КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

адвоката ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу з доповненнями адвоката ОСОБА_6 подану в інтересах ОСОБА_7 , ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 19 грудня 2022 року у кримінальному провадженні № 0000607, -

ВСТАНОВИЛА:

Зазначеною ухвалою задоволено клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000607 від 14.05.2021 року та накладено арешт на майно, яке було вилучене 04 серпня 2022 року в ході проведення обшуку в житлових приміщеннях, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на: 7 зливків ззовні схожих на золото з маркуванням «Argor Heraeus S.A.» вагою по 250 гр, пробою 999,9 із № 29995, № 30000, № 29996, № 29994, № 29992, № 29991, № 29997, 1 зливок ззовні схожий на золото з маркуванням «Argor Heraeus S.A.» вагою 100 гр, пробою 999,9 з № 585106, 2 зливки ззовні схожих на золото з маркуванням «Argor Heraeus S.A.» вагою rio 20 гр, пробою 999,9 із № 036590, № 068204 та сертифікатами до них, 1 зливок ззовні схожий на золото з маркуванням «Umicore Feingold» вагою 250 гр, пробою 999,9 з №26931, 12 зливків ззовні схожих на золото з маркуванням «Valcambi Suisse» вагою по 100 гр, пробою 999,9 із № АА118213, № АА118214, № АА118211, № АА118217, № ААІ18218, № АА118216, №АА187051, №АА187045, №АА187042, №АА187041, № АА1-.87046, № ААІ87357, предмети, візуально схожі на лом золота без маркування у вигляді 6 фракцій, які поміщено до поліетиленового пакету, 1 зливок ззовні схожий на платину з маркуванням «Credit Suisse» вагою 1 кг., пробою 999,5 з № АА000175, предмети ззовні схожі на металевий лом у вигляді ланок темного кольору, які поміщено до зіп-пакету із запискою «ІНФОРМАЦІЯ_1», кошти в іноземній валюті в розмірі 143 092 долари США (1 429 банкнот номіналом 100 доларів США, 3 банкноти номіналом 50 доларів США, 3 банкноти номіналом 10 доларів США, 2 банкноти номіналом 5 доларів США, 2 банкноти номіналом 1 долар США), 15 сертифікатів до зливків «Argor Heraeus S.A.», 15 сертифікатів до зливків «Credit Suisse», ключі до транспортного засобу марки Audi E-Tron, 2020 року випуску, н.з.т.з. НОМЕР_1 , VIN-код: НОМЕР_2 , які належать ОСОБА_7 .

В ухвалі слідчий суддя зазначив, що відповідно до ст.. 98, ч.10 ст.170, ч.2 ст.173 КПК України є підстави для накладення арешту на вказане майно з метою його збереження, оскільки дане майно є предметом кримінального правопорушення та визнано речовими доказами.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання органу досудового розслідування про накладення арешту на майно. Апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала постановлена без належного об`єктивного з`ясування обставин кримінального провадження, має ознаки однобічності і необ`єктивність судового розгляду, істотно порушує справедливий баланс між інтересами власника, гарантованими законом, і завданням КПКУкраїни та кримінального провадження.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що в ухвалі слідчого судді невмотивовано, яким чином майно відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України. При цьому слідчий суддя не врахував того, що власники майна ОСОБА_7 і ОСОБА_8 допитані в рамках даного кримінального провадження як свідки та вони не є підозрюваними, обвинуваченими чи особами, які несуть відповідальність за дії інших осіб. Відсутня будь яка шкода, завдана їх діями і тому вони не є цивільними відповідачами та ніякого відношення до даного кримінального провадження не мають. Окрім того апелянт вказує на те, що подружжя ОСОБА_7 постійно працюють та займаються підприємницької діяльністю і отримані доходи на протязі десяти років витрачають (вкладають) на купівлю іноземною валюти і купівлю злитків із золота, що підтверджується квитанціями і доводять те, що вилучені кошти і цінності набуті законно і не мають відношення до кримінальних правопорушень. Також апелянт додає, що накладаючи повторно арешт на вищезазначене майно слідчий суддя не врахував того, що ухвалою районного суду було скасовано в порядку ст.174 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення адвоката, який просив задовольнити апеляційні вимоги, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, вивчивши матеріали провадження за клопотанням органу досудового розслідування, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що слідчий суддя в повній мірі дотримався вказаних вимог закону.

Відповідно до положень ч. 2 п.1 ст. 171 КПК України в клопотанні слідчого про арешт майна повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень ст.170 КПК України та відповідне обґрунтування необхідності арешту.

З матеріалів справи вбачається, що Офісом Генерального прокурора здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні №0000607 від 14.05.2021 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.28, ст.198, ч.3 ст.209, ч.4 ст.190, ч.3 ст.358 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що на території міста Києва упродовж 2021-2022 років функціонує організована група осіб, які зорганізувались у стійке об`єднання та розподілили між собою ролі.

Метою діяльності вказаної групи є незаконне збагачення внаслідок збуту фінансово забезпеченому населенню міста Києва виготовлених кустарним способом золотих та срібних злитків під виглядом банківських металів у значних розмірах.

З метою реалізації загально визначеного плану, вказані особи використовуючи особисті зв`язки в ломбардах та інших фінансових установок купують за готівку викрадені дорогоцінні метали (золото, срібло) у будь якому вигляді та стані (дорогоцінні метали).

У подальшому, придбані дорогоцінні метали відвозять до попередньо орендованих гаражних приміщень, в яких здійснюється їх обробка/переробка в кустарних умовах для зміни їх фізичного стану, з метою виготовлення злитків низької проби (якості), використовуючи при цьому попередньо підготовлене для вчинення злочинів підроблене державне пробірне клеймо, яке останні наносять на кожний з виробів з метою приховання їх незаконного походження.

Окрім того, з метою легалізації походження вказаних виробів підробляються супровідні документи до них, а саме іменники (спеціальний знак, що засвідчує виготовлювача ювелірних виробів, чеки, квитанції сертифікати тощо, які надаються для ознайомлення покупцям вводячи їх таким чином в оману щодо походження та якості виробів.

У подальшому, відповідно до попередньо узгодженого злочинного плану здійснюється реалізація за готівку вказаних злитків із підробленими іменниками, державним пробірним клеймом та супровідними документами серед фінансово забезпеченого населення міста Києва вводячи їх в оману щодо походження та якості виробів під виглядом банківських металів, а отримані від збуту кошти легалізують шляхом закупівлі дорогоцінних металів, нового обладнання з метою збільшення обсягів обробки/переробки, придбання квартир, транспортних засобів членам організованої групи.

З метою недопущення їх викриття та документування, члени організованої групи здійснюють вказану діяльність без реєстрації суб`єктів господарювання та складання фінансово-господарських документів, що підтверджують придбання (походження), переробку та збут дорогоцінних металів у первинному та обробленому/переробленому вигляді, а також здійснюють всі розрахунки з продавцями дорогоцінних металів та виробів виключно за готівку.

Указаними діями, члени організованої групи систематично вводять в обіг України у значних обсягах партії злитків низької проби (якості), виготовлених кустарним способом із підробленими іменниками, державним пробірним клеймом та супровідними документами, вводячи при цьомупокупців в оману щодо їх походження та якості завдаючи майнової шкоди в особливо великих розмірах.

В межах зазначеного кримінального провадження орган досудового розслідування цілком слушно звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000607 від 14.05.2021 року, яке було вилучене 04 серпня 2022 року в ході проведення обшуку в житлових приміщеннях, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки останнє відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України та є метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя, обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на вищезазначене майно, а саме з тих підстав, що воно відповідає критеріям, передбачених ч. 1 ст. 98 КПК України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками слідчого судді, виходячи з того, що ст. 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України, що має місце в даному випадку. Крім того постановою органу досудового розслідування 05 серпня 2022 року вищезазначене майно визнано речовими доказами.

З огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, користування, розпорядження) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

На думку колегії суддів, в клопотанні органу досудового розслідування доведено наявність ризиків, передбачених ст. 170 КПК України, у відповідності до яких необхідно накласти арешт на майно, з метою його збереження, оскільки за матеріалами доданими до клопотання майно може свідчити, у сукупності, про вчинення особами кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст.28, ст.198, ч.3 ст.209, ч.4 ст.190, ч.3 ст.358 КК України та може бути набутим в результаті вчинення неправомірної діяльності.

Що стосується доводів апелянта про те, що клопотання органу досудового розслідування про арешт майна розглянуто без додержання вимог КПК України і тимчасово вилучене майно підлягало поверненню, то колегія суддів не бере їх до уваги, так як слідчий суддя при розгляді клопотання органу досудового розслідування про накладення арешту на майно вилученого ході проведення обшуку дотримався вимог ст. 170 КПК України, за якою арешт допускається, зокрема з метою збереження речових доказів. Також колегія суддів зважує на ту обставину, що слідчим суддею Печерського районного суду міста Києва у даному кримінальному провадженні надавався дозвіл на проведення обшуку за вказаною вище адресою, після чого вилучені грошові кошти та матеріальні цінності визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Долучені до матеріалів судової справи стороною захисту документи не є переконливими доказами належності та набуття від законної підприємницької діяльності подружжям ОСОБА_7 вказаних грошових коштів та цінностей та повинні бути перевірені в ході досудового розслідування.

Не заслуговують на увагу і доводи апелянта про незаконність повторного накладення арешту на вказане майно після скасованого арешту в порядку ст. 174 КПК, оскільки ст. 171 КПК України не забороняє повторного звернення органу досудового розслідування з таким клопотанням.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.

За таких обставин, посилання апелянта на відсутність будь-яких правових підстав для накладення арешту на майно, яке було вилучене в ході проведення обшуку не може прийматися до уваги.

З урахуванням викладеного, ухвалу слідчого судді слід залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 - без задоволення.

Керуючись ст.ст.98, 131, 132, 170- 173, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 19 грудня 2022 року, якою задоволено клопотання клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000607 від 14.05.2021 року та накладено арешт на майно, яке було вилучене 04 серпня 2022 року в ході проведення обшуку в житлових приміщеннях, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 - залишити без змін, а апеляційну скаргу з доповненнями адвоката ОСОБА_6 подану в інтересах ОСОБА_7 , ОСОБА_8 - без задоволення.

Ухвала Київського апеляційного суду оскарженню не підлягає.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/1420/2023

Єдиний унікальний номер 757/35306/22

Слідчий суддя суду 1-ї інстанції: ОСОБА_10

Доповідач - ОСОБА_1