Дата документу 10.11.2022 Справа № 937/1244/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11-кп/807/1275/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №937/1244/21Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2022 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)

обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 22 вересня 2022 року про продовження строку тримання під вартою

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Веселе Веселівського району Запорізької області, проживає у АДРЕСА_1 , ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України,

ВСТАНОВИЛА
Вказаною ухвалою районного суду до 21.11.2022 року включно продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 .

В апеляційній скарзі обвинувачений просив ухвалу скасувати та переглянути необхідність його подальшого тримання під вартою. Свої вимоги мотивував тим, що суд незаконно та необґрунтовано продовжив строк тримання його під вартою. З пред`явленим йому обвинуваченням він не згоден, протягом 1 року 9 місяців у справі не було проведено жодного судового засідання по суті. Прокурор належним чином не мотивував свого клопотання та не навів доказів на підтвердження обставин, зазначених ним в клопотанні. Крім того, суд не заслухав його думку з приводу клопотання про продовження строку тримання під вартою.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; з`ясувавши позицію обвинуваченого та його захисника, які повністю підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги та наполягали на її задоволенні; перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

В провадженні Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області перебувало кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні передбаченого ч.2 ст.187 КК кримінального правопорушення.

Розпорядженням Верховного Суду територіальна підсудність судових справ Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області на час воєнного стану визначена за Комунарським районним судом м.Запоріжжя.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку тримання під вартою.

Суд першої інстанції, продовжуючи строк тримання під вартою обвинуваченого, виходив з того, що у справі існує ризик того, що ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, може переховуватися від суду, а застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти вказаному ризику.

Колегія суддів погоджується із таким рішенням суду першої інстанції виходячи з такого.
Відповідно до вимог ст.177 КПК підставою для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він обвинувачується.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

За змістом ст.199 КПК, розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд має з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд, крім наявності зазначених у ст.177 КПК ризиків, зобов`язаний оцінити та врахувати й передбачені ст.178 КПК обставини, зокрема тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, міцність його соціальних зв`язків, наявність у обвинуваченого постійного місця роботи та дані, які його характеризують.

На переконання колегії суддів рішення суду про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 ґрунтується на зазначених вимогах процесуального закону.

Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності передбачених ст.177 КПК ризиків, суд першої інстанції правильно встановив, що заявлений ризик переховування від суду об`єктивно існує і для його запобігання необхідно продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_7 .
На підтвердження вказаного ризику свідчить те, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого корисливого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років із конфіскацією майна.

Крім того, обвинувачений постійного місця реєстрації не має, неодружений, дітей на утриманні не має, що свідчить про відсутність стійких соціальних зв`язків. ОСОБА_7 офіційно не працевлаштований, раніше 6 разів притягався до кримінальної відповідальності.

Такі обставини, на переконання колегії суддів, дають достатні підстави для висновку, що ОСОБА_7 , будучи обізнаним про суворість покарання, яке може бути йому призначено у разі визнання його винуватим, опинившись на волі, з метою перешкоджання встановленню істини у справі потенційно може переховуватися від суду. При цьому районний суд правильно визначився з тим, що встановлені у даній справі обставини не дають підстав для застосування до обвинуваченого іншого більш м`якого запобіжного заходу.

Що стосується заперечень обвинуваченого щодо тривалого тримання під вартою, колегія суддів зауважує, сама по собі тривалість тримання особи під вартою не може бути безумовною підставою для зміни запобіжного заходу за відсутності інших достатніх та вагомих підстав для прийняття такого рішення.
Посилання обвинуваченого в апеляційній скарзі, що суд не заслухав його думку з приводу клопотання про продовження строку тримання під вартою, не знайшло свого підтвердження. Вказані відомості спростовуються наявністю інформації у журналі судового засідання про висловлення заперечення обвинуваченого щодо заявленого клопотання.

Відтак, з урахуванням конкретних обставин даного кримінального провадження, колегія суддів, усупереч доводам апеляційної скарги обвинуваченого, вважає, що прокурор довів обставини, які виправдовують подальше обмеження права ОСОБА_7 перебувати на волі, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для запобігання зазначених вище ризиків.

На переконання колегії суддів, рішення суду про продовження строку тримання ОСОБА_7 під вартою відповідає характеру і тяжкості інкримінованого діяння, даним про особу обвинуваченого та не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя, а також відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Даних, які би безумовно унеможливлювали подальше утримання ОСОБА_7 під вартою, надані матеріали провадження не містять.

Отже колегія суддів, виходячи з наведених в апеляційній скарзі обвинуваченого мотивів, не знаходить законних та обґрунтованих підстав для скасування оскаржуваної ухвали чи зміни запобіжного заходу обвинуваченому за наслідками апеляційного розгляду.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, що тягнуть за собою безумовне скасування ухвали суду першої інстанції, при апеляційному розгляді не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 22 вересня 2022 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4