ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/174/23 Справа № 697/1326/19 Категорія: ч. 2,3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2023 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого - суддіОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання за участю:ОСОБА_5 ,
прокурораОСОБА_6 ,
обвинуваченого в режимі відеоконференції з ДУ «Черкаський слідчий ізолятор» захисника в режимі відеоконференції ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси матеріали об`єднаних кримінальних проваджень № 0000186, 0000350, 0000595 за апеляційною скаргою прокурора Канівського відділу Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 28 листопада 2022 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Канів, Черкаської області, без реєстрації місця проживання, проживаючого в АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, раніше судимого:

- 24.11.2017 Канівським міськрайонним судом за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 277, 70 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком терміном на 1 рік 6 місяців, судимість у відповідності до ст. 89 КК України не знята та не погашена у встановленому законом порядку;

- 02.12.2020 Канівським міськрайонним судом Черкаської області за ч. 1 ст. 310 КК України до штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн. Ухвалою Канівського міськрайонного суду від 19.05.2021 розстрочено суму несплаченого штрафу на 6 місяців. Ухвалою Канівського міськрайонного суду від 28.09.2021 покарання у виді штрафу замінено на покарання у виді громадських робіт, строком на 100 годин;

- 24.05.2021 Канівським міськрайонним судом Черкаської області за ч.ч. 2,3 ст. 185, ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі, -

виправдано за ч. 2 ст. 289 КК України у зв`язку з недоведеністю, що в його діях є склад кримінального правопорушення. передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

ОСОБА_7 засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених:

- ч. 2 ст. 185 КК України, до 2 років позбавлення волі;

- ч. 3 ст. 185 КК України, до 4 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у вигляді 4 років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано покарання за вироком Канівського міськрайонного суду від 02.12.2020, з врахуванням перерахунку покарання у вигляді громадських робіт на покарання у вигляді позбавленні волі згідно ч. 1 ст. 72 КК України з розрахунку одному дню позбавлення волі відповідають 8 годин громадських робіт, та за вироком Канівського міськрайонного суду від 24.05.2021 та остаточно визначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі - 4 роки 1 місяць 10 днів.

Строк покарання ухвалено обчислювати з 28 листопада 2022 року. Зараховано в строк покарання, призначеного за сукупністю злочинів, покарання відбуте частково за вироком Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 24 травня 2021 року в період з 09 лютого 2021 року до 27 листопада 2022 року.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_7 процесуальні витрати на користь держави в сумі 4239,27 грн.

Вирішена доля речових доказів відповідно до ст. 100 КПК України, -

в с т а н о в и л а :

Вироком Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 28.11.2022 ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за те, що він, будучи раніше судимим 24.11.2017 року Канівським міськрайонним судом за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 277 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком терміном на 1 рік 6 місяців, маючий відповідно до ст. 89 КК України не зняту та не погашену судимість, на шлях виправлення та перевиховання не став та повторно вчинив умисний злочин проти власності.

Так, ОСОБА_7 , 12.05.2019, близько 10.00 години, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, переслідуючи мету таємного викрадення чужого майна, проник на територію домоволодіння, що розташоване по АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_10 , після чого, відчинивши за допомогою ключа вхідні двері будинку, таємно проник до кімнати будинку, де з серванта скоїв крадіжку грошових коштів у сумі 1500 гривень, чим завдав потерпілому майнової шкоди на вказану суму.

Також ОСОБА_7 , 15.05.2019, близько 12.00 години, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, переслідуючи мету таємного викрадення чужого майна, проник на територію домоволодіння, що розташоване по АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_10 , після чого, відчинивши за допомогою ключа вхідні двері будинку, таємно проник до кімнати будинку, де з шафи скоїв крадіжку грошових коштів у сумі 1700 гривень, чим завдав потерпілому майнової шкоди на вказану суму.

ОСОБА_7 , 20.06.2019, близько 10.00 години, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, переслідуючи мету таємного викрадення чужого майна, проник на територію домоволодіння, що розташоване по АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_10 , після чого, шляхом пошкодження фанери на вхідних дверях, таємно проник до кімнати будинку, в якій на підлозі під кріслом знайшов барсетку, з якої скоїв крадіжку грошових коштів у сумі 3000 гривень, чим завдав потерпілому майнової шкоди на вказану суму.

Крім того ОСОБА_7 , 08.07.2019, близько 10.00 години, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, переслідуючи мету таємного викрадення чужого майна, проник на територію домоволодіння, що розташоване по АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_10 , після чого, шляхом пошкодження фанери на вхідних дверях, таємно проник до кімнати будинку, де з серванту скоїв крадіжку грошових коштів у сумі 1000 гривень, чим завдав потерпілому майнової шкоди на вказану суму.

Також ОСОБА_7 , 14.07.2019, близько 14.00 години, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, переслідуючи мету таємного викрадення чужого майна, проник на територію домоволодіння, що розташоване по АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_10 , після чого, шляхом пошкодження фанери на вхідних дверях, таємно проник до кімнати будинку, в якій під ліжком виявив та таємно викрав чотири банки тушонки зі свинини ємністю 0,5 л кожна, вартістю однієї банки відповідно до довідки Канівського РАЙСТ 80 гривень, чим завдав потерпілому майнової шкоди на загальну суму 320 гривень.

Всього ОСОБА_7 здійснив крадіжку на загальну суму 7520 гривень.

ОСОБА_7 , 20.09.2019, близько 19 год. 30 хв., перебуваючи в будинку, що розташований по АДРЕСА_1 , та належить ОСОБА_11 , переслідуючи мету таємного викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу до жилої кімнати вказаного будинку, таємно викрав з вказаної кімнати мобільний телефон марки «Fly FF 183», вартість якого згідно з довідкою вартості становить 286 грн., з стартовим пакетом ПрАТ «Київстар», вартість якого згідно з довідкою вартості становить 50 грн., чим завдав потерпілій ОСОБА_12 матеріальних збитків на загальну суму 336 грн.

Крім того згідно обвинувального акту ОСОБА_7 , будучи раніше судимим 24.11.2017 Канівським міськрайонним судом за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 277 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком терміном на 1 рік 6 місяців, маючий відповідно до ст. 89 КК України не зняту та не погашену судимість, на шлях виправлення та перевиховання не став та повторно вчинив умисний злочин проти власності.

Так, ОСОБА_7 в кінці липня 2018 року, перебуваючи на території домоволодіння по АДРЕСА_1 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння, взяв у ОСОБА_13 належний йому мопед марки «Дефіант» та запевнивши його у тому, що має намір заплатити за нього грошові кошти, почав користуватись вказаним мопедом, а в подальшому шляхом обману заволодів вищевказаним мопедом та продав його ОСОБА_14 .

Вказані дії ОСОБА_7 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.2 ст. 289 КК України - незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.

Судом першої інстанції виправдано ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, оскільки обвинувачення грунтується на припущеннях, його вина не доведена поза розумним сумнівом. Судом встановлено, що в діях ОСОБА_7 відсутні обов`язкові елементи складу злочину - суб`єктивної та об`єктивної сторони за ч. 2 ст. 289 КК України.

Не погоджуючись з вироком суду, прокурор Канівського відділу Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_15 подав апеляційну скаргу в якій, не заперечуючи доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2,3 ст. 185 КК України, просив його скасувати через неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Просив ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2,3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України, та призначити покарання: за ч. 2 ст. 185 КК України 2 роки позбавлення волі, за ч. 3 ст. 185 КК України 4 роки позбавлення волі, за ч. 2 ст. 289 КК України - 6 років позбавлення волі без конфіскації майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_7 до відбування покарання у виді 6 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 24.11.2017, яким ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 277 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарання за цим вироком та вироком Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 02.12.2020, яким ОСОБА_7 засуджено за ч. 1 ст. 310 КК України до штрафу у розмірі 100 НМДГ, що становить 1700 грн. та ухвалою Канівського міськрайонного суду від 28.09.2020 покарання у виді штрафу за цим вироком замінено на 100 годин громадських робіт, що згідно положенням ч. 1 ст. 72 КК України відповідає 12 дням позбавлення волі, а також вироком Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 24.05.2021, яким ОСОБА_7 засуджено за ч.ч. 2,3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, остаточно визначити ОСОБА_7 до відбуття покарання у виді 6 років 6 місяців позбавлення волі.

У строк покарання ОСОБА_7 зарахувати покарання частково відбуте за вироком Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 24.05.2021, яке він відбував у період часу з 09 лютого 2021 року.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що висновки суду першої інстанції в частині виправдання ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 289 КК України є упередженими та не ґрунтуються на нормах кримінального та кримінального процесуального закону.

Судом безпідставно взято до уваги покази обвинуваченого ОСОБА_7 та не надано належної правової оцінки показам потерпілого ОСОБА_13 та свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_14 ..

В порушення вимог ст..ст. 7,9,22,23,94 КПК України судом першої інстанції не забезпечено всебічного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального правопорушення, що мало наслідком неповноту судового розгляду, оскільки судом необґрунтовано відмовлено в задоволенні клопотання прокурора про допит свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_7 , які були присутні при написанні боргової розписки обвинуваченим ОСОБА_7 потерпілому.

Крім того при винесенні вироку судом першої інстанції допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме при призначенні покарання не дотримано вимог ст.. 71 КК України, у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення, суд призначає покарання за правилами, передбаченими ст..ст. 71, 72 КК України.

