КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження: 11-сс/824/3711/2022 Категорія: ст. 303 КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2022 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3
ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 5 вересня 2022 року,
за участю сторін апеляційного провадження:
особи, яка подала скаргу ОСОБА_8
ОСОБА_6
В С Т А Н О В И Л А :
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 5 вересня 2022 року залишено без задоволення скаргу заявників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 на бездіяльність уповноваженої особи Державного бюро розслідувань, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення на підставі заяви ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 № 1 від 25 липня 2022 року.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 подали апеляційну скаргу, в якій просять ухвалу слідчого судді скасувати як незаконну, необґрунтовану, невмотивовану, скаргу потерпілих задовольнити повністю.
В апеляційній скарзі зазначається про те, що ухвала слідчого судді не відповідає фактичним обставинам, викладеним у заяві, в якій зазначено обставини вчинених кримінальних правопорушень, а саме, що 26 червня 2022 року угрупування у складі 12 «внутрішніх агресорів» за попередньою змовою, серед білого дня, в центрі міста Луцька, без згоди потерпілих, без вмотивованого рішення суду про право на проникнення у приватні володіння потерпілих, без будь-яких легальних підстав, із застосуванням насильства - шляхом зрізання металевих замків на вхідних воротах потерпілих - скоїло внутрішню збройну агресію напад на непорушні приватні володіння потерпілих, незаконно заволодівши чужим нерухомим майном - господарськими будівлями, спорудами і земельною ділянкою потерпілих - цілісним майновим господарським комплексом потерпілих.

Звертається увага в апеляційній скарзі на те, що 25 липня 2022 року потерпілі звернулись із заявою № 1 до керівника органу досудового розслідування ДБР рекомендованим листом № 235 про ознаки 65 кримінальних правопорушень, передбачених конкретними статтями КК України, і, вказана заява вручена адресату 28 липня 2022 року.
Також апелянти зазначають про те, що 27 серпня 2022 року ними було отримано судову повістку про призначення слухання на 31 серпня 2022 року, але 31 серпня 2022 року слухання не відбулось, а 5 вересня 2022 року слідчим суддею виготовлено юридично некоректний скорочений текст ухвали про залишення без задоволення скарги потерпілих № 1 від 5 серпня 2022 року.

ОСОБА_7 , уповноважений представник ДБР та ТУ ДБР, розташованого у м. Львові, належним чином повідомлені про день та час апеляційного розгляду, до суду апеляційної інстанції не з`явились, про причини неявки суд не повідомили.
Щодо неявки в судове засідання апеляційного суду ОСОБА_7 , то апелянти вказали про те, що ОСОБА_7 перебуває у відрядженні, а тому не змогла з`явитись до апеляційного суду.
Згідно з листом ДБР від 8 листопада 2022 року заява ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 скерована за належністю для організації розгляду до ТУ ДБР, розташованого у м. Львові, а також до ТУ ДБР, розташованого у м. Львові, направлено лист Київського апеляційного суду про день та час апеляційного розгляду.
Уповноважений представник ТУ ДБР, розташованого у м. Львові, до суду апеляційної інстанції не з`явився, будь-яких заяв та клопотань не подавав.
З урахуванням думки учасників апеляційного розгляду, які не заперечували щодо проведення апеляційного розгляду за відсутності вказаних осіб, зважаючи на положення ч. 4 ст. 405 КПК України, колегія суддів доходить висновку про можливість проведення апеляційного розгляду за відсутності ОСОБА_7 та уповноважених представників ДБР та ТУ ДБР, розташованого у м. Львові.

Заслухавши доповідь судді, апелянтів, які підтримали доводи апеляційної скарги у повному обсязі та просили її задовольнити, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить такого висновку.

Перевіркою матеріалів судового провадження встановлено, що 25 липня 2022 року ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 звернулися до ДБР із заявою № 1 про вчинення відносно них кримінальних правопорушень (ас. 6-14), яка отримана 28 липня 2022 року уповноваженою особою ДБР (ас. 15).

З наявних матеріалів встановлено, що заява ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 скерована за належністю для організації розгляду до ТУ ДБР, розташованого у м. Львові.

Однак, колегія суддів звертає увагу на те, що згідно з п. 10 Розділу П Інструкції про порядок приймання, реєстрації та розгляду заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення у центральному апараті Державного бюро розслідувань, затвердженої наказом ДБР 7 вересня 2020 року за № 463, заяви про кримінальні правопорушення, що не віднесені до предмету розгляду центрального апарату Державного бюро розслідувань, направлялись відділом звернень за належністю до відповідних суб`єктів розгляду, та відповідно до положень Розділу Ш вищевказаної Інструкції заява про кримінальне правопорушення могла бути направлена за підписом керівника слідчого управління, у якому вона розглядалась, серед іншого, до територіального управління ДБР за підслідністю для прийняття відповідних рішень.

Проте, згідно зі змінами, внесеними наказом Державного бюро розслідувань від 28 березня 2022 року «Про внесення змін до Інструкції про порядок приймання, реєстрації та розгляду заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення у центральному апараті Державного бюро розслідувань» в абзаці другому у п. 1 розділу III виключено слова «або до територіального управління ДБР».

А відтак рішення по заяві ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 слід було прийняти уповноваженій особи ДБР.

У зв`язку з невнесенням даних про зазначені у заяві кримінальні правопорушення до ЄРДР, заявники звернулися до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва зі скаргою у порядку ч. 1 ст. 303 КПК України на бездіяльність уповноваженої особи ДБР, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, не вручення їм у встановлений законом строк витяг з ЄРДР, пам`ятки про права (ас. 1-5).

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 5 вересня 2022 року у задоволенні скарги відмовлено.
Слідчий суддя, посилаючись на вимоги ст. ст. 2, 214, 303 КПК України мотивував своє рішення тим, що зміст заяви-повідомлення про злочин зводиться до формального посилання на наявність злочинів, передбачених ч. 2 ст. 187; ч. 3 ст. 187; ч. 4 ст. 187; ч. 2 ст. 186; ч. 3 ст. 186; ч. 4 ст. 186; ч. 5 ст. 186; ч. 2 ст. 161; ч. 3 ст. 161; ч. 1 ст. 162; ч. 2 ст. 163; ч.1 ст. 182; ч. 2 ст. 182; ч. 2 ст. 189; ч. 3 ст. 189; ч. 4 ст. 189; ч. 2 ст. 190; ч. 3 ст. 190; ч. 4 ст. 190; ч. 2 ст. 191; ч. 3 ст. 191; ч. 4 ст. 191; ч. 5 ст. 191; ч. 2 ст. 192; ч. 1 ст. 197-1; ч. 2 ст. 197-1; ч. 1 ст. 198; ч. 2 ст. 206; ч. 3 ст. 206; ч. 2 ст. 209; ч. 3 ст. 209; ч. 1 ст. 231; ч. 1 ст. 232; ч. 1 ст. 353; ч. 2 ст. 355; ч. 3 ст. 355; ч. 1 ст. 356; ч. 2 ст. 358; ч. 3 ст. 358; ч. 4 ст. 358; ч. 2 ст. 361; ч. 1 ст. 362; ч. 2 ст. 362; ч. 1 ст. 363; ч. 1 ст. 364; ч. 2 ст. 364; ч. 1 ст. 365; ч. 2 ст. 365; ч. 3 ст. 365; ч. 1 ст. 366; ч. 2 ст. 366; ч. 1 ст. 367; ч. 2 ст. 367; ч. 1 ст. 369-2; ч. 2 ст. 369-2; ч. 3 ст. 369-2; ч. 2 ст. 382; ч. 3 ст. 384; ч. 1 ст. 384; ч. 2 ст. 384; ч. 1 ст. 396; ч. 1 ст. 397; ч. 2 ст. 397; ч. 1 ст. 398 КК України, однак, не розкрито, які ж саме дії по своїй суті свідчать про наявність об`єктивної сторони наведених кримінальних правопорушень, не викладені фактичні обставини, за яких вчинено кримінальні правопорушення та які б свідчили про ознаки зазначених кримінальних правопорушень (злочинів) та могли б бути критерієм відомостей про них для внесення в ЄРДР.

Колегія суддів частково погоджується з таким висновком слідчого судді, оскільки передбачена КПК України процедура початку досудового розслідування (без проведення дослідчої перевірки) не означає, що взагалі відсутні критерії для внесення чи невнесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Внесення відомостей до ЄРДР врегульовано Положенням про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генерального прокурора від 30 червня 2020 року № 298. Згідно з п. 1 глави 2 розділу I цього Положення до реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що узгоджується з вимогами п.п. 4, 5 ч. 5 ст. 214 КПК.
Таким чином, для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань заявник у повідомленні про кримінальне правопорушення має зазначити конкретні, відомі йому обставини об`єктивної сторони такого правопорушення (яке саме кримінальне правопорушення відбулось, де, коли, в чому полягало, які особи, причетні до його скоєння, тощо). Такі обставини можуть бути неповними, але в той же час достатніми для попередньої кваліфікації реєстраторами Єдиного реєстру досудових розслідувань такого діяння саме як кримінального правопорушення (кваліфікації за статтею, частиною статті Кримінального кодексу України), тобто, уповноважений орган повинен внести до ЄРДР та розпочати розслідування тільки таку заяву або повідомлення, які мають ознаки кримінального правопорушення, а не будь-які інші. Такий обов`язок слідчого і прокурора визначено ч. 1 ст. 2 КК, оскільки підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.
При цьому колегія суддів враховує, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24 квітня 2019 року у справі № 818/15/18 зауважила, що у межах процедури за правилами п.1 ч.1 ст. 303 КПК слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.
Таким чином, у розрізі такої позиції Великої Палати Верховного Суду, всупереч доводів апеляційної скарги, слідчий суддя повинен з`ясувати наведені у заяві про вчинене кримінальне правопорушення обставини, як такі, що підлягають установленню в обсязі наявних та поданих до суду доказів на час розгляду скарги.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з висновком слідчого судді про те, що подана заява про кримінальне правопорушення не містить конкретних обставин, що можуть свідчити про вчинення певними особами кримінального правопорушення, оскільки заявниками у заяві викладені обставини, які, на їх переконання, свідчать про незаконне проникнення до житлового приміщення, належного заявникам, групою осіб, якою у подальшому були створені перешкоди у користуванні власністю заявникам за відсутності законних підстав. З огляду на викладене, зазначені у заяві обставини підлягають перевірці у встановленому КПК України порядку.

За встановлених під час апеляційного розгляду обставин, на переконання колегії суддів, слідчий суддя дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні скарги, а, відтак, оскільки висновок слідчого судді не відповідає фактичним обставинам справи, апеляційна скарга підлягає до задоволення, оскаржувана ухвала на підставі п. 2 ч. 3 ст. 407, п. 2 ч. 1 ст. 409 КПК України - скасуванню з постановленням нової ухвали апеляційним судом про часткове задоволення скарги ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та зобов`язання уповноваженої особи (слідчого) ДБР внести відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР про обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінальних правопорушень, розпочати досудове розслідування та надати заявникам витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 5 вересня 2022 року, якою залишено без задоволення скаргу ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 на бездіяльність уповноваженої особи Державного бюро розслідувань, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення на підставі заяви ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 № 1 від 25 липня 2022 року, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою скаргу ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , - задовольнити частково.

Зобов`язати уповноважену посадову особу (слідчого) Державного бюро розслідувань внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою № 1 від 25 липня 2022 року ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 по обставинах, що можуть свідчити про вчинення кримінальних правопорушень, розпочати досудове розслідування та надати заявникам витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

_______________________ _________________________ ______________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4