№ 207/3243/23
№ 1-кп/207/319/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2023 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у спрощеному провадженні кримінальне провадження внесене в ЄРДР за № 0000231 від 16.09.2022 року відносно о207/3243/23бвинуваченого:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Кам`янське Дніпропетровської області, маючого середньо-технічну освіту, тимчасово не працюючого, одруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не маючого, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

27.04.2023 року Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області за ч.2 ст.28, ч.2 ст.194, ч.1 ст.263 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 111-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Приблизно в 05 год. 00 хв. 24 лютого 2022 року підрозділами збройних сил та інших формувань Російської Федерації нанесені інтенсивні обстріли по території України, а також ракетно-бомбові удари по аеродромах в АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_8 , АДРЕСА_11 , АДРЕСА_9 , АДРЕСА_12 , АДРЕСА_10 та інших військових об`єктах Збройних Сил України, зокрема військових частин Дніпропетровської області, а саме: АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 та АДРЕСА_13 .

Таким чином, підрозділи збройних сил та інших формувань Російської Федерації розпочали та продовжують агресивну війну проти України та повномасштабне вторгнення з метою зміни меж території або державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України.

Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-IX затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який неодноразово продовжувався та діє по цей час.

Під час дії воєнного стану, ІНФОРМАЦІЯ_7, точний час не встановлено, ОСОБА_3 перебуваючи за місцем свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , з використанням власного мобільного телефону торгівельної марки «SAMSUNG», модель «Galaxy A6+»» чорного кольору ІМЕІ1: НОМЕР_1 та ІМЕІ2: НОМЕР_2 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою ослаблення національних інтересів України, сприяння рф та її представникам у порушенні суверенітету та тимчасової окупації України, створення в суспільстві думки про легітимність дії представників влади і службових осіб збройних сил рф щодо вторгнення та окупації території України, діючи публічно шляхом розміщення матеріалів, доступних до необмеженого кола користувачів соціальної мережі «Одноклассники», використовуючи свій особистий обліковий запис « ОСОБА_3 » ( ІНФОРМАЦІЯ_2) здійснив репост публікації (посилання на публікацію: ІНФОРМАЦІЯ_3 ) з спільноти « ІНФОРМАЦІЯ_4 » за Інтернет-адресою ( ІНФОРМАЦІЯ_5) та залишив коментар під нею з наступним текстом: «Та давайте уже поддержим ОСОБА_5 , они уже стали полноценным государством. Давайте будем с ними сотрудничать и жить в мире и покое. И давайте будем строить своё государство вдали от нацистского режима.».

Відповідно до експертного висновку експерта національного центру « Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С.Бокаріуса » ОСОБА_6 № 197 від 10.01.2023 року, публікація, розміщена ОСОБА_3 за допомогою особистого облікового запису « ОСОБА_3 » (ІНФОРМАЦІЯ_2) соціальної мережі «OK» («Одноклассники») ІНФОРМАЦІЯ_7: «Та давайте уже поддержим ОСОБА_5 , они уже стали полноценным государством. Давайте будем с ними сотрудничать и жить в мире и покое. И давайте будем строить своё государство вдали от нацистского режима.» містить публічний заклик до підтримки представників тимчасово окупованих територій України та їхніх дій, до співпраці з представниками держави-агресора РФ, а також до невизнання розпоряджень органів державної влади України на тимчасово окупованих територіях України.

Отже, ІНФОРМАЦІЯ_7, громадянин України ОСОБА_3 , перебуваючи за місцем свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , з використанням власного мобільного телефону торгівельної марки «SAMSUNG», модель «Galaxy A6+» чорного кольору (ІМЕІ1: НОМЕР_1 та ІМЕІ2: НОМЕР_2 ), усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою ослаблення національних інтересів України, сприяння рф та її представникам у порушенні суверенітету та тимчасової окупації України, створення в суспільстві думки про легітимність дії представників влади і службових осіб збройних сил рф щодо вторгнення та окупації території України, діючи публічно шляхом розміщення матеріалів, доступних до необмеженого кола користувачів соціальної мережі «Одноклассники», використовуючи свій обліковий запис ( ІНФОРМАЦІЯ_2) на сайті «Одноклассники» у всесвітній мережі Інтернет, з використанням облікового запису « ОСОБА_3 » здійснив репост публікації (посилання на публікацію: ІНФОРМАЦІЯ_3 ) з спільноти « ІНФОРМАЦІЯ_4 » за Інтернет-адресою ( ІНФОРМАЦІЯ_5) та залишив коментар під нею з наступним текстом: «Та давайте уже поддержим ОСОБА_5 , они уже стали полноценным государством. Давайте будем с ними сотрудничать и жить в мире и покое. И давайте будем строить своё государство вдали от нацистского режима.».

