Справа № 461/7040/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/510/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційні скарги адвоката ОСОБА_6 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 та власника майна ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 05.04.2023, по матеріалах кримінального провадження № 0000275 внесеного 09.09.2022 в ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.311 КК України, про накладення арешту на майно вилучене в ході обшуку 30.03.2023 року,

за участю:

прокурора - ОСОБА_9 ,

захисника - адвоката ОСОБА_6 ,

встановила :

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 05.04.2023 задоволено клопотання старшого слідчого СВ УСБ України у Львівській області ОСОБА_10 та накладено арешт на майно, вилучене в ході обшуку 30.03.2023 року помешкання за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

1. Мобільний термінал марки іPhone X, IMEI: НОМЕР_1 ;

2. Мобільний термінал марки iPhone 11, IMEI: НОМЕР_2 ;

3. Мобільний термінал марки iPhone 11 Pro Max, IMEI: НОМЕР_3 ;

4. Мобільний термінал марки Nokia, IMEI: НОМЕР_4 із сім-картою «Київстар»;

5. Мобільний термінал марки Nokia, IMEI: НОМЕР_5 ;

6. Мобільний термінал марки Nokia, IMEI: НОМЕР_6 із сім-картою «Київстар»;

7. Мобільний термінал марки Nokia синього кольору, IMEI: НОМЕР_7 ;

8. Предмети схожі на грошові кошти у валюті Євро номіналом: - 100 Євро - 110 шт.; - 50 Євро - 38 шт.; - 20 Євро - 2 шт. Загальною сумою: 12940 (дванадцять тисяч дев`ятсот сорок) Євро - з метою збереження речових доказів та забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Як вбачається з клопотання слідчий покликався на те, що з матеріалів кримінального провадження вбачається, що група осіб, до якої входять мешканці Львівської області, діючи за попередньою змовою, здійснюють контрабанду наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів з країн Західної Європи до України через митні пости Львівської митниці Держмитслужби, шляхом їх приховування від митного контролю та із використанням засобів та способів, що утруднюють виявлення зазначених заборонених речовин та препаратів. Окрім цього, за одержаними даними, фігуранти кримінального провадження, діючи у складі організованої групи, здійснюють подальший збут одержаних з-за кордону наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів через державних та недержавних операторів поштового зв`язку, таких як АТ «Укрпошта», ТзОВ «Нова Пошта», ТзОВ «ТД «Міст Експрес», ТзОВ «SAT», використовуючи при цьому змінені (вигадані) анкетні дані відправників.

Встановлено, що до вчинення вказаних кримінальних правопорушень причетний громадянин України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 та проживаючого за адресою : АДРЕСА_1 , де був проведений обшук ви вилучені зазначені вище речі.

31.03.2023 року зазначені вище вилучені в ході обшуку предмети та документи визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

30.03.2023 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 311 КК України.

Слідчий суддя своє рішення мотивувала тим, що з наданих матеріалів вбачалося, що майно, на яке слідчий просить накласти арешт, було вилучено в ході проведення обшуку 30.03.2023 за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_7 .

Відтак, слідчий суддя вважав, що слідчим та матеріалами клопотання доведено, що майно, на яке ініційоване накладення арешту, відповідає критеріям, наведеним у ст. 98 КПК України, а тому, з метою його збереження, підлягає арешту.

При вирішенні клопотання слідчий суддя врахував, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.311 КК України, які у відповідності до положень ст.12 КК України відносяться до тяжкого злочину, за вчинення якого передбаченого покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років з конфіскацією майна, а предмети, схожі на грошові кошти у валюті (Євро номіналом: 100 Євро - 110 шт.; 50 Євро - 38 шт.; 20 Євро - 2 шт., на загальну суму: 12940 Євро) виявлені та вилучені під час проведення обшуку у разі визнання ОСОБА_7 винним у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, вказане майно підлягатиме конфіскації.

Адвокатом ОСОБА_6 було подані на оскаржувану ухвалу дві апеляційні скарги.

