСОБА_5 , до останнього за період з 2020 по 2023 р. застосовувалися чотири заохочення у виді 2-х додаткових побачень та 2-х подяк. Разом з тим, згідно згаданої довідки, до засудженого за період з 2007 по 2022 роки застосовувалися 20 стягнень у виді доган, суворих доган та карцеру, які погашено. За хронологією усі ці стягнення були застосовані до засудженого впродовж 17 років відбування покарання і лише в останні 3 з половиною роки він отримав 4 заохочення і 1 стягнення(25.08.22). Дані обставини не свідчать про стабільність на шляху до виправлення.

У відповідності до Порядку визначення ступеня виправлення засудженого, затв.наказом Міністерства юстиції України від 19.01.2023 №294/5 персоналом установи виконання покарання сформульовано висновок щодо ступеня виправлення засудженого, підсумок 59 балів засуджений не став на шлях виправлення (не довів своє виправлення), та не може бути представлений до заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк, умовно-достроково звільнення від відбування покарання або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким (ст.81,82 КК України).

Тут можна би було враховувати на користь засудженого недостачу балів за непрацевлаштування(установа покарання не має можливості працевлаштувати) згідно тверджень захисника, однак лише в тому разі, коли б були наявні письмові докази бажання ОСОБА_5 до працевлаштування.

Окрім цього, у п.8 вищевказаного Порядку встановлено, що засуджений до довічного позбавлення волі додатково до подання щодо можливості представлення його до заміни покарання у виді позбавлення волі на певний строк повинен подати індивідуальний план виправлення та ресоціалізації (далі - індивідуальний план), форма якого затверджується Міністерством юстиції України.

Індивідуальний план має містити заходи, здійснення яких у період відбування більш м`якого покарання у виді позбавлення волі на певний строк дасть змогу засудженому усунути фактори, що можуть негативно впливати на утримання від вчинення повторного кримінального правопорушення, та факти, що свідчать про перспективи виправлення та ресоціалізації засудженого після звільнення.

Індивідуальний план складається засудженим до довічного позбавлення волі разом з начальником відділення СПС у термін не більше ніж 15 календарних днів після завершення проведення оцінки ризиків вчинення повторного правопорушення у двох примірниках. Один примірник зберігається у засудженого, другий - у начальника відділення СПС. Стан його виконання перевіряється заступником начальника установи із соціально-виховної та психологічної роботи кожні шість місяців, про що робиться відповідна відмітка.

Як вбачається з матеріалів справи, такого індивідуального плату виправлення та ресоціалізації ним не складено.

Враховуючи вищенаведене, суд приймає до уваги позитивну поведінку засудженого, те, що ним переосмислено ставлення до вчиненого злочину, та, відповідно, вбачає бажання останнього стати на шлях виправлення. Однак, на виконання вимог законодавця бере до уваги позицію представників установи відбування покарання, прокурора та висновок щодо ступеня виправлення засудженого, а тому вважає, що вважає заявлене клопотання передчасним.

На підставі викладеного, керуючись 537, 539 КПК України, ст.ст. 50, 82 КК України,

постановив:

В задоволенні клопотання ОСОБА_5 про заміну невідбутого покарання більш м`яким відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим протягом семи днів з дня отримання копії ухвали.

Повний тескт ухвали виготовлено 27.09.2023 року.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3