Провадження № 1-кс/761/516/2022
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2022 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_7, при секретарі ОСОБА_8, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу адвоката ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_1 на постанову про закриття кримінального провадження № 0001609 від 17.10.2019 року,

ВСТАНОВИВ:

14.12.2021 року адвокат ОСОБА_9, звернулася до слідчого судді зі скаргою в порядку ст. 303 КПК України, в якій просить скасувати постанову старшого слідчого в особливо важливих справах другого відділу Управління з розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_10 від 25.02.2021 року про закриття кримінального провадження № 0001609 від 17.10.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 372 КК України, у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення; матеріали кримінального провадження № 0001609 від 17.10.2019 року повернути до Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань для продовження досудового розслідування.

В обґрунтування скарги зазначає, що Головне слідче управління Державного бюро розслідувань здійснювало досудове розслідування кримінального провадження № 0001609 від 17.10.2019 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 372 КК України.

15 серпня 2019 року ОСОБА_1 було подано заяву до ДБР про вчинення Генеральним прокурором ОСОБА_2 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 372 КК України. Заяві було присвоєно вхідний номер 4-6286. Відомості про кримінальне правопорушення внесені до ЄРДР на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_11 від 25.09.2019 року у справі № 761/25560/19, якою було зобов`язано уповноважену особу ДБР внести відомості до ЄРДР.

З 23.04.2014 року по 28.12.2018 року Генеральною прокуратурою України здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000679 від 23.04.2014 року за фактом здійснення службовими особами Товариства з обмеженою відповідальністю «Амадеус Ко» в порушення вимог чинного законодавства у сфері будівництва, охорони культурної спадщини та захисту державних інтересів будівництва об`єкта інженерної та транспортної інфраструктури по Парковій дорозі, 16а у місті Києві, тобто, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 5 ст. 298, ст. 356, 1 ст. 358, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 364-1 КК України.

14 липня 2017 року у вказаному кримінальному провадженні №0000679 було складено повідомлення про підозру ОСОБА_1 у вчиненні кримінальному правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України. У вказаному повідомленні про підозру ОСОБА_3 інкримінується, підписання рішення колегіального органу - Київської міської ради про передання у користування двох земельних ділянок на Парковій дорозі. Притягнення ОСОБА_1 , до кримінальної відповідальності, вважає нічим іншим, як політичною помстою очільника ГПУ. У свою чергу, вказане дає підстави вважати, що Генеральний прокурор вчинив злочин, передбачений ч.2 ст. 372 КК України.

Вважає, що слідчий ДБР ОСОБА_10., достатньо поверхнево та формально здійснив досудове розслідування даного кримінального провадження, і 25 лютого 2021 року дійшов висновку про наявність підстав для закриття кримінального провадження, у зв`язку із чим прийняв відповідну постанову. Вважає оскаржувану постанову протиправною, незаконною та передчасною, у зв`язку із чим вона має бути скасована, висновки, викладені у постанові є передчасними, оскільки вивчення матеріалів справи засвідчило, що рішення про закриття кримінального провадження прийнято без дослідження всіх обставин кримінального провадження, аналізу та оцінки даних досудової перевірки, що пояснюємо наступним.

Слідчий не взяв до уваги ту обставину, що скаржник наголошував на тому, що кримінальне переслідування було організоване особисто ОСОБА_2 , який обіймав на той час посаду Генерального прокурора України. Слідчий не допитав одночасно ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , що свідчить про неповноту досудового розслідування, та відповідно - про передчасність закриття кримінального провадження.

Слідчим були допитані слідчий ОСОБА_16 та прокурор ОСОБА_17 прокуратури міста Києва, які здійснювали досудове розслідування протягом з грудня 2018 року по серпень 2019 року, однак з липня 2017 року по грудень 2018 року досудове розслідування здійснювалось Генеральною прокуратурою України.

