У Х В А Л А

Іменем України

27.03.2023

Справа № 331/1651/23

Провадження № 1-кс/331/561/2023

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання капітана юстиції ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000439 від 13.03.2023 за підозрою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України,

про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В:

У провадження слідчого судді надійшло клопотання капітана юстиції ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000439 від 13.03.2023 за підозрою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України, погодженого старшим групи прокурорів, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні- прокурором відділу Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_5 про арешт майна.

Своє клопотання обґрунтовує тим, що 24.02.2022 Указами Президента України у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України та Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено введення в Україні воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжено відповідними Указами Президента України, затверджених Верховною радою України, зокрема Указом Президента України від 6 лютого 2023 року №58/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб затвердженого Законом України від 07.02.2023.

Починаючи з 02.03.2022 Кам`янко Дніпровська міська територіальна громада Василівського району Запорізької області тимчасово окупована представниками збройних формувань держави-агресора російської федерації (далі за текстом - зф держава-агресор рф).

Так, відповідно до положень ч.1 ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 (в редакції від 07.05.2022, далі за текстом - Закон №1207-VII), тимчасово окупована російською федерацією територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Тимчасова окупація російською федерацією територій України, визначених частиною першою статті 3 цього Закону, незалежно від її тривалості, є незаконною і не створює для російської федерації жодних територіальних прав.

Тимчасово окупованою територією, відповідно до п.7 ч.1 ст.1-1 Закону №1207-VII, є частини території України, в межах яких збройні формування російської федерації та окупаційна адміністрація російської федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування російської федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації російської федерації.

Відтак, Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 309 від 22.12.2022 «Про затвердження Переліку територій на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією», Кам`янсько-Дніпровська міська територіальна громада внесена до вказаного переліку територіальних громад, розташованих в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) та на час повідомлення про підозру перебуває у ньому.

Після остаточної військової окупації частини міст Василівського району Запорізької області, представниками збройних формувань російської федерації фактично було узурповано всі владні повноваження на тимчасово окупованій території громади шляхом збройного захоплення адміністративних будівель органів державної влади та місцевого самоврядування, встановлення інституту військових комендатур, запровадження тотального контролю та жорсткого управління у всіх сферах життєдіяльності громади, фактичної ліквідації приватної власності, свободи слова, пересування та волевиявлення, а також шляхом повсякденного залякування населення, застосування фізичного і психологічного впливу до окремих категорій суспільства та верств населення, в тому числі шляхом незаконного позбавлення волі діючих представників органів державної влади України та місцевого самоврядування.

Продовжуючи встановлення тотального контролю та розповсюджуючи свою владу на захоплених військових шляхом територіях Василівського району Запорізької області, представники збройних формувань рф, діючи за підтримки місцевих колаборантів, окупаційної адміністрації та інших лояльних до держави-агресора верств місцевого населення із числа діючих та колишніх співробітників правоохоронних органів України, створили на тимчасово окупованій території Запорізької області незаконний правоохоронний орган «Камянко-Днепровский районный отдел милиции», а у подальшому - відділ поліції №2 Управління внутрішніх справ по м. Василівка та Василівському району Головного управління МВС по Запорізькій області (отдел полиции № 2 Управления внутренних дел по г. Васильевка и Васильевскому району Главного управления МВД по Запорожской области) на захопленій матеріально-технічній базі ГУ НП в Запорізькій області, наділивши його всіма необхідними владними повноваженнями, необхідними для здійснення поліцейського контролю місцевого населення.

Починаючи з 09.04.2022 року, «Камянко-Днепровский районный отдел милиции» очолив колишній співробітник ГУ МВС в Запорізькій області (обвинувальний акт відносно якого за ч.7 ст.111-7 КК України перебуває на розгляді в Орджонікідзевському районному суді м. Запоріжжя) під керівництвом якого почалося формування нового особового складу вказаного територіального підрозділу незаконного правоохоронного органу держави-агресора, в тому числі і шляхом агітації та залучення на службу колишніх співробітників ГУ НП в Запорізькій області, які не виїхали до м. Запоріжжя за наказом керівництва, а залишилися на тимчасово окупованій території Василівського району та з травня 2022 року звільнені зі служби.

Зокрема, приблизно з 24.05.2022 (точна дата та час досудовим розслідуванням не встановлені), громадянин України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи на території м. Кам`янка-Дніпровська Василівського району Запорізької області, яке з 02.03.2022 та на час повідомлення про підозру є тимчасово окупованою російською федерацією територією України, будучи звільненим зі служби в поліції 23.05.2022 наказом ГУНП в Запорізькій області № 798 о/с, з посади інспектора-чергового чергової частини відділення поліції № 1 Василівського районного управління поліції ГУ НП України в Запорізькій області у званні «майор поліції», маючи відповідну освіту, фахові знання, управлінські навички та досвід роботи у правоохоронному органі понад 17 років, діючи умисно, із власних корисливих мотивів та з метою підтримання окупаційної влади, встановленої збройними формуваннями російської федерації, маючи проросійські погляди та критичне ставлення до діючої законної влади в Україні, достовірно усвідомлюючи протиправність своїх дій та передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, прийняв пропозицію невстановлених під час досудового розслідування осіб із числа представників збройних формувань та окупаційної адміністрації держави агресора та добровільно зайняв посаду оперативного чергового чергової частини (мовою оригіналу - оперативного дежурного дежурной части) незаконно створеного правоохоронного органу, а саме «отдела полиции № 2 Управления внутренних дел по г. Васильевка и Васильевскому району Главного управления МВД по Запорожской области».

В подальшому, ОСОБА_4 перебуваючи на тимчасово окупованій території

м. Кам`янка Дніпровська та окупованій території Василівського району Запорізької області, діючи умисно та виконуючи функціональні обов`язки в інтересах окупаційної влади на займаній посаді оперативного чергового чергової частини (мовою оригіналу - оперативного дежурного дежурной части) незаконно створеного «отдела полиции № 2 Управления внутренних дел по г. Васильевка и Васильевскому району Главного управления МВД по Запорожской области» разом із представниками збройних формувань рф брав участь добових чергуваннях, обліку правопорушень та ведення відповідної документації, а також вчиняв протиправні дії в інтересах окупаційної влади, пов`язані з охороною прав, правопорядку, що здійснюються від імені та за стандартами держави-агресора на тимчасово окупованій території Василівського району Запорізької області, реалізація яких в свою чергу забезпечує становлення та зміцнення окупаційної влади рф шляхом утворення і функціонування незаконно створеного окупаційного правоохоронного органу рф на окупованій території України.

Враховуючи викладене, 07.03.2023 громадянина України ОСОБА_4 обґрунтовано повідомлено про підозру у тому, що він приблизно з 24.05.2022 (більш точна дата та час органом досудового розслідування не встановлені), перебуваючи на території м. Кам`янка-Дніпровська Василівського району Запорізької області, яке з 02.03.2022 і на час повідомлення про підозру знаходиться під окупацією збройних сил російської федерації (далі зс рф), діючи умисно, маючи відповідну освіту, фахові знання, управлінські навички та досвід роботи у правоохоронному органі понад 17 років, діючи із власних корисливих мотивів та з метою підтримання окупаційної влади, встановленої збройними формуваннями російської федерації, маючи проросійські погляди та критичне ставлення до діючої законної влади в Україні, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи настання негативних наслідків, прийняв пропозицію невстановлених осіб із числа представників окупаційної влади м. Кам`янка-Дніпровська та добровільно вступив до лав незаконного правоохоронного органу, створеного на території тимчасово окупованого м. Кам`янка-Дніпровська Запорізької області так званій «народній міліції», який мав назву «Камянко-Днепровский районный отдел милиции», а у подальшому - відділ поліції №2 Управління внутрішніх справ по м. Василівка та Василівському району Головного управління МВС по Запорізькій області та зайняв посаду оперативного чергового чергової частини (мовою оригіналу - оперативного дежурного дежурной части).