На вказану ухвалу подав апеляційну скаргу захисник - адвокат ОСОБА_6 ,в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , який просить ухвалу слідчого судді скасувати; прийняти рішення про відмову у задоволенні клопотання слідчого; зобов`язати слідчих, які входять до групи, повернути ОСОБА_7 вилучене майно:

1. Мобільний термінал марки іPhone X, IMEI: НОМЕР_1 ;

2. Мобільний термінал марки iPhone 11, IMEI: НОМЕР_2 ;

3. Мобільний термінал марки Nokia, IMEI: НОМЕР_4 із сім-картою «Київстар»;

4. Мобільний термінал марки Nokia, IMEI: НОМЕР_5 ;

5 Мобільний термінал марки Nokia, IMEI: НОМЕР_6 із сім-картою «Київстар»;

6. Мобільний термінал марки Nokia синього кольору, IMEI: НОМЕР_7 .

Крім того зобов`язати слідчих повернути ОСОБА_8 вилучене майно, зокрема:

1. Мобільний термінал марки iPhone 11 Pro Max, IMEI: НОМЕР_3 ;

2. Предмети схожі на грошові кошти у валюті Євро номіналом: - 100 Євро - 110 шт.; - 50 Євро - 38 шт.; - 20 Євро - 2 шт. Загальною сумою: 12940 Євро.

Апелянт вважає дану ухвалу слідчого судді винесену з порушенням матеріального та процесуального права. У справі не було повідомлено підозрюваного, власника майна чи захисника про розгляд клопотання слідчого про накладення арешту на майно, тим самим підозрюваний був позбавлений належного права на захист своїх прав.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що у разі вилучення тимчасового майна клопотання про його арешт слідчий чи прокурор мають подати протягом 48 годин, кінцевим терміном було 01.04.2023, однак клопотання було подано 04.04.2023. Відтак слідчим пропущено строк звернення до суду з відповідним клопотанням на тимчасово вилучене майно, що тягне за собою процесуальні наслідки та необхідність повернути таке майно особі у якої його вилучено.

Апелянт наполягає , що вилучене майно не є речовими доказами кримінального правопорушення інкримінованого ОСОБА_7 оскільки не відповідає жодним ознакам речових доказів, визначених у ст. 98 КПК України.

Апелянт зазначає, що мобільний термінал марки iPhone 11 Pro Max, IMEI: НОМЕР_3 та кошти не є знаряддям вчинення кримінального правопорушення оскільки належать ОСОБА_8 яку не було повідомлено про розгляд питання про арешт майна. Що дані речі є саме ОСОБА_8 було слідчому повідомлено при обшуку.

По жодному з пред`явлених епізодів не зазначено про використання вилучених речей і не роз`яснено яку вони відіграють роль у справі. Грошові кошти не зберегли на собі жодних слідів чи відомостей начебто вчиненого ОСОБА_11 кримінального правопорушення за ч.3 ст. 311 КК України.

Апелянт наполягає, що вилучене майно у квартирі проживання ОСОБА_7 не є речовими доказами у відповідності до чинного законодавства, а тому накладення на них арешту є не обгрунтованим та протиправним. Слідством не обґрунтовано та не доведено, що вилучене майно використовується під час здійснення досудового розслідування .

Дану ухвалу оскаржив адвокат ОСОБА_6 ,як представник власника майна ОСОБА_8 , який просить ухвалу слідчого судді частково скасувати; прийняти рішення про відмову у задоволенні клопотання слідчого; зобов`язати слідчих повернути ОСОБА_8 вилучене майно, зокрема:

1. Мобільний термінал марки iPhone 11 Pro Max, IMEI: НОМЕР_3 ;

2. Предмети схожі на грошові кошти у валюті Євро номіналом: - 100 Євро - 110 шт.; - 50 Євро - 38 шт.; - 20 Євро - 2 шт. Загальною сумою: 12940 Євро.

Апеляційні вимоги ідентичні вимогам зазначених в апеляційній скарзі стосовно майна ОСОБА_7 , оскільки майно, яке можливо належить ОСОБА_8 , арештовано ухвалою у провадженні № 1-кс/461/1831/23.