Інші прокурори, що входили до групи прокурорів у кримінальному провадженні - допитані не були. Вказані особи, як мінімум, є свідками у даному кримінальному провадженні, адже брали участь у досудовому розслідуванні, і відповідно - їм можуть бути відомі надання ОСОБА_2 вказівки на притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_1 .

Таким чином, допит вказаних осіб є необхідним для повного, всебічного і об`єктивного досудового розслідування, натомість, їх не було проведено слідчим, що, в свою чергу, свідчить про неповноту досудового розслідування, не виконано увесь можливий перелік слідчих дій, і як наслідок про передчасність закриття даного кримінального провадження.

Зазначає, що підозра була очевидно необґрунтованою, про що свідчить скасування повідомлення про підозру слідчим суддею Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_12 ухвалою від 29.08.2019 року у справі № 752/13607/19. Вказані обставини об`єктивно свідчать про незаконність притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_1 , та наявність підстав для подальшого досудового розслідування, і відповідно - про передчасність закриття кримінального провадження.

Отже, фактично, слідчий ДБР ОСОБА_10. взагалі не здійснив перевірку обставин і фактів, і необґрунтовано закрив кримінальне провадження, не зважаючи на очевидні ознаки вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 372 КК України. Вважає, що є усі правові та фактичні підстави для скасування постанови про закриття кримінального провадження від 25.02.2021 року та направлення даного кримінального провадження до ГСУ ДБР для продовження досудового розслідування.

21.09.2022 року згідно протоколу повторного автоматичного визначення слідчого судді, справу №761/44851/21 передано для розгляду слідчому судді ОСОБА_13

В судове засідання адвокат не з`явилася, про час та місце розгляду скарги повідомлялася належним чином, надала заяву в якій скаргу підтримала та просила розглядати без її участі.

Слідчий в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду скарги повідомлявся належним чином, про поважність причини своєї неявки суд не повідомив, матеріали закритого кримінального провадження на вимогу суду не надав, та слідчим суддею визнано можливим розглядати справу у його відсутності у відповідності до вимог п.2, 3 ст. 306 КПК України.

Дослідивши матеріали скарги приходжу до наступного висновку.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Відповідно до ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності

Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Дану скаргу подано належною особою, у строки, передбачені КПК України.

Також встановлено, що у провадженні Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань, перебували матеріали кримінального провадження № 0001609 від 17.10.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 372 КК України, відомості про яке внесені до ЄРДР на виконання ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 25.09.2022 року, за заявою ОСОБА_1 від 30.08.2019 року, щодо можливого вчинення посадовими особами Генеральної прокуратури України кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.372 КК України.

25.02.2021 року постановою старшого слідчого в особливо важливих справах другого відділу Управління з розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_10 прийнято рішення про закриття кримінального провадження № 0001609 від 17.10.2019 року, щодо можливого вчинення ОСОБА_2 на посаді Генерального прокурора України та іншими працівниками прокуратури притягнення завідомо невинного ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності, поєднаного обвинуваченням у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, а також поєднаного зі штучним створенням доказів обвинувачення або іншою фальсифікацією, у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 372 КК України.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 3 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Згідно положень п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України покладається на слідчого, прокурора, та у встановлених цим Кодексом випадках - потерпілого.

Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Відповідно до ст. 110 КПК України постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Згідно із роз`ясненнями, що містяться у п. 3 Узагальнення ВССУ про практику розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування від 12.01.2017 № 9-49/0/4-17 слідчі судді при розгляді скарги на відповідні постанови з`ясовують питання дотримання вимог щодо всебічності та повноти дослідження, оскільки така неповнота може призвести до прийняття необґрунтованого рішення про закриття кримінального провадження.

Таким чином, правова природа даного виду оскарження процесуального рішення слідчого та прокурора передбачає необхідність перевірки слідчим суддею не лише дотримання процесуального порядку закриття кримінального провадження посадовими особами органів досудового розслідування, а й підстав його закриття.