Встановлено, що у власності підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на праві приватної власності наявна частка спільної власності розміром 1/3 квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 324000413.

Крім того, наразі в органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що наявні ризики відчуження вказаної частки на зазначене вище житлове приміщення, що на праві спільної часткової власності належить підозрюваному ОСОБА_4 , з метою унеможливлення застосування до неї заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна та подальшої його конфіскації, орган досудового розслідування вважає за доцільне здійснити розгляд цього клопотання без повідомлення про це підозрюваного та сторону захисту, з метою запобігання настанню негативних наслідків для кримінального провадження.

Просить накласти арешт шляхом заборони відчуження, користування та розпорядження на частку нерухомого майна, яке належить ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме накласти арешт на 1/3 частку квартири, яка розташована за адресою:

АДРЕСА_1 . Провести розгляд клопотання без виклику підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника.

Слідчий подав до суду заяву про розгляд клопотання без його участі, на задоволенні клопотання наполягає.

Згідно ч.1 ст. 172 КПК України неприбуття слідчого у судове засідання не перешкоджає його розгляду.

Фіксування розгляду клопотання технічними засобами звукозапису не здійснювалось на підставі ч. 4 ст. 107 КПК України.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що клопотання підлягає частковому задоволенню з наступних обставин.

Згідно п.7 ч.2 ст.131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно із ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом УСБУ в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000439 від 13.03.2023 за підозрою ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України, матеріали відносно якого виділені із кримінального провадження №0000102 від 29.03.2022.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 324000413 у власності підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на праві приватної власності наявна частка спільної власності розміром 1/3 квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

За ч. 1 ст. 16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Статтею 1 додаткового (першого)протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено,що кожна фізична,або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше,як в інтересах суспільства і на умовах,передбачених законом,або загальними принципами міжнародного права.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

ЄСПЛ також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A №52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A №98) (справа «East/West Alliance Limited» проти України).

Слідчий суддя вважає, що матеріали провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують втручання у права та інтереси власника майна, враховуючи і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження.

На цей час існують обґрунтовані підстави вважати, що вказане нерухоме майно, а саме 1/3 частка квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , може бути продане чи оформлено на іншу особу.

Оскільки, майно, належить ОСОБА_4 на яке просить накласти арешт слідчий за погодженням з прокурором та в матеріалах кримінального провадження міститься достатньо даних, які свідчать про те, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, а тому до підозрюваного необхідно застосувати арешт майна з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання. Незастосування накладення арешту може призвести до наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню та беручи до уваги наслідки арешту майна для інших осіб, розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, доведеність необхідності такого заходу забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання є обґрунтованим та підлягає частковому задоволенню.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна, тому у частині задоволення клопотання щодо накласти арешт, шляхом заборони користування, розпорядження на спільне часткове приватне нерухоме майно ОСОБА_4 1/3 квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , з метою забезпечення конфіскації майна, як виду покарання необхідно відмовити.

Дослідженням наявних матеріалів встановлено, що клопотання слідчого про арешт майна відповідає вимогам ст.ст.170, 171 КПК України та належним чином обґрунтоване. Доведена необхідність такого арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.

Крім того,слідча суддя звертає увагу на те, що арешт майна є тимчасовим заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження, який в подальшому може бути скасований у визначеному законом порядку. У відповідності до вимог ст. 174 КПК України законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна, а також і те, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Керуючись ст.ст.170-173 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Клопотання капітана юстиції ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000439 від 13.03.2023 за підозрою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України про арешт майна задовольнити частково.

Накласти арешт шляхом заборони відчуження частки нерухомого майна, яке належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме накласти арешт на 1/3 частку квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

В іншій частині клопотання відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Роз`яснити, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвалу може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1