Справа № 468/1353/23
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
УХВАЛА

іменем України

20.06.2023 року слідчий суддя Баштанського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , розглянувши клопотання слідчого, погоджене з прокурором, про проведення обшуку у кримінальному провадженні №0000022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 436-2 ч. 1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчим відділенням Баштанського РВП ГУ НП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 436-2 ч. 1 КК України, за фактом публічного заперечення ОСОБА_4 , 1971 року народження, збройної агресії Російської Федерації проти України.

20.06.2023 року до суду надійшло клопотання слідчого Баштанського РВП ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Баштанської окружної прокуратури ОСОБА_5 , про проведення обшуку домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_1 , яке на праві приватної власності зареєстроване за ОСОБА_6 , за місцем проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою виявлення і вилучення мобільних телефонів та комп`ютерної техніки, якими користується ОСОБА_4 , а також білого прапору, який він встановлював на даху свого будинку.

Заслухавши слідчого, який підтримав клопотання, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Згідно зі ст. 3 КПК України завдання слідчого судді в кримінальному провадженні - здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Однією із загальних засад кримінального провадження є забезпечення недоторканості житла чи іншого володіння особи, яка забороняє проникнення до житла без вмотивованого судового рішення, що, у свою чергу, вимагає від слідчого судді перевірити вагомість та достатність підстав для втручання у право особи на недоторканість його житла.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантують кожному право на повагу до свого житла.

Частина друга ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає випадки, за яких таке право може бути обмеженим, а саме органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідно до ст. 234 КПК України, обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.

Відповідно до ч. 5 ст. 234 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про обшук, якщо прокурор, слідчий не доведе наявність достатніх підстав вважати, що відшукувані речі і документи мають значення для досудового розслідування; відомості, які містяться у відшукуваних речах і документах, можуть бути доказами під час судового розгляду; відшукувані речі, документи або особи знаходяться у зазначеному в клопотанні житлі чи іншому володінні особи.

Як на підставу для проведення обшуку слідчий посилається на показання свідків, які вказували, що ОСОБА_4 у спілкуванні з ними виправдовував збройну агресію Російської Федерації проти України, заперечував окупацію частини території України.

Проте, жоден з вказаних свідків слідчим, який має право здійснювати досудове розслідування даного кримінального провадження, не допитувався, натомість двох свідків допитав оперативний співробітник, одного - дізнавач.

Відповідно до ст. 40 КПК України слідчий уповноважений: починати досудове розслідування за наявності підстав, передбачених цим Кодексом; проводити слідчі (розшукові) дії та негласні слідчі (розшукові) дії у випадках, встановлених цим Кодексом; доручати проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій відповідним оперативним підрозділам.

Згідно зі ст. 41 КПК України оперативні підрозділи органів Національної поліції, органів безпеки, Національного антикорупційного бюро України, Державного бюро розслідувань, органів, що здійснюють контроль за додержанням податкового і митного законодавства, органів Державної кримінально-виконавчої служби України, органів Державної прикордонної служби України здійснюють слідчі (розшукові) дії та негласні слідчі (розшукові) дії в кримінальному провадженні за письмовим дорученням слідчого, прокурора. Під час виконання доручень слідчого, прокурора співробітник оперативного підрозділу користується повноваженнями слідчого. Співробітники оперативних підрозділів (крім підрозділу детективів, підрозділу внутрішнього контролю Національного антикорупційного бюро України) не мають права здійснювати процесуальні дії у кримінальному провадженні за власною ініціативою або звертатися з клопотаннями до слідчого судді чи прокурора.

Дана норма кореспондується з положеннями ч.4 ст. 7 Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність», яка передбачає право оперативних підрозділів проводити слідчі (розшукові) дії за дорученням слідчого.

Процитовані положення нормативних актів вказують на те, що в межах наданих повноважень слідчий, який здійснює досудове розслідування в певному кримінальному провадженні, має право доручати проведення слідчих (розшукових) дій по вказаному кримінальному провадженню конкретно визначеному співробітнику оперативного підрозділу, який при їх здійсненні користується повноваженнями слідчого.

Однак з протоколу допиту свідків вбачається, що їх допит провів співробітник оперативного підрозділу ОСОБА_7 , проте в долученому до клопотання дорученні слідчого в порядку ст. 40 КПК України немає жодних відомостей про те, що виконання даного доручення, а, отже і надання повноважень слідчого, покладені саме на ОСОБА_7 .