Заслухавши доповідь судді, міркування представника власника майна - адвоката ОСОБА_6 , який дії в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , просив задовольнити його апеляційні вимоги, думку прокурора про відмову у задоволені апеляційних скарг адвоката ОСОБА_6 , обговоривши доводи наведені в клопотанні про накладення арешту на майно, вивчивши матеріали провадження надані суду апеляційної інстанції, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг у відповідності до вимог ст. 404 КПК України.

Положенням ч.1 ст.131 КПК України передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог КПК України арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Також, ч. 2 ст. 170 КПК України передбачає, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Згідно з ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Статтею 171 КПК України встановлено обов`язкові вимоги, яким повинно відповідати клопотання про арешт майна.

Завданням кримінального провадження повинні досягатися таким чином щоб до жодної особи не було застосовано необґрунтованого процесуального примусу (ст. 2 КПК України).

Будь-яке втручання у право власності повинне бути законним, наприклад, на підставі ухвали суду. Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що тримання майна у кримінальному провадженні в якості речового доказу (арешт майна) може бути необхідним для належного здійснення правосуддя, що є законною метою в «загальних інтересах» суспільства (наприклад, Рішення у справі East West Alliance Limited проти України від 23 січня 2014 року, заява № 19336, параграф 188). Разом з тим, має бути розумне співвідношення між засобами та метою, що досягається - так званий «справедливий баланс» між інтересом суспільства та вимогами щодо захисту фундаментальних прав особи (серед інших, Рішення у справі Edwards проти Мальти від 24.10.2006 року, заява № 17647/04, параграф 69).

При винесенні ухвали судом першої інстанції, у відповідності до вимог ст. 173 КПК України, були враховані наведені в клопотанні старшого детектива правові підстави для арешту майна, а тому слідчим суддею обґрунтовано задоволено клопотання слідчого про арешт майна, з урахуванням наявних для цього доказів в матеріалах кримінального провадження.

З ухвали слідчого судді вбачається, що слідчим відділом Управління СБ України у Львівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному 09.09.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000275 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 305, ч. 3 ст. 311 КК України.

Майно, на яке слідчий просив накласти арешт, було вилучено в ході проведення обшуку 30.03.2023 року помешкання за адресою: АДРЕСА_1 , де проживають підозрюваний ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , а саме вилучено наступні предмети, речі та документи:

1. Мобільний термінал марки іPhone X, IMEI: НОМЕР_1 ;

2. Мобільний термінал марки iPhone 11, IMEI: НОМЕР_2 ;

3. Мобільний термінал марки iPhone 11 Pro Max, IMEI: НОМЕР_3 ;

4. Мобільний термінал марки Nokia, IMEI: НОМЕР_4 із сім-картою «Київстар»;

5. Мобільний термінал марки Nokia, IMEI: НОМЕР_5 ;

6. Мобільний термінал марки Nokia, IMEI: НОМЕР_6 із сім-картою «Київстар»;

7. Мобільний термінал марки Nokia синього кольору, IMEI: НОМЕР_7 ;

8. Предмети схожі на грошові кошти у валюті Євро номіналом:

- 100 Євро - 110 шт.;

- 50 Євро - 38 шт.;

- 20 Євро - 2 шт.

Загальною сумою: 12940 (дванадцять тисяч дев`ятсот сорок) Євро.

Постановою старшого слідчого 2-го відділення слідчого відділу Управління СБ України у Львівській області ОСОБА_10 від 31.03.2023 вищевказані речі та документи визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

На переконання слідчого судді слідчим доведено, що зазначене вище вилучене майно має суттєве значення для встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, тому повернення вищевказаного майна може призвести до його знищення, втрати, пошкодження або інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, з метою встановлення всіх обставин кримінального правопорушення.

Даний захід забезпечення кримінального провадження є співмірним та пропорційним переслідуваній меті, втручання у власність буде виправданим за вказаних умов, таким, що здійснено в порядку передбаченому законом, а відтак не буде свавільним.

Вирішуючи питання накладення арешту на предмети схожі на грошові кошти у валюті Євро номіналом: 100 Євро - 110 шт.; 50 Євро - 38 шт.; 20 Євро - 2 шт., на загальну суму: 12940 (дванадцять тисяч дев`ятсот сорок) Євро, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання в цій частині підлягало до задоволення, виходячи із наступного.

