Справа 303/1683/23
Провадження 1-кс/303/314/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 березня 2023 року м. Мукачево

Слідчий суддя Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

підозрюваного ОСОБА_3

захисника адвоката ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0000011 від 23.01.2023 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Мукачево Закарпатської області, українця, громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , із середньою освітою, головного сержанта третьої батареї військової частини НОМЕР_1 ,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 терміном на шістдесят діб, без визначення застави, яке мотивоване наступним.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_3 мав умисел, направлений на вимагання грошових коштів в потерпілого ОСОБА_7 .

Реалізуючи злочинний умисел, направлений на вимогу передачі потерпілим неіснуючого боргу, з погрозою насильства над останнім, ОСОБА_3 , за попередньою змовою з ОСОБА_8 , в точно невстановлений досудовим розслідуванням час, на початку грудня 2022 року, діючи з прямим умислом, з корисливим мотивом та метою особистого незаконного збагачення, знаючи, що, відповідно до указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022, в Україні введено воєнний стан, перебуваючи в приміщенні кафе «Первак» за адресою: м. Мукачево, вул. Тиха, 2 «А», при зустрічі з потерпілим ОСОБА_7 , висунув йому вимогу про передачу їм неіснуючого боргу у сумі 30 000 гривень, з погрозою подальшого застосування насильства відносно нього у разі невиконання такої вимоги.

В цей час, ОСОБА_8 , почергово з ОСОБА_3 здійснював стосовно потерпілого психологічний тиск та пред`являв вимоги щодо передачі грошових коштів в рахунок погашення неіснуючого боргу.

В подальшому, ОСОБА_3 , спільно з невстановленою досудовим розслідуванням особою, діючи за передньою змовою, продовжуючи свої злочинні дії, об`єднані одним єдиним злочинним умислом і направлені на вимогу передачі майна потерпілого, а саме, грошових коштів, з погрозою насильства над потерпілим, 31.12.2022 близько 07:00 години, знаходячись в невстановленій досудовим розслідуванням квартирі будинку по АДРЕСА_2 , в момент коли потерпілий зайшов до даного помешкання, ОСОБА_3 , тримаючи в руках невідомий предмет, з виду схожий на ніж, наніс потерпілому один удар в область лівого стегна спереду, чим самим спричинив потерпілому тілесних ушкоджень та фізичного болю, після чого висунув вимогу про передачу їм неіснуючого боргу та, отримавши відмову від потерпілого, разом з невстановленою досудовим розслідуванням особою продовжив фізичне насильство по відношенню до потерпілого, одягнувши на його голову поліетиленовий пакет, намагаючись його задушити, що супроводжувалось ударами руками та ногами по різних частинах тіла, після чого взявши до рук праску, демонструючи почав її розжарювати та підносити до оголених частин тіла потерпілого, з метою спонукання останнім виконати їхні вимоги. Під час зазначених дій потерпілий ОСОБА_7 реально сприймав виконання даної погрози на підставі минулого досвіду та з метою уникнення фізичної розправи зі сторони ОСОБА_3 та невстановленої досудовим розслідуванням особи погодився надати їм грошові кошти.

Далі, 20.01.2023, близько 22:50 години, ОСОБА_3 спільно з ОСОБА_8 , діючи за передньою змовою, продовжуючи свої злочинні дії, об`єднані одним єдиним злочинним умислом і направлені на вимогу передачі майна потерпілого, а саме, грошових коштів, з погрозою насильства над потерпілим, увірвалися до квартири потерпілого ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_3 , де з метою психологічного тиску на потерпілого, ОСОБА_3 наніс один удар в область обличчя ОСОБА_9 , який в цей час перебував в гостях у потерпілого, а ОСОБА_8 в цей час наніс ногою один удар в область тулуба ОСОБА_9 , чим самим хотіли залякати потерпілого та спонукали його повернути грошові кошти в рахунок погашення неіснуючого боргу.

Потерпілий ОСОБА_7 реально сприймав виконання даної погрози на підставі минулого досвіду, побоюючись за своє життя та з метою уникнення фізичної розправи зі сторони ОСОБА_3 погодився віддати їм цінні речі, які є в його помешканні.

ОСОБА_3 та ОСОБА_8 продовжили психологічний тиск на потерпілого, з метою підкріплення вимоги повернення грошових коштів, під час чого ОСОБА_3 , взявши до рук канцелярський степлер, підійшов до потерпілого та, схопивши його за горло, пристебнув на праве вухо одну скобу, після чого пристебнув на ліве вухо потерпілого ще дві скоби, чим самим завдав йому тілесних ушкоджень та фізичного болю.

Далі ОСОБА_3 , продовжуючи свої зухвалі дії, спрямовані на залякування потерпілого, почав погрожувати потерпілому використати увімкнену праску, змушував пити олію, їсти лавровий лист та запивати все розчином марганцівки, однак отримавши відмову від потерпілого робити дані дії, ОСОБА_3 наніс удари долонями рук в область голови потерпілого тим самим зламавши його волю до опору.

В цей час ОСОБА_8 , під час вчинення даних протиправних дій зі сторони ОСОБА_3 , зухвало за допомогою мобільного телефону, фіксував дане знущання стосовно потерпілого та, вчиняючи психологічний тиск, пред`являв вимоги щодо передачі грошових коштів в рахунок погашення неіснуючого боргу.

Далі, 05.03.2023 близько 12:00 години ОСОБА_3 спільно з ОСОБА_8 , діючи за передньою змовою, продовжуючи свою протиправну діяльність, об`єднану одним єдиним злочинним умислом і направлену на вимогу передачі майна потерпілого, а саме, грошових коштів, з погрозою насильства над потерпілим, домовилися з потерпілим ОСОБА_7 про зустріч за адресою: АДРЕСА_4 , де ОСОБА_3 , зустрівши потерпілого, попередньо домовившись з ОСОБА_8 , провів потерпілого до гаражного приміщення за адресою: АДРЕСА_5 , яким користується ОСОБА_8 , де, заштовхавши потерпілого всередину гаражу, ОСОБА_3 спільно з ОСОБА_8 почали наносити удари по різних частинах тіла потерпілого з метою вчинення тиску на нього, чим самим хотіли залякати потерпілого та спонукали його повернути грошові кошти в рахунок погашення неіснуючого боргу.

Потерпілий ОСОБА_7 реально сприймав виконання даної погрози на підставі минулого досвіду, побоюючись за своє життя та з метою уникнення продовження фізичної розправи зі сторони ОСОБА_3 та ОСОБА_8 погодився віддати їм грошові кошти у сумі 10 000 гривень, які в подальшому передав ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, тобто вимагання - вимога передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим, вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, вчинене в умовах воєнного стану.

05.03.2023 о 13 годині 11 хвилин ОСОБА_3 затримано в порядку статті 208 КПК України.

06.03.2023 ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

Слідчий зазначає, що підозра обґрунтовується здобутими в ході досудового слідства доказами.

Слідчий зазначає, що необхідність у застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_3 викликана метою забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання його спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, впливати будь-яким чином на свідків та потерпілих у даному кримінальному провадженні.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час досудового розслідування встановлено наявність декількох ризиків, передбачених у п.1,2,3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які виправдовують тримання особи під вартою, а саме підозрюваний ОСОБА_3 , перебуваючи на волі може переховуватися від органу досудового слідства та суду, оскільки він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке віднесене до категорії особливо тяжкого злочину, санкція статті якого передбачає покарання лише у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років, і, розуміючи тяжкість покарання, що йому загрожує у випадку визнання його судом винним, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

На думку слідчого, підозрюваний ОСОБА_3 може знищити або спотворити докази вчиненого злочину, які на даний час ще не встановлено.

Також існує ризик незаконного впливу з боку ОСОБА_3 на потерпілого та свідків щодо зміни їхніх показів на судовому розгляді, а наявна підозра у вчинені злочину із застосуванням насильства може стати вагомим інструментом залякування. Зокрема, ОСОБА_3 вчиняти погрози, умовляння до потерпілого та свідків, оскільки останній, знаючи, які склалися для нього обставини та до чого вони можуть призвести, з метою уникнення покарання може відшукати потерпілого та свідків даної події, чинити на них психологічний або фізичний вплив з метою примусити їх до зміни або відмови від своїх показів, а також схиляти потерпілого та свідків до дачі неправдивих показань про вчинення останнім кримінального правопорушення.

На думку слідчого, існує ризик продовження ОСОБА_3 кримінального правопорушення, у якому він підозрюється.

На думку слідчого, більш м`які запобіжні заходи не будуть достатньо ефективними для запобігання зазначеним ризикам та не забезпечать виконання підозрюваним ОСОБА_3 покладених на нього процесуальних обов`язків, і не дасть можливим провести повне, всебічне та неупереджене дослідження всіх обставин цього кримінального провадження та призведе до невиконання завдань кримінального судочинства.

З огляду на викладене, слідчий просив застосувати до ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів, без визначення застави.

Слідчий та прокурор в судовому засіданні просили задовольнити клопотання, з викладених в ньому підстав.

Підозрюваний та його захисник заперечували проти обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просили обрати запобіжний захід, не пов`язаний з ізоляцією від суспільства.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.

В провадженні СВ Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області перебуває кримінальне провадження №0000011 від 23.01.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 189 КК України.

05 березня 2023 року о 13 годині 11 хвилин ОСОБА_3 затримано в порядку статті 208 КПК України.

06 березня 2023 року ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 189 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_3 у вчиненні ним кримінального правопорушення підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами: протоколами прийняття заяви про кримінальне правопорушення, допитів потерпілого, свідка, огляду, обшуку, затримання особи та ін.

За визначенням Європейського суду з прав людини «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йде мова у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин».

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до статті 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу (частина 1); запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років (п.4 частини 2).

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_3 , крім наявності ризиків, передбачених п.п. 1,2,3,5 ч.1 статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінивши в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним інкримінованого йому досудовим розслідуванням особливо тяжкого кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним, особу підозрюваного, який є військовослужбовцем, підозрюється у вчиненні інших кримінальних правопорушень, на момент інкримінованого діяння перебував в стані наркотичного сп`яніння.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».

Стаття 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважує на тому, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину. Важливим критерієм орієнтуючись на який слід застосовувати вид запобіжного заходу повинна бути санкція за злочин вчинений обвинуваченим, тобто чим більш сувора санкція передбачена за злочин поставлений обвинуваченому в вину тим більш суворий запобіжний захід повинен бути обраний щодо нього.

У відповідності до п.1 ч.4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

З урахуванням викладеного, судом встановлено, що інший, більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, буде недостатнім для запобігання вказаним вище ризикам, а тому для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_3 слід застосувати більш суворий запобіжний захід у виді тримання під вартою, без визначення застави.

Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 193, 194, 196-198, 372 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

Строк тримання під вартою ОСОБА_3 відраховувати з моменту затримання, з 05 березня 2023 року.

Строк дії ухвали визначити до 03 травня 2023 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Мукачівського міськрайонного суду

Закарпатської області ОСОБА_1