Таким чином, встановлені в ході розгляду клопотання обставини свідчать про те, що протоколи допитів свідків не можуть бути взяті слідчим суддею як докази, які дають підстави для проведення обшуку, оскільки вказані свідки були допитані особою, яка не мала передбачених КПК України повноважень слідчого для їх допиту.

Також з долучених до клопотання постанов прокурора від 27.03.2023 року про зміну правової кваліфікації кримінального правопорушення та про доручення проведення досудового розслідування іншому органу досудового розслідування вбачається, що до 27.03.2023 року досудове розслідування в даному кримінальному провадженні здійснювалось СВ УСБУ в Миколаївській області та лише 27.03.2023 року здійснення досудового розслідування було доручене СВ Баштанського РВП ГУ НП в Миколаївській області.

У свою чергу, це викликає сумніви в можливості дізнавачу Баштанського РВП ГУ НП в Миколаївській області в межах даного кримінального провадження 01.03.2023 року проводити допит свідка, а, отже, і спростовує можливість слідчому судді на підставі отриманих таким чином показань свідка надавати дозвіл на проведення обшуку володіння особи.

Крім того, показання всіх вказаних свідків є неконкретними та загальними і стосуються періоду кінця лютого початку березня 2022 року, натомість ст. 436-2 ч.1 КК України, щодо якої здійснюється досудове розслідування, була введена в дію з 16.03.2022 року.

До того ж з часу описаних в протоколах допиту свідків подій минуло більше року, і з часу самих допитів минуло кілька місяців, натомість слідчим не доведено, що речі, які дійсно можуть мати будь-яке значення для даного кримінального провадження досі можуть зберігатися у заявленому володінні.

Також із положень ст. 234 КПК України слідує, що при зверненні слідчого (прокурора) до суду з клопотанням про обшук у відповідному клопотанні повинно бути зазначено конкретне найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер, короткий виклад обставин кримінального правопорушення, у зв`язку з розслідуванням якого подається клопотання, а також достатні підстави вважати, що речі, що мають значення для розслідування даного кримінального провадження перебувають в конкретному домоволодінні, клопотання про проведення обшуку в якому надійшло до суду.

Натомість, з наданих слідчому судді матеріалів клопотання слідує, що кримінальне провадження №0000022 стосується діяння, передбаченого ч.1 ст. 436-2 КК України та в постанові прокурора від 27.03.2023 року про зміну правової кваліфікації кримінального правопорушення з ч.1 ст. 111-1 КК України на ч.1 ст. 436-2 КК України вказано, що за встановлених обставин кримінального правопорушення ОСОБА_8 здійснював відповідні висловлювання під час особистого спілкування з мешканцями с. Привільного, а не у мережі Інтернет, засобах масової інформації чи іншим чином до невизначеного кола осіб.

При цьому, клопотання слідчого взагалі не містить опису того, що за обставин даного кримінального правопорушення вилучення відповідних мобільних телефонів та комп`ютерної техніки є необхідним та що вони мають будь-яке значення для досудового розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 436-2 КК України.

Відомостей же про те, що здійснюються інші кримінальні провадження щодо вчинення даною особою інших кримінальних правопорушень із використанням мобільних телефонів чи комп`ютерної техніки, що б давало достатні підстави для надання дозволу на обшук з метою вилучення вказаної техніки, матеріали клопотання не містять взагалі.

Комплекс описаних вище обставин однозначно вказує на те, що в даному випадку слідчим не доведена наявність достатніх підстав вважати, що відшукувані речі мають значення для досудового розслідування даного кримінального провадженні та що відомості, які містяться у відшукуваних речах, можуть бути доказами під час судового розгляду даного кримінального провадження, а тому подібне втручання в права особи на повагу до її житла та обмеження недоторканості житла не є таким, що ґрунтується на законі, та не є таким, що переслідує визначені в ч. 2 ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод цілі, за яких таке втручання є можливим та виправданим.

За такого, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні клопотання про проведення обшуку.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.234,235,309 КПК України слідчий суддя

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання слідчого ОСОБА_3 , погодженого з прокурором ОСОБА_5 , по кримінальному провадженню №0000022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 436-2 ч. 1 КК України, про проведення обшуку домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_1 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: