УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2022 року місто Київ
Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду клопотання слідчого СВ ВП № 2 Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Шевченківської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про накладення арешту на вилучене під час обшуку майно у кримінальному провадженні № 0003235 від 08.11.2022 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
До Шевченківського районного суду міста Києва надійшло клопотання слідчого СВ ВП № 2 Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Шевчнківської окружної прокуратури ОСОБА_4 про накладення арешту на вилучене під час обшуку майно у кримінальному провадженні № 0003235 від 08.11.2022 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.
Клопотання мотивоване тим, що у провадженні СВ ВП № 2 Шевченківського управління поліції ГУНП у м. Києві, знаходиться кримінальне провадження №0003235, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що під час проведення слідчих дій органом досудового розслідування отримані відомості про те, що до вчинення зазначених кримінальних правопорушень причетний ОСОБА_5 , який незаконно зберігає за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 викрадені речі та предмети.
У зв`язку з вище викладеним, 09.11.2022 у органу досудового розслідування виник невідкладний випадок, пов`язаний із переслідуванням особи, яка підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, врятуванням майна та збереженням речових доказів, виявленням та фіксацією фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження, та підлягають доказуванню, що стало передумовою проникнення слідчого до приміщення квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .
Окрім того, перед початком слідчої дії, ОСОБА_6 роз`яснено зміст ст. 30, 63 Конституції України, ст. 18, 20, 233 КПК України, після чого останній надав добровільну письмову згоду на проникнення до квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , та проведення в ній обшуку.
Так, 09.11.2022 в ході проведення обшуку в приміщенні квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , працівниками поліції виявлено та вилучено: Велосипед марки «Меріда» чорно-зеленого кольору; Футляр чорного кольору з перфоратором чорно-червоного кольору; Болгарка марки «Бош» зеленого кольору; Спортивна сумка синього кольору з металевими ручними інструментами; Газова горілка марки ГВ Донмет 231; Газовий балон «Пропан» червоного кольору об`ємом 5 л.
А тому, слідчий, з метою забезпечення схоронності вказаних вище речових доказів, враховуючи, що з матеріалів досудового розслідування вбачається наявність достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ч. 1 ст. 98, ч. 2 ст. 167 КПК України та має суттєве значення для встановлення обставин у кримінальному провадженні, просить накласти арешт на вказане майно.
У судове засідання слідчий не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи.
Володілець майна не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи.
Дослідивши клопотання та додані на його обґрунтування матеріали, слідчий суддя приходить до такого висновку.
Так, у провадженні СВ ВП № 2 Шевченківського управління поліції ГУНП у м. Києві, знаходиться кримінальне провадження №0003235, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.
Звернення слідчого з клопотанням про арешт на вказане тимчасово вилучене майно зумовлено необхідністю збереження речових доказів, оскільки вилучені предмети мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні.
Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.
Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).
Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій та набуті кримінально протиправним шляхом.
Отже, майно, яке за обґрунтованої підозри органу досудового розслідування, має одну або декілька ознак, наведених у ст. 98 КПК України, може набути статусу речового доказу за рішенням слідчого, яке відповідно до вимог ч. 3 ст. 110 КПК України приймається у формі постанови.
Постановою слідчого у кримінальному провадженні від 09.11.2022 року майно, на яке сторона обвинувачення просить накласти арешт, визнано речовим доказом.
Згідно ч 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК України); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Крім того, при вирішенні клопотання сторони обвинувачення, слідчий суддя враховує, що закон не вимагає, щоб докази на підтвердження вчинення кримінального правопорушення були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого кримінального правопорушення. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно застосувати зазначений вид заходу забезпечення кримінального провадження з метою досягнення дієвості цього провадження та уникнення негативних наслідків.
За викладених обставин та відповідних норм кримінального процесуального законодавства, слідчий суддя приходить до переконання, що матеріалами клопотання обґрунтовано та в судовому засіданні встановлено необхідність застосування на даній стадії досудового розслідування, такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, тимчасово вилученого під час проведення обшуку, з метою уникнення можливості його відчуження, забезпечення збереження речових доказів, що залишили на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, слідчий суддя приходить до висновку, що у випадку його незастосування, це може призвести до наслідків, які можуть перешкоджати досудовому розслідуванню, а тому це є необхідною умовою досягнення дієвості даного кримінального провадження.
Вирішуючи питання про накладення арешту, слідчий суддя враховує й те, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту. При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.
Так, приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, фактичні обставини кримінального провадження, слідчий суддя з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження майна, яке відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, та визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні постановою слідчого від 09.11.2022, приходить до висновку про наявність достатніх підстав для накладення арешту на майно у даному кримінальному провадженні.
Керуючись статтями 2, 7, 8, 98, 170-173, 309, 395, 532 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,-
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання слідчого СВ ВП № 2 Шевченківського УП ГУНП у м. Києві капітан поліції ОСОБА_3 , - задовольнити.
Накласти арешт у кримінальному провадженні № 0003235 від 08.11.2022 на вилучене в ході обшуку майно, а саме:
- Велосипед марки «Меріда» чорно-зеленого кольору;
- Футляр чорного кольору з перфоратором чорно-червоного кольору;
- Болгарка марки «Бош» зеленого кольору;
- Спортивна сумка синього кольору з металевими ручними інструментами;
- Газова горілка марки ГВ Донмет 231;
- Газовий балон «Пропан» червоного кольору об`ємом 5 л.
Ухвала підлягає негайному виконанню.
На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Крім того, відповідно до ст. 174 КПК України арешт може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя ОСОБА_1