ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2547/23 Справа № 210/1117/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2023 року м.Кривий Ріг

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю

секретаря: ОСОБА_5 ,

прокурора: ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені Дніпровського апеляційного суду міста Кривого Рогу, апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 квітня 2023 року за поданням начальника КВК №80 про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 , -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 квітня 2023 року відмовлено в задоволенні подання начальника КВК №80 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 .

Вказану ухвалу суд першої інстанції мотивував тим, що відсутні підстави для застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення, у зв`язку з наявною в матеріалах справи інформацією щодо особи засудженого ОСОБА_7 , який відбуває покарання за вчинення тяжкого злочину, своєю поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення, за час відбування покарання в КВК № 80 за період 2021-2023 років має по одному заохоченню в рік, відповідно до щоквартального оцінювання поведінки засудженого характеризувався позитивно, результатів підсистеми «Касандра» визначений ступінь рівня небезпеки для суспільства, як «Середній».

З вказаним рішенням суду першої інстанції не погодився засуджений та оскаржив в апеляційному порядку, в апеляційній скарзі просить ухвалу суду скасувати та застосувати до нього умовно-дострокове звільнення. На обґрунтування своїх вимог вказує, що відбув необхідні 2/3 частини строку призначеного покарання. Зазначає, що весь час відбування покарання він сумлінно працював, за що неодноразово отримував заохочення, відносини з адміністрацією колонії та іншими засудженими ввічливі та спокійні, режим не порушує та правопорушень не вчиняє.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який вважав, що до ОСОБА_7 неможливо застосувати умовно-дострокове звільнення, вивчивши та дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 404 КПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до п. 2 ч. 1ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Згідно зі ст.50,65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно з положеннями ст.81 КК України, особу може бути умовно-достроково звільнено від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та відбув визначений законом строк покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване судове рішення відповідає вказаним вимогам процесуального закону.

Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_7 , раніше неодноразово судимий, відбуває покарання за вчинення тяжкого злочину проти власності, в місцях позбавлення волі знаходиться з 12.11.2020 року, під час утримання в УВП №4, характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав, з 26.03.2032 року відбуває покарання в ДУ «Криворізька виправна колонія №80», де характеризується позитивно, дотримується норм, які визначають порядок та умови відбування покарання за, що був заохочений три рази, зокрема у 2021 році, 2022 році та у 2023 році, виконує обов`язки різнорібника їдальної установи, стягнень не має.

Відповідно до ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

За змістом закону, становлення особи на шлях виправлення це прагнення засудженого до такого виправлення, позитивні зрушення в його поведінці і ставленні до праці, які свідчать про успішне здійснення процесу виправлення, що може ефективно продовжуватися й в умовах відбування менш суворого покарання. Становлення особи на шлях виправлення для зазначеного виду заміни покарання характеризується зразковою поведінкою і сумлінним ставленням до праці. Цей висновок повинен ґрунтуватись не на характеристиці особи за період, що безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе умовно-дострокове звільнення, а на даних за весь час відбування покарання або принаймні протягом значної частини цього строку.

Колегія суддів звертає увагу, що положення ст. 81 КК України надають суду право, а не покладають на нього обов`язок щодо умовно-дострокового звільнення особи від відбування покарання, а тому доводи засудженого щодо необхідності його звільнення лише на підставі відбуття необхідного періоду покарання.

Разом з цим, засуджений ОСОБА_7 своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці, на даний час, не довів того, що став на шлях виправлення та відповідно можливість застосування до нього умовно-дострокового звільнення.

Також колегія суддів відмічає, що згідно з п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким мають надзвичайно важливе значення для виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України.

Виконання призначеного покарання має своєю метою не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також попередження нових злочинів і основною підставою умовно-дострокового звільнення є досягнення однієї з цілей покарання, зокрема виправлення засудженого, що підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці, проте матеріали даного судового провадження не містять даних, які б беззаперечно вказували, що ОСОБА_7 своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Аналіз матеріалів даного судового провадження дає підстави вважати, що хоча у поведінці засудженого ОСОБА_7 мають місце позитивні тенденції, однак вони носять не постійний та не тривалий характер. Отже у своїй сукупності дані щодо особи засудженого ОСОБА_7 не доводять, що він своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, оскільки дані, що містяться в матеріалах провадження не можуть бути безумовною підставою для звільнення засудженого ОСОБА_7 умовно-достроково, враховуючи його особу та поведінку під час перебування під вартою.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що матеріали справи не містять переконливих доказів того, що засуджений ОСОБА_7 дійсно став на шлях виправлення, що є обов`язковою умовою для умовно-дострокового звільнення, отже суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання начальника КВК №80 про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 , а тому не вбачає підстав для його скасування, про що ставиться питання в апеляційній скарзі засудженого.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення

Ухвалу Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 квітня 2023 року за поданням начальника КВК №80 про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 , залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді