Справа № 503/455/23
Провадження № 1-кп/503/46/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2023 року Кодимський районний суд Одеської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кодима судове провадження за кримінальним провадженням внесеним до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000326 від 30.03.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Костянтинівка Арбузинського району Миколаївської області, громадянина України, українця, не працюючого, пенсіонера, з середньою освітою, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше в силу ст. 89 КК України не судимого,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України,

сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_4 , потерпіла ОСОБА_5 , обвинувачений ОСОБА_3 , захисник адвокат ОСОБА_6 ,

встановив:

05.03.2023, в умовах воєнного стану, введеного в дію Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, та в подальшому неодноразово продовжений Указами Президента України № 133/2022 від 14.03.2022, № 259/2022 від 18.04.2022, № 341/2022 від 17.05.2022, № 573/2022 від 15.08.2022, № 757/2022 від 07.11.2022 та № 58/2023 від 06.02.2023, ОСОБА_3 перебуваючи за місцем свого проживання виносив злочинний намір спрямований на таємне викрадення майна із домоволодіння ОСОБА_5 , розташованого за адресою: АДРЕСА_3 .

Цього ж дня, близько 21 години, з метою реалізації свого злочинного наміру ОСОБА_3 прибув до вище вказаного домоволодіння ОСОБА_5 , та з боку неогородженої частини домоволодіння через земельну ділянку проник на територію її двору, де підійшов до підсобного приміщення, двері якого були зачинені на металевий цвях, приклавши фізичну силу відігнув цвях, який тримав вхідні двері та проник до приміщення, де діючи з урахуванням сприятливої для нього обстановки, яка на його переконання виключала можливість втручання власника чи сторонніх осіб, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно, таємно, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, викрав алюмінієву каструлю ємністю 40 літрів із кришкою, яка була у використанні, вартістю 860 грн.

Після чого, зник з місця події із викраденим майном та розпорядився ним на власний розсуд, завдавши потерпілій збитку на суму 860 (вісімсот шістдесят) грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 визнав свою вину у вчиненні вище викладеного кримінального правопорушення та зазначив, що тиску на нього або примушування до визнання своєї вини не застосовувалось. При цьому, попросив пробачення за скоєне, щиро у ньому розкаявся, запевнив суд в тому, що в майбутньому подібного більше не вчинить та просив суд не позбавляти його волі, а застосувати до нього запропоноване прокурором звільнення від покарання із випробуванням.

Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання була належним чином повідомлена, про що свідчить зміст поданої нею до суду заяви від 12.06.2023 року. При цьому, в зазначеній заяві, а також заяві поданій нею до суду 19.05.2023 року (а.с.35), просила суд проводити судовий розгляд без неї, відзначила те, що претензій матеріального характеру до обвинуваченого не має, а щодо призначення покарання покладалася на розсуд суду.

Вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні вище вказаного кримінального правопорушення підтверджується встановленими судом обставинами на підставі сукупності належних і допустимих доказів, які були безпосередньо дослідженні під час судового розгляду, а саме:

- показами обвинуваченого ОСОБА_3 наданими ним в ході його допиту під час судового розгляду, які фактично зводились до підтвердження вище наведених фактичних обставин кримінального провадження, при цьому не містили обставин які б суперечили їм або спростовували їх;

- висновком експерта від 17.04.2023 року № 1730/23 за результатом проведення судово-товарознавчої експертизи (а.с.43-47), згідно висновку якого ринкова вартість алюмінієвої каструлі об`ємом 40 літрів з кришкою, яка була у використанні, з урахуванням зносу, могла становити 860 грн.

Судом обвинуваченому було додаткового роз`яснено положення ч.3 ст. 23 та пункту 1 ч.4 ст. 42 КПК України щодо можливості реалізації права на допит свідків обвинувачення і допиту свідків захисту, але сторона захисту даним процесуальним правом не скористалася.

Отримавши і дослідивши вище зазначенні показання обвинуваченого ОСОБА_3 , що відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, документи та висновок експерта, а також враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч.3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів у кримінальному провадженні, оскільки учасники судового провадження не заперечували проти цього.

Учасникам судового провадження судом було роз`яснено, що згідно ч.2 ст. 394 КПК України вони позбавлені права оспорювати обставини, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним згідно положень ч.3 ст. 349 КПК України. З чим учасники погодились і проти чого також не заперечували.

Суд визнає зазначене вище формулювання обвинувачення доведеним, а дії обвинуваченого ОСОБА_3 , кваліфікує за ч.4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинене в умовах воєнного стану.

Діючи у відповідності до вимог ст. 337 КПК України суд, з урахування показань наданих обвинуваченим під час судового розгляду, вважає доведеною вину ОСОБА_3 відповідно до висунутого йому обвинувачення, а тому останній повинен нести відповідальність за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Згідно положень пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року № 7 та висновків викладених в постанові Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 12.11.2019 року у справі № 556/588/18 (провадження № 51-569км19) суд при ухваленні вироку не обмежений оцінкою наявності або відсутності обставин, що обтяжують або пом`якшують покарання, яка наведена у змісті обвинувального акту, а тому «Суди, зокрема, можуть не визнати окремі з них такими, що пом`якшують чи обтяжують покарання, а також визнати такими обставинами ті, які не зазначено в обвинувальному висновку».