Таким чином, ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у публічних закликах до підтримки рішень та/або дій окупаційної адміністрації держави-агресора, а також до невизнання поширення державного суверенітету України на тимчасово окуповані території України, тобто у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.111-1 КК України.

Відповідно до положень ч.2 ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 111-1 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , є кримінальним проступком.

Частиною 2 статті 381 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

Як вбачається з доданої до обвинувального акту письмової заяви ОСОБА_3 , що складена у присутності захисника ОСОБА_8 , обвинувачений беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження та надав згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.

Окрім цього, до обвинувального акта долучено матеріали дізнання у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000231 від 16.09.2022 року відносно ОСОБА_3 .

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає за можливе розглянути обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження.

Дослідивши наявні у кримінальному провадженні докази, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку повністю доведена, а його дії вірно кваліфіковані за ч.1 ст. 111-1 КК України, як публічний заклик до підтримки рішень та/або дій окупаційної адміністрації держави-агресора, а також до невизнання поширення державного суверенітету України на тимчасово окуповані території України.

Відповідно до положень ст. 50 КК України, до особи, визнаної винною за вироком суду у вчиненні кримінального правопорушення застосовується покарання, яке є заходом примусу і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

На підставі ч.2 ст. 382 КПК України, вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

При обранні виду та міри покарання обвинуваченому відповідно до ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим проступку, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують його покарання, які наведені вище. Суд вважає, що обвинуваченому має бути призначене покарання в межах санкції, передбаченої ч.1 ст. 111-1 КК України, а саме у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_3 був засуджений вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 27.04.2023 року за ч.2 ст.28, ч.2 ст.194, ч.1 ст.263 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки.

Відповідно до ч.3 ст. 72 КК України, основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю кримінальних правопорушень і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 26.05.2020 року у справі № 243/2528/19, положення ч.3 ст.72 КК України не тільки не виключають можливості застосування положень статей 70, 71 КК України щодо призначення покарання за сукупністю злочинів та за сукупністю вироків, але й прямо вказують на необхідність такого застосування. У той же час ч.3 ст.72 КК України передбачає не самостійне виконання вироків, якщо одним чи кількома з них призначено покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, а лише неможливість складення цих покарань з іншими видами покарань при призначенні їх за сукупністю злочинів або за сукупністю вироків і необхідність самостійного (окремого) виконання цих покарань.

Отже, враховуючи наведене вище, відповідно до ч.3 ст. 72 КК України, вирок Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 27.04.2023 року, яким ОСОБА_3 засуджено за ч.2 ст.28, ч.2 ст.194, ч.1 ст.263 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки, слід виконувати самостійно.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого не обирався.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлено.

Питання процесуальних витрат у провадженні суд вирішує відповідно до ст. 124 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374, 382 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 111-1 КК України та призначити йому покарання у виді 10 (десяти) років позбавлення права обіймати посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування та займатися діяльністю, пов`язаною з наданням публічних послуг.

Вирок Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 27.04.2023 року, яким ОСОБА_3 засуджено за ч.2 ст.28, ч.2 ст.194, ч.1 ст.263 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки, виконувати самостійно.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_3 не обирався.

Цивільну позовну заяву не заявлено.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати за проведення судової лінгвістичної семантико-текстуальної експертизи мовлення №197 від 10.01.2023 року в сумі 7550 гривень 80 копійок.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст.ст. 381, 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому ст. 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду з урахуванням особливостей, передбачених статтею 394 КПК України протягом 30 днів з дня отримання його копії.

Вирок суду першої інстанції, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1