З матеріалів кримінального провадження вбачається та як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_7 був засуджений 24.11.2017 вироком Канівського міськрайонного суду за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 277 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі зі звільненням від його відбування з випробування на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців позбавлення волі. Кримінальні правопорушення в даному кримінальному провадженні були вчинені 12.05.2019 та 15.05.2019, тобто під час іспитового строку, тому покарання обвинуваченому повинно бути призначено також з застосуванням положень ст.. 71 КК України.

Також у вступній частині вироку не зазначено всіх судимостей обвинуваченого ОСОБА_7 , а саме: вирок Канівського міськрайонного суду від 02.12.2020 та вирок Канівського міськрайонного суду від 24.05.2021. За вироком Канівського міськрайонного суду від 24.11.2017 помилково вказано, що останнього було звільнено від відбуття покарання з випробуванням на підставі ст.. 70 КК України, а не ст. 75 КК України.

В змінах до апеляційної скарги від 28.02.2023 прокурор просив вирок Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 28.11.2022 щодо ОСОБА_7 за ч.ч. 2,3 ст. 185 КК України скасувати через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінальних правопорушень і особі обвинуваченого через м`якість.

Просив ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винуватим за ч.ч. 2,3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання: за ч. 2 ст. 185 КК України 2 роки позбавлення волі, за ч. 3 ст. 185 КК України 4 роки позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити покарання у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання за цим вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 24.11.2017 та призначити покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарань за цим вироком та вироком Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 02.12.2020, з урахуванням ухвали Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 28.09.2020, і вироком Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 24.05.2021, призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 4 років 10 місяців позбавлення волі.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 70 КК України в строк призначеного обвинуваченому покарання зарахувати покарання частково відбуте за вироком Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 24.05.2021, яке він відбуває з 09 лютого 2021 року.

Доповнити вступну частину вироку відомостями щодо попередніх судимостей ОСОБА_7 , а саме: його засудження вироком Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 02.12.2020 за ч. 1 ст. 310 КК України та вироком Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 24.05.2021 за ч.ч. 2,3 ст. 185 КК України.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора ОСОБА_6 , яка підтримала змінену апеляційну скаргу прокурора, просила її задовольнити; думки обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які частково погодилися зі зміненою апеляційною скаргою прокурора, просили призначити покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, а не шляхом часткового складання покарання, як просить прокурор в зміненій апеляційній скарзі, та остаточно призначити покарання 4 роки 6 місяців позбавлення волі, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи зміненої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що змінена апеляційна скарга прокурора підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Згідно ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом, згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вказаним вимогам вирок міськрайонного суду в повній мірі не відповідає.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, за які він засуджений, відповідає фактичним обставинам справи, ґрунтується на доказах, досліджених судом в порядку ч.3 ст. 349 КПК України, та ніким не оспорюється.

Судом першої інстанції дії ОСОБА_7 вірно кваліфіковано за ч. 2,3 ст. 185 КК України.

Оскільки учасниками судового провадження не оспорюється доведеність винуватості, кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_19 за ч. 2,3 ст. 185 КК України, призначене покарання за вказаними кримінальними правопорушеннями та підстави виправдання останнього за ч. 2 ст. 289 КК України, тому вирок Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 28.11.2022 в цих частинах не перевіряється.

Доводи прокурора про недотримання судом першої інстанції вимог ст. 374 КПК України при постановленні вироку є обґрунтованими.

Відповідно до п.4 ч. 2 ст. 374 КПК України у вступній частині вироку зазначаються анкетні відомості обвинуваченого, а також інші відомості про особу обвинуваченого, що мають значення для справи.

З вироку суду вбачається, що у анкетних відомостях обвинуваченого ОСОБА_7 судом першої інстанції вказано, що він раніше судимий, однак не зазначено всі не зняті та не погашені судимості, наявність яких має істотне значення при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 .

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 був неодноразово засуджений та має 3 не зняті та не погашені судимості. Так, він був засуджений: 02.12.2020 Канівським міськрайонним судом Черкаської області за ч. 1 ст. 310 КК України до штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн. Ухвалою Канівського міськрайонного суду від 19.05.2021 розстрочено суму несплаченого штрафу на 6 місяців. Ухвалою Канівського міськрайонного суду від 28.09.2021 покарання у виді штрафу замінено на покарання у виді громадських робіт, строком на 100 годин; 24.05.2021 Канівським міськрайонним судом Черкаської області за ч.ч. 2,3 ст. 185, ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі. Однак дані про ці судимості у вироку суду першої інстанції відсутні.

Вищевказані невідповідності підлягають виправленню судом апеляційної інстанції, шляхом доповненням у вступній частині вироку анкетних відомостей обвинуваченого ОСОБА_7 наявними не знятими та не погашеними судимостями.

Доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосування закону, який підлягає застосуванню, є обґрунтованими.

Відповідно до ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Згідно ч.ч.1,4 ст. 71 КК України: якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Остаточне покарання за сукупністю вироків, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Відповідно до ч. 3 ст. 78 КК України у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.

Згідно вироку суду ОСОБА_7 засуджений за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України на 4 роки позбавлення волі, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, до покарання, призначеного за даним вироком частково приєднано покарання за вироком Канівського міськрайонного суду від 02.12.2020 та за вироком Канівського міськрайонного суду від 24.05.2021, та остаточно визначено останньому до відбуття - 4 роки 1 місяць 10 днів позбавлення волі.

При цьому судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_7 , будучи раніше судимим 24.11.2017 Канівським міськрайонним судом Черкаської області за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 277 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, зі звільненням від його відбування на підставі ст. 75 КК України з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців, маючий відповідно до ст. 89 КК України не зняту та не погашену судимість на шлях виправлення та перевиховання не став та повторно вчинив умисний злочин проти власності.

З досліджених під час апеляційного розгляду матеріалів кримінального провадження вбачається, що іспитовий строк за вказаним вироком закінчувався 24.05.2019, а кримінальні правопорушення в даному кримінальному провадженні ОСОБА_7 вчинено в тому числі 12.05.2019 та 15.05.2019, тобто в період іспитового строку за вироком Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 24.11.2017.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд першої інстанції в порушення вимог ст. 71 КК України не призначив покарання за сукупністю вироків із вироком Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 24.11.2017.

В даному кримінальному провадженні суд першої інстанції повинен був призначити покарання за кожне кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, окремо та їх сукупностю на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, далі призначити покарання на підставі ст. 71 КК України за даним вироком та вироком Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 24.11.2017, приєднавши повністю або частково невідбуту частину покарання, а потім призначити остаточне покарання за правилами ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, зарахувавши покарання, відбуте повністю або частково за вироком Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 02.12.2020 та вироком Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 24.05.2021.

Оскільки судом першої інстанції при ухваленні вироку щодо ОСОБА_7 допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, не застосовано закон, який підлягає застосуванню, а саме - вимоги ст. 71 КК України, тому вирок Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 28 листопада 2022 року в частині призначеного покарання підлягає скасуванню з ухваленням нового вироку, в порядку ст.420 КПК України, з призначенням ОСОБА_7 покарання на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 24.11.2017, та остаточного призначення покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим 4 роки 6 місяців позбавлення волі.

Колегія суддів вважає, що призначення обвинуваченому ОСОБА_7 остаточного покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі, відповідає принципу індивідуалізації призначення покарання та вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а тому не вбачає підстав для призначення остаточного покарання ОСОБА_7 у виді 4 років 10 місяців позбавлення волі, як того просить прокурор в апеляційній скарзі.

В решті вирок суду залишити без змін.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.404, 405, ч.1 п.2,п.3 ст. 407, ст.ст. 408,409, 413, 414, 420, ч. 15 ст. 615 КПК України, колегія суддів,-

з а с у д и л а :

Апеляційну скаргу прокурора Канівського відділу Смілянської окружної прокуратури ОСОБА_9 зі змінами - задовольнити частково.

Вирок Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 28 листопада 2022 року в частині призначеного ОСОБА_7 покарання скасувати.

Ухвалити новий вирок, яким вважати засудженим ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 185 КК України на 2 роки позбавлення волі, за ч. 3 ст. 185 КК України на 4 роки позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, засудженим ОСОБА_7 до покарання у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 24.11.2017 у виді 6 місяців позбавлення волі та визначити ОСОБА_7 покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 02.12.2020 та вироком Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 24.05.2021, більш суворим за даним вироком, остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців, зарахувавши у строк остаточно призначеного покарання відбуте частково покарання за вироком Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 24.05.2021.

Вступну частину вироку, в саме - анкетні відомості обвинуваченого ОСОБА_7 , доповнити непогашеними судимостями останнього:

- 02.12.2020 Канівським міськрайонним судом Черкаської області за ч. 1 ст. 310 КК України до штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн. Ухвалою Канівського міськрайонного суду від 19.05.2021 розстрочено суму несплаченого штрафу на 6 місяців. Ухвалою Канівського міськрайонного суду від 28.09.2021 покарання у виді штрафу замінено на покарання у виді громадських робіт, строком на 100 годин;

- 24.05.2021 Канівським міськрайонним судом Черкаської області за ч.ч. 2,3 ст. 185, ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі.

В решті - вирок Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 28 листопада 2022 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Вирок суду може бути оскаржений до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії вироку суду.

Головуючий

Судді