При вирішенні клопотання слідчий суддя врахував, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.311 КК України, які у відповідності до положень ст.12 КК України відносяться до тяжкого злочину, за вчинення якого передбаченого покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років з конфіскацією майна, а предмети, схожі на грошові кошти у валюті Євро номіналом: 100 Євро - 110 шт.; 50 Євро - 38 шт.; 20 Євро - 2 шт., на загальну суму: 12940 (дванадцять тисяч дев`ятсот сорок) Євро, виявлені та вилучені під час проведення обшуку за адресою проживання ОСОБА_7 : АДРЕСА_1 , а також те, що у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, вказане майно підлягатиме конфіскації.

Крім цього, накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або позбавленням таких прав, а тому слідчий суддя вважає, що застосування заходу забезпечення у вигляді арешту в даному випаду відповідає вимогам розумності та співрозмірності втручання у мирне володіння майном по відношенню до завдань кримінального провадження.

Відтак при винесенні ухвали судом першої інстанції, у відповідності до вимог ст. 173 КПК України, були враховані наведені в клопотанні слідчого правові підстави для арешту майна, зокрема враховано правову підставу для арешту, можливість використання майна як доказ у кримінальному провадженні, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, та прийнято до уваги те, що дослідження та збереження, вилученого майна на даному етапі досудового розслідування має важливе значення для кримінального провадження.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч.1 ст.9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Згідно зі ст.1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції», «Малама проти Греції», «Україна-Тюмень проти України», «Спорронг та Льонрот проти Швеції» констатовано, що перша та найважливіша вимога ст.1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення першого пункту дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном через введення в дію «законів». Крім того, верховенство права, один із фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей Конвенції. Також суд нагадує, що втручання в право на мирне володіння майном повинно бути здійснено з дотриманням «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. Зокрема, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти через вжиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності.

Відповідно до ст.16 КПК України - позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому КПК України.

Сукупність наведеної норми свідчить, що будь-яка процесуальна дія слідчого судді, прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого, вчинена під час досудового розслідування, має відповідати вищевказаним засадам, як за своєю суттю, так і за формою реалізації, тобто процедурою застосування.

Прокурор у суді апеляційної інстанції підтвердив, що досудове розслідування по даному кримінальному провадженню триває, проводяться слідчі процесуальні дії.

З врахуванням зазначеного вище та матеріалів, досліджених колегією суддів вважає, що апеляційні вимоги адвоката ОСОБА_6 не знайшли підтвердження в суді апеляційної інстанції та повністю спростовуються матеріалами клопотання.

Прокурор в суді апеляційної інстанції зазначив, що мобільний термінал марки iPhone 11 Pro Max, IMEI: НОМЕР_3 може містити інформацію, яка може стосуватися кримінального провадження та потребує ретельного вивчення, відповідно на даний час підстав для його повернення власнику немає.

Стороною захисту не доведено, що вилучені під час обшуку квартири 30.03.2023 належать саме ОСОБА_8 , відповідно не можуть бути їй повернуті.

Відтак у сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, задовольняючи клопотання слідчого у накладені арешту на майно,яке вилучено під час обшуку автомобіля 30.03.2023 за адресою проживання ОСОБА_7 : АДРЕСА_1 , діяв у спосіб та у межах діючого законодавства, а тому доводи апелянта стосовно незаконності ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.

Колегія суддів не вбачає будь-якої невідповідності висновку суду першої інстанції нормам КПК України та фактичним обставинам кримінального провадження, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційні скарги - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 170-173, 309, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційні скарги адвоката ОСОБА_6 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 та власника майна ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 05.04.2023, по матеріалах кримінального провадження № 0000275 внесеного 09.09.2022 в ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.311 КК України, якою задоволено клопотання старшого слідчого СВ УСБ України у Львівській області ОСОБА_10 про накладення арешту на майно вилучене в ході обшуку 30.03.2023 року у помешканні за адресою: АДРЕСА_1 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: