справа № 488/676/23
номер провадження № 1-кп/488/248/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.06.2023 року

Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві кримінальне провадження за обвинуваченням,-

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Розанівка, Баштанського району Миколаївської області, громадянина України, українця, раніше не судимого, з середньою освітою, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , є військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, посада - старший стрілець 1 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «старший солдат»,-

за ч.5 ст. 407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації та проходячи військову службу на посаді старшого стрільця 1 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно, в порушення вимог ст.17, 65, 68 Конституції України, ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1, 2, 4, 6, 8 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи умисно та протиправно з метою тимчасового ухилення від обов`язків військової служби в умовах воєнного стану, після завершення строку лікування - з 14.12.2022, після завершення строку лікування не з`явився вчасно на службу без поважних причин до військової частини НОМЕР_1 до тимчасового місця дислокації на позиції оборони м. Миколаєва в секторі №4 до контрольно спостережного пункту - «Балабанівка» у м. Миколаєві, та незаконно перебував поза його межами, проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, не повідомляючи про себе органам військового управління та правоохоронним органам, як про військовослужбовця, який не з`явився вчасно на службу без поважних причин, до 09 год. 00 хв. 26.12.2022, коли старший солдат ОСОБА_5 добровільно прибув до військової частини НОМЕР_1 та повідомив про себе, як про військовослужбовця, який ухилявся від військової служби.

Обвинувачений ОСОБА_5 вину визнав повністю, в судовому засіданні підтвердив, що дійсно після завершення строку лікування - з 14.12.2022 не з`явився вчасно на службу без поважних причин до військової частини НОМЕР_1 до тимчасового місця дислокації на позиції оборони АДРЕСА_1 . Як на причину таких дій послався на погане самопочуття після лікування та вирішення сімейних проблем у родині. У вчиненому обвинувачений щиро розкаявся, прохав суд суворо його не карати та не позбавляти волі, оскільки має намір продовжувати військову службу, задля цього він самостійно прибув 26.12.2022 до військової частини НОМЕР_1 .

Показання обвинуваченого повністю відповідають фактичним обставинам справи, які він не заперечує.

Враховуючи те, що обвинувачений не оспорює всіх обставин справи і судом встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, за згодою учасників судового розгляду, суд розглянув справу щодо всіх її обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують його особу, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі. Судом роз`яснено учасникам судового провадження, що у цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити в апеляційному порядку ті обставини, які не досліджувалися судом першої інстанції.

Показання обвинуваченого, дані під час судового розгляду про обставини вчинення ним вищезазначеного злочину з визнанням у повному обсязі своєї винуватості у висунутому обвинуваченні, з точки зору належності, допустимості, суд вважає достовірними та об`єктивними, оскільки вони є логічними, детальними, послідовними та достатніми в сукупності з іншими зібраними доказами з точки зору взаємозв`язку, для прийняття відповідного процесуального рішення.

За таких обставин, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_5 за ч. 5 ст. 407 КК України - у нез`явленні вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах воєнного стану, військовослужбовцем (крім строкової служби).

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд враховує його особу, який за місцем служби характеризується негативно, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, характер вчиненого ним кримінального правопорушення, що віднесений до категорії тяжких злочинів, обставини вчинення кримінального правопорушення, відносно нетривалий період нез`явлення на службу - 12 діб.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд враховує повне визнання вини, щире каяття у скоєному, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність тяжких наслідків від дій обвинуваченого, а також його добровільне прибуття до місця несення служби, яку наразі ОСОБА_5 продовжує проходити.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, відсутні.

З урахуванням вищевикладених обставин, які характеризують особу винного, обставин, які пом`якшують покарання, та в своїй сукупності істотно знижують ступінь тяжкості злочину та ступінь небезпечності винної особи для суспільства, та за відсутності обставин, які обтяжують покарання, з врахуванням того, що обвинувачений продовжує виконання обов`язків військової служби, для досягнення цілей покарання суд вважає можливим виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 без реального відбування покарання, із застосуванням ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування основного покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням, та з покладанням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, нагляд за виконанням яких відповідно до ч.4 ст. 76 КК України покласти на командира військової частини за місцем служби військовослужбовця, вважаючи, що при призначенні такого покарання мета кари - виправлення і запобігання вчиненню нових злочинів, що уособлює основний принцип кримінального права - не тяжкість покарання, а його невідворотність, буде досягнута, та це буде відповідати принципу розумності та справедливості, буде необхідним і достатнім видом покарання для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Можливість звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням підтверджується тим, що на час вчинення ним даного кримінального правопорушення ст. 75 КК України не містила заборони на звільнення від відбування покарання з випробуванням осіб, які засуджені за ст. 407 КК України.

Натомість відповідно до ч.2 ст. 4, ч.2 ст. 5 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Речові докази, судові витрати відсутні.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України, від призначеного покарання звільнити з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.

Командиру військової частини НОМЕР_1 здійснювати нагляд за військовослужбовцем ОСОБА_5 , а у разі його звільнення з військової служби, контроль за виконанням вироку покласти на уповноважений орган з питань пробації.

У разі звільнення з військової служби, зобов`язати ОСОБА_5 у відповідності до п. 1, 2 ч.1 ст. 76 КК України в період випробувального терміну періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду через Корабельний районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1