Водночас, з постанови старшого слідчого в особливо важливих справах другого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, ГСУ ДБР ОСОБА_14, від 25.02.2022 року, про закриття кримінального провадження № 0001609 від 17.10.2019 року вбачається, що рішення про закриття кримінального провадження є таким, що прийнято передчасно, на підставі неповно проведеного досудового розслідування без всебічного, повного та об`єктивного дослідження усіх обставин кримінального провадження.

Зокрема у оскаржуваній постанові слідчого не враховано рішення слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 29.08.2019 року по справі № 752/13607/19, яким було скасовано повідомлення про підозру у кримінальному провадженні № 0002681, що має безпосереднє значення до кримінального провадження № 0001609 від 17.10.2019 року.

Також з оскаржуваної постанови вбачається, що були допитані лише свідок ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 .

В той же час не було проведено допиту особи, якій ймовірно було завдано шкоди - ОСОБА_1 .

Отже, слідчий суддя вважає наявні у кримінальному провадженні дані недостатні для висновку про закриття кримінального провадження, оскільки той обсяг інформації, яка наявна у слідчого явно не дає змоги стверджувати ні про наявність, ані про відсутність складу кримінальних правопорушень у діях вказаних осіб.

Слідчий суддя позбавлений можливості перевірити обставини викладені в постанові про закриття кримінального провадження фактичним обставинам, встановленим під час досудового розслідування, а також повноту проведеного досудового розслідування, оскільки матеріали закритого провадження на вимогу суду надані не були.

У п. 42 рішення Європейського суду з прав людини від 13.01.2011 року у справі "Михалкова та інші проти України" розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана «гарантувати кожному, хто потребує під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції», що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Також, Європейський суд з прав людини у рішенні «Бєлоусов проти України» заява № 4494/07 від 07 листопада 2013 року у п. 55 зазначив: мінімальні стандарти ефективності, визначені практикою Суду, включають в себе вимоги, що розслідування має бути ретельнішим, незалежним, безстороннім та підконтрольним громадськості, а також, що компетентні органи влади повинні діяти зі зразковою ретельністю і оперативністю (див., наприклад, рішення від 19 липня 2012 року у справі «Алексахін проти України» (Aleksakhin v. Ukraine), заява № 31939/06, п. 55).

Наведене у сукупності вказує на необґрунтованість постанови старшого слідчого в особливо важливих справах другого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, ГСУ ДБР ОСОБА_14, від 25.02.2022 року, про закриття кримінального провадження № 0001609 від 17.10.2019 року, та невжиття достатнього обсягу заходів у вигляді проведення необхідних слідчих та/чи процесуальних дій з метою виконання завдань кримінального провадження та встановлення обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Таким чином, слідчий суддя, розглянувши скаргу в межах питань, які були винесені на її розгляд стороною кримінального провадження, та перевіривши надані в обґрунтування цих питань докази, з урахуванням вищенаведеного прийшов до висновку, що скарга адвоката ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_1 на постанову старшого слідчого в особливо важливих справах другого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, ГСУ ДБР ОСОБА_14, від 25.02.2022 року про закриття кримінального провадження № 0001609 від 17.10.2019 року є обґрунтованою, та такою, що підлягає задоволенню в частині скасування рішення слідчого.

Враховуючи наведене, керуючись ст. 22, 26, 91, 92, 110, 303, 306, 307, 372, 376, 532 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу адвоката ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_1 на постанову про закриття кримінального провадження № 0001609 від 17.10.2019 року - задовольнити.

Скасувати постанову старшого слідчого в особливо важливих справах другого відділу Управління з розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_10 від 25.02.2021 року про закриття кримінального провадження № 0001609 від 17.10.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 372 КК України, у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

Матеріали кримінального провадження № 0001609 від 17.10.2019 року повернути до Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань для продовження досудового розслідування.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_15