Справа № 191/3634/22
Провадження № 1-кп/191/259/22
У Х В А Л А

іменем України

27 червня 2023 року м. Синельникове

27 червня 2023 року Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000676 від 25.11.2022 року, за обвинувальним актом та угоду про визнання винуватості за обвинуваченням відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Лутугіне, Луганської області, громадянина України, з середньо спеціальною освітою, не одруженого, останнє місце мешкання: АДРЕСА_1 , депутатом не обирався, на даний час відбуває покарання в СВК-94, раніше судимого:

- 27.12.2000, вироком Лутугінського районного суду Луганської області за ч.1 ст. 229-6 КК України, до 2 років позбавлення волі на підставі ст. 45 КК України засуджений умовно з іспитовим строком 1 рік;

- 02.04.2004, вироком Жовтневого районного суду м. Луганська за ч.1 ст. 185 КК України, до 1 року позбавлення волі;

- 21.05.2004, вироком Лутугінського районного суду Луганської області, за ч.3 ст. 185 КК України, до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

- 13.10.2006, вироком Лутугінського районного суду Луганської області за ч.2 ст. 389 КК України, до 6 місяців арешту;

- 03.10.2008, вироком Лутугінського районного суду Луганської області за ч.3 ст. 185 КК України, до 3 років 2 місяців позбавлення волі;

- 22.10.2013, вироком Стахановського міського суду Луганської області за ч.2 ст. 186 КК України, до 4 років позбавлення волі;

- 03.12.2013, вироком Кіровського міського суду Луганської області за ч.3 ст. 185, ч.2 ст.186 КК України, до 6 років позбавлення волі;

- 20.12.2013, вироком Артемівського районного суду м. Луганська за ч.2 ст. 186 КК України, до 6 років позбавлення волі;

- 16.01.2014 вироком Первомайського міськрайонного суду Луганської області за ч.2 ст. 186 КК України, до 6 років позбавлення волі;

- 24.02.2014, вироком Брянківського міського суду Луганської області за ч.2 ст. 186 КК України, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України до 6 років позбавлення волі;

- 14.03.2014 вироком Артемівського районного суду м. Луганська за ч.2 ст. 186 КК України, до 6 років позбавлення волі;

- 15.04.2014 вироком Первомайського міськрайонного суду Луганської області за ч.2 ст. 186 КК України, до 6 років позбавлення волі;

- 30.08.2021, вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська за ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 186, ч. 1 ст. 70 КК України, до 4 років позбавлення волі;

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області зі Синельниківської окружної прокуратури Дніпропетровської області надійшов обвинувальний акт (з додатками) у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000676 від 25.11.2022 року відносно ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.391 КК України.

11 квітня 2023 року між прокурором Синельниківської окружної прокуратури ОСОБА_6 , якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000676 від 25.10.2022, та обвинуваченим ОСОБА_5 за участю захисника ОСОБА_4 укладена угода про визнання винуватості відповідно до вимог ст. 472 КК України, яка скріплена підписами сторін, та згідно умов якої ОСОБА_5 повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.391 КК України та зобов`язався: беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні, сприяти розслідуванню кримінального провадження у з`ясуванні, виявленні та припиненні інших відомих йому подібних кримінальних правопорушень. Сторонами узгоджено вид та міру покарання, передбачене в межах ст.391 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки, на підставі ст.71 КК України до покарання призначеного за новим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 30.08.2021 р. за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України, остаточно призначивши покарання у вигляді 4років 1 місяця позбавлення волі. В угоді також зазначено, що сторони розуміють наслідки її укладення та затвердження, а також наслідки її невиконання, які роз`яснені підозрюваному.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений та захисник просить затвердити укладену угоду про визнання винуватості.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в ній покарання.

Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, захисника перевіривши умови угоди, суд дійшов до наступних висновків.

За приписом ч.7 ст.474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє у затвердженні угоди, якщо… умови угоди суперечать вимогам закону, не відповідають інтересам суспільства.

Згідно з ч.1 і ч.2 ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

З дослідження змісту поданої суду для затвердження угоди про визнання винуватості слідує, що сторони прийшли до згоди, що ОСОБА_5 можливо призначення покарання в межах ст.391 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки, на підставі ст.71 КК України до покарання призначеного за новим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 30.08.2021 р. за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України, остаточно призначивши покарання у вигляді 4 років 1 місяця позбавлення волі.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з ч. ч. 1, 4 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», при визначенні покарання за правилами ст. 71 КК до покарання за новим вироком повністю або частково приєднується невідбута частина покарання за попереднім вироком, суди повинні точно встановлювати невідбуту частину основного й додаткового покарання і зазначати їх вид та розмір у новому вироку.

При вчиненні нового злочину особою, яка відбувала покарання у виді позбавлення волі, його невідбутою частиною треба вважати строк, який залишився на момент обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою за новий злочин, а якщо такий захід не обирався, - то строк, який залишився після постановлення останнього за часом вироку.

Згідно довідки наданої з Державної установи «Синельниківська виправна колонія (№94)» станом на 27.06.2023 року невідбута частина покарання за вироком Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 30.08.2021 р. становить 1 рік 9 місяців 8 днів.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_5 не обирався.

Отже, на час затвердження угоди про визнання винуватості невідбута частина покарання становить 1 рік 9 місяців 8 днів, враховуючи вищенаведене узгоджена сторонами міра покарання не відповідає вимогам закону, так як узгоджене остаточне покарання у вигляді 4 років 1 місяця позбавлення волі, навіть при повному складанні покарань за сукупністю вироків буде перевищувати строк покарання необідний для призначення у відповідності до вимог КК України.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що узгоджене сторонами угоди покарання приведе до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що затвердження угоди про визнання винуватості не відповідатиме інтересам суспільства і не сприятиме запобіганню вчиненню злочинів як обвинуваченим, так й іншими особами, а також може призвести до порушення загальних засад призначення покарання.

Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод» № 13 від 11.12.2015 року, за наслідками розгляду угоди в судовому засіданні (під час підготовчого судового провадження або під час судового розгляду) суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону і закону про кримінальну відповідальність, врахувавши доводи сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження, має прийняти рішення про відмову у затвердженні угоди в разі встановлення підстав, передбачених ч.7 ст. 474 КПК України, та продовжити судовий розгляд у загальному порядку, якщо угоду було укладено під час його здійснення; або призначити судовий розгляд для проведення судового провадження в загальному порядку, якщо до суду надійшов обвинувальний акт, а угоду було укладено під час підготовчого провадження, а також у випадку подання прокурором відповідного клопотання, пов`язаного з відсутністю необхідності продовження досудового розслідування внаслідок його фактичного закінчення.

За таких обставин суд приходить до висновку, що в затвердженні угоди про визнання винуватості укладеної 11 квітня 2023 року, між прокурором Синельниківської окружної прокуратури ОСОБА_6 , та обвинуваченим ОСОБА_5 за участю захисника ОСОБА_4 слід відмовити та продовжити розгляд обвинувального акту у загальному порядку.

Керуючись ст. ст. 314, 474 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У затвердженні угоди про визнання винуватості укладеної 11 квітня 2023 року, між прокурором Синельниківської окружної прокуратури ОСОБА_6 , та обвинуваченим ОСОБА_5 за участю захисника ОСОБА_4 по кримінальному провадженню №0000676 від 25.11.2022 року по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.391 КК України відмовити.

Розгляд обвинувального акту по кримінальному провадженню - продовжити в підготовчому засіданні.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1