При цьому, зі змісту обвинувального акту, в якому викладено суть пред`явленого обвинувачення, об`єктивно вбачається та обставина, що інкриміноване ОСОБА_3 діяння було вчинене останнім 05.03.2023 року, тобто обвинувачений на той час досяг віку 68 років, що дає суду підстави вважати, що кримінальне правопорушення вчинене особою у похилому (літньому) віці.

У зв`язку з чим суд, у відповідності до своїх повноважень передбачених пунктом 5 ч.1 і ч.2 ст. 66 КК України та оцінюючі в сукупному зв`язку згадані вище обставини, вважає необхідним визнати обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, також вчинення кримінального правопорушення у похилому (літньому) віці.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого, суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Відповідно до наявних у суду відомостей, ОСОБА_3 за місцем проживання характеризується задовільно, не працевлаштований, пенсіонер за віком, одружений, у лікаря-нарколога та/або лікаря-психіатра на обліку не перебуває, раніше в силу ст. 89 КК України не судимий.

Аналіз інформації про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого з досудової доповіді органу з питань пробації, вказує на те, що ризики вчинення повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінені як високі, у зв`язку з чим беручі до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію теперішнього правопорушення, орган з питань пробації вважає, що виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі може становити небезпеку для суспільства (у тому числі для окремих осіб). У разі якщо суд дійде висновку про можливість звільнення правопорушника від відбування покарання з випробуванням орган пробації вважає доцільним покладення на правопорушника обов`язків відповідно до п.2 і 4 ч.3 ст. 76 КК України: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою «Зміна прокримінального мислення».

При призначенні міри покарання ОСОБА_3 суд враховує, ступінь тяжкості вчиненого діяння кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, особу винного, наявність як обставин, що пом`якшують покарання, так і обставини, що обтяжує покарання, у зв`язку з чим приходить до висновку, що ОСОБА_3 слід призначити міру безальтернативного покарання у виді позбавлення волі у межах, установлених у санкції ч.4 ст. 185 Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, яке є необхідним й достатнім як для кари обвинуваченого ОСОБА_3 так і для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 положень ст. 69 КК України суд не знаходить.

При цьому, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, зокрема задовільну характеристику за місцем проживання, то суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 без відбування покарання в умовах ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим вважає за можливе прийняти рішення про його звільнення від відбування покарання з випробуванням із визначенням іспитового строку та покладенням відповідних обов`язків.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Запобіжний захід до обвинуваченого під час досудового розслідування і судового провадження не застосовувався, а до набрання вироком законної сили суд не вбачає ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, та як наслідок необхідності в обранні запобіжного заходу до обвинуваченого з огляду на обставини, передбачені ст. 178 КПК України, та звільнення останнього від відбування покарання, а також поведінку обвинуваченого пов`язану із виконанням ним процесуальних обов`язків під час судового провадження.

Арешт із забороною користування та розпорядження, накладений ухвалою слідчого судді Котовського міськрайонного суду Одеської області від 14.04.2023 року (а.с.40), на майно речовий доказ, а саме алюмінієву каструлю об`ємом 40 літрів з кришкою до неї, згідно положень ч.4 ст. 174 КПК України, підлягає скасуванню.

Речовий доказ, а саме алюмінієву каструлю об`ємом 40 літрів з кришкою до неї, яка була предметом кримінального правопорушення та зберігається в камері зберігання речових доказів ВПД №1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області (а.с.38-39, 41), згідно положень пункту 5 ч.9 ст. 100 КПК України, підлягає поверненню її власнику потерпілій ОСОБА_5 .

Процесуальні витрати в сумі 220 грн (а.с.42), пов`язані із проведенням судово-товарознавчої експертизи № 1730/23 від 17.04.2023, згідно положень ст. 118, 124 ч.2, 126 ч.1 КПК України, а також з врахуванням положень пункту 6 ч.3 ст. 69 КПК України, підлягають стягненню з обвинуваченого на користь судового експерта ОСОБА_8 .

Керуючись ст. 369-374, 381-382 КПК України, суд

ухвалив:

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього, у відповідності до ст. 76 КК України, обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою «Зміна прокримінального мислення».

Скасувати арешт майна із забороною користування та розпорядження, накладений ухвалою слідчого судді Котовського міськрайонного суду Одеської області від 14.04.2023 року, на алюмінієву каструлю об`ємом 40 літрів з кришкою до неї.

Речовий доказ алюмінієву каструлю об`ємом 40 літрів з кришкою до неї, після набрання вироком законної сили, повернути її власнику потерпілій ОСОБА_5 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь судового експерта ОСОБА_8 процесуальні витрати, які є винагородою за виконану роботу пов`язану із проведенням судово-товарознавчої експертизи № 1730/23 від 17.04.2023, в сумі 220 грн.

Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через суд, який ухвалив його Кодимський районний суд Одеської області, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1