Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/1497/23
Провадження № 1-кп/553/1169/2023
В И Р О К

Іменем України

31.08.2023м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участі прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000111 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Полтава, українець, громадянин України, із середньо-спеціальною освітою, не працюючий, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

У другій декаді лютого 2022 року ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем свого мешкання, за адресою: АДРЕСА_1 , маючи право керування транспортним засобом, що підтверджується виданим посвідченням водія серії НОМЕР_1 , але яке було втрачено останнім в середині 2020 року, маючи умисел на виготовлення підробленого посвідчення водія, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, знайшов у соціальній мережі «Інстаграм» оголошення про виготовлення та продаж посвідчення водія.

Після цього ОСОБА_4 написав у приватні повідомлення на не встановлений акаунт в «Інстаграм» та вступив в усну платну домовленість з невстановленою особою, з приводу виготовлення останнім водійського посвідчення з метою подальшого його використання за цільовим призначенням. При цьому цілком усвідомлюючи, що дане водійське посвідчення, повинно складатися, видаватися, посвідчуватися повноваженими (компетентними) особами органів державної влади у відповідності до постанови Кабінетів Міністрів України № 340 від 08.05.1993 року (із змінами, внесеними, згідно з постановою Кабінетом Міністрів України № 653 від 22.09.2016 року) «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчення водія та допуску громадян до керування транспортним засобом» ОСОБА_4 , пред`явивши невстановленій особі, власну фотокартку в електронному вигляді, для подальшого розміщення її на бланку, отримав водійське посвідчення, серії НОМЕР_1 , виданого «ЦЕНТР 5341» від 21.01.2018 з відмітками на право керування транспортним засобом категорії «В» та «С» за виготовлення якого, він сплатив обумовлену грошову суму яка становила 4000,00 грн.

Після цього ОСОБА_4 в другій декаді лютого 2022 року поштовим зв`язком отримав від невстановленої особи виготовлений на його замовлення підроблений документ, а саме: посвідчення водія серії НОМЕР_1 , з дозволом керування транспортним засобом категорії «В» та «С», видане згідно його змісту 21.01.2018 ТСЦ 5341, бланк якого не відповідає аналогічним бланкам документів, які знаходяться в офіційному обігу.

Надалі 04.06.2023 близько 00 год. 38 хв. ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, керуючи автомобілем, під час перевірки у нього документів працівниками поліції за адресою: м. Полтава, вул. Миру, 30 А, пред`явив поліцейському інспектору взводу № 1 роти № 2 УПП в Полтавській області ДПП ОСОБА_5 завідомо підроблене посвідчення водія серії НОМЕР_1 з дозволом керування транспортним засобом категорії «В» та «С», видане, згідно його змісту, 21.01.2018 ТСЦ 5341, заповнене на ім`я ОСОБА_4 , яке не відповідає аналогічним бланкам документів, що знаходяться в офіційному обігу, тобто використав у такий спосіб завідомо підроблений документ.

В судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю, ствердивши факт вчиненого ним кримінального правопорушення в час, спосіб та при обставинах, на які вказує досудове слідство, підтвердивши характер та механізм своїх дій. В своїх діях кається. Докази його вини, здобуті на досудовому слідстві, визнає повністю і не оспорює.

Зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненому діянні визнав повністю і суду дав показання, що вчинив злочин саме при викладених обставинах, суд, при визначенні порядку дослідження доказів, заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, визнав недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження події кримінального правопорушення та винуватості обвинуваченого у його вчиненні, обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням характеризуючих матеріалів на обвинуваченого, які є в матеріалах кримінального провадження, роз`яснивши при цьому положення ч. 3 ст. 349 КПК України, згідно яких сторони у такому випадку будуть позбавлені права оскаржити обставини, які ніким не оспорюються в апеляційному порядку.

Враховуючи показання обвинуваченого ОСОБА_4 , фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що обвинувачений винний у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, оскільки він вчинив умисні дії, які виразилися у пособництві в підробленні посвідчення, яке видається установою і яке надає права, з метою його використання та у використанні завідомо підробленого документа.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також те, що покарання має бути необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів і те, що згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України суд відносить щире каяття.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

На обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Характеризується посередньо.

Обираючи міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує, що він вину визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, раніше не судимий, а тому приходить до висновку щодо призначення покарання обвинуваченому у виді штрафу в дохід держави.

Цивільний позов не заявлений. Процесуальні витрати стягнути з обвинуваченого. Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368, 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 та ч. 4 ст. 358 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України у виді штрафу у розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500,00 грн.;

- за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн.

У відповідності до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень визначити покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим і призначити остаточне покарання у виді штрафу у розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 процесуальні витрати у розмірі 1673,00 грн. на користь держави.

Речові докази: посвідчення водія - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду з підстав, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору, обвинуваченому. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя Ленінського районного суду м.Полтави ОСОБА_1