Справа № 372/510/23
Провадження 1-кс-222/23
ухвала

Іменем України

16 лютого 2023 року м.Обухів

Слідчий суддя Обухівського районного суду Київської області ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у залі судових засідань Обухівського районного суду Київської області клопотання старшої слідчої СВ Обухівського РУП ГУНП в Київській області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Обухівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 про арешт тимчасово вилученого майна,

В С Т А Н О В И В:

16.02.2023 року старша слідча СВ Обухівського РУП ГУНП в Київській області капітана поліції ОСОБА_3 звернулася до суду із клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001028 від 19.09.2022 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.307, ч.2 ст.307 КК України, яке обґрунтовує тим, що 19.09.2022 року до Обухівського РУП ГУНП в Київській області надійшов рапорт начальника ВКП Обухівського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_5 про те, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , незаконно збуває на території Обухівського району Київської області наркотичний засіб «метадон».

15.02.2023 в ході затримання в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_6 за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 307, ч.2 ст. 307 КК України, за адресою: АДРЕСА_2 , під час особистого обшуку останньої було виявлено та вилучено:

- контейнер, в якому знаходились 6 таблеток у окремих блістерах білого кольору, 7 таблеток у окремих блістерах, 11 таблеток у окремих блістерах, при цьому пігулки поміщено до спеціального пакету 3045215 та опечатано, контейнер поміщено до спеціального пакету №3045216 та опечатано.

- мобільний телефон «Samsung» білого кольору, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 із сім-карткою НОМЕР_3 , який поміщено до спеціального пакету №7142592 та мобільний телефон «Nokia», IMEI 1: НОМЕР_4 , IMEI 2: НОМЕР_5 із сім-карткою НОМЕР_6 , який поміщено до спеціального пакету №7142591 та опечатано;

- грошові кошти на загальну суму 1070 гривень, а саме: банкнота НБУ номіналом 200 гривень ГБ1511420, банкнота НБУ номіналом 200 гривень ЄИО198658, банкнота НБУ номіналом 200 гривень ПЕ6798669, банкнота НБУ номіналом 200 гривень ТЕ6957190, банкнота НБУ номіналом 100 гривень АД2494087, банкнота НБУ номіналом 10 гривень ЦИ3428416, банкнота НБУ номіналом 10 гривень ЮД1703590, банкнота НБУ номіналом 50 гривень ТУ4917725, які поміщено до спеціального пакету 3045214 та опечатано.

На підставі вище викладеного вилучені в ході проведення 15 лютого 2023 року затримання ОСОБА_6 в порядку ст. 208 КПК України мають доказове значення у кримінальному провадженні, необхідні для повного, всебічного та неупередженого проведення досудового розслідування, а також є безпосередньо знаряддям, предметом і доказом вчинення кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.1 ст. 307, ч.2 ст. 307 КК України, а саме: вилучений контейнер з пігулками, які зі слів ОСОБА_6 є наркотичними засобами «Метадон» є предметом вчинення кримінального правопорушення та в подальшому будуть об`єктом дослідження під час судових експертиз; мобільні телефони ОСОБА_6 є засобами вчинення кримінального правопорушення, якими вона користувалась під час домовленостей про збут наркотичних засобів; грошові кошти, які отримані внаслідок злочинної діяльності та в подальшому підлягають спеціальній конфіскації, якщо останню буде визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення.

Згідно постанови слідчого від 15 лютого 2023 року вищевказані вилучені предмети у ході затримання в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_6 - визнано речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні.

Виходячи з того, що при проведенні 15 лютого 2023 року затримання ОСОБА_6 в порядку ст. 208 КПК України виявлено та вилучено речі та предмети, які є безпосередньо знаряддям вчинення вказаного злочину, містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому виникає необхідність у накладенні арешту на тимчасово вилучене вищезазначене майно.

Відповідно до ст. 131 КПК України з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи забезпечення кримінального провадження, зокрема як арешт майна.

У відповідності до ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони є предметом кримінального правопорушення та одержані внаслідок його вчинення.

У відповідності до ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час огляду та обшуку.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України (Речові докази). Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Арешт може бути накладений у встановленому порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, спеціальної конфіскації, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

А тому з метою досягнення дієвості кримінального провадження, повноти, всебічності та неупередженості розслідування вищезазначеного злочину, наявна необхідність у застосуванні до тимчасово вилученого майна, яке відповідає критеріям ст. 98 КПК України, що є безпосередньо знаряддям, предметом та доказом вказаного кримінального правопорушення, а також з метою збереження речових доказів і запобігання можливості здійснити приховування, зникнення, втрати, використання, реалізації, передачі, відчуження вказаних речей, а також для встановлення відомостей, що міститься у вище вилучених речах шляхом проведення судових експертиз та слідчих дій, такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

Метою накладення арешту є збереження речових доказів.

Підставою накладення арешту є те, що вилучені речі є знаряддями та предметами вчиненого кримінального правопорушення.

Слідча Обухівського РУП ГУ НП в Київській області в судове засідання не з`явилася, просила розглядати клопотання без участі слідчого та прокурора, вимоги клопотання підтримала в повному обсязі, просила не здійснювати фіксацію процесуальної дії за допомогою технічних засобів, в тому числі не здійснювати аудіо запис та відео запис за допомогою технічних засобів.

Згідно норми ч. 1 ст. 107 КПК України фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Дослідивши матеріали справи приходжу до наступного.

Судом встановлено, що СВ Обухівського РУП ГУ НП в Київській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань під № 0001028 від 19.09.2022 року за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.307, ч.2 ст.307 КК України.

Згідно ст. 170 ч.1 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його. Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, i перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Згідно вимог ч.5 ст.173 КПК України в ухвалі про арешт майна має бути зазначено: а) перелік майна, яке підлягає арешту; б) підстави застосування арешту; в) перелік тимчасово вилученого майна, яке підлягає поверненню особі; г) заборону розпоряджатися або користуватися майном у разі її передбачення та вказівку на таке майно; д) порядок виконання ухвали.

Внесене клопотання відповідає вимогам ст.171 КПК України, матеріалам клопотання, доведено достатність даних про здійснення досудового розслідування вказаного кримінального правопорушення, тому з метою запобігання можливим фактам приховування, зникнення, втрати, використання, пересування, передачі, відчуження майна, а його арешт передбачає заборону особам, у володінні яких перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його, є підстави для задоволення клопотання, оскільки у судовому засіданні встановлено усі, передбачені ст.132, 173 КПК України, підстави до задоволення внесеного слідчим клопотання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 132, 170, 171-173, 309, 369-372, 532 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

Клопотання старшої слідчої СВ Обухівського РУП ГУНП в Київській області капітана поліції ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна, задовольнити.

Накласти арешт, на тимчасово вилучене майно в ході затримання 15.02.2023 ОСОБА_6 в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 307, ч.2 ст. 307 КК України, за адресою: АДРЕСА_2 , а саме:

- контейнер, який поміщено до спеціального пакету №3045216 та опечатано;

- 6 таблеток у окремих блістерах білого кольору, 7 таблеток у окремих блістерах, 11 таблеток у окремих блістерах, які поміщено до спеціального пакету 3045215 та опечатано,

-мобільний телефон «Samsung» білого кольору, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 із сім-карткою НОМЕР_3 , який поміщено до спеціального пакету №7142592;

-мобільний телефон «Nokia», IMEI1: НОМЕР_4 , IMEI 2: НОМЕР_5 із сім-карткою НОМЕР_6 , який поміщено до спеціального пакету №7142591 та опечатано;

- грошові кошти на загальну суму 1070 гривень, а саме: банкнота НБУ номіналом 200 гривень ГБ1511420, банкнота НБУ номіналом 200 гривень ЄИО198658, банкнота НБУ номіналом 200 гривень ПЕ6798669, банкнота НБУ номіналом 200 гривень ТЕ6957190, банкнота НБУ номіналом 100 гривень АД2494087, банкнота НБУ номіналом 10 гривень ЦИ3428416, банкнота НБУ номіналом 10 гривень ЮД1703590, банкнота НБУ номіналом 50 гривень ТУ4917725, які поміщено до спеціального пакету 3045214 та опечатано.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали; у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя: ОСОБА_1