Справа № 202/6292/22
Провадження № 1-кп/202/163/2023
УХВАЛА

Іменем України

27 березня 2023 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у закритому судовому засіданні в м. Дніпро, в режимі відео конференції з учасниками судового розгляду, кримінальне провадженні № 0000682 від 01.09.2022 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Хорошки Полтавської області, громадянина України, не одруженого, на утриманців не має, з базовою середньою освітою, військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, на момент вчинення кримінального правопорушення стрілець стрілецького взводу стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , солдат, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, -

в с т а н о в и в:

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою умовах гауптвахти із залишенням раніше визначеної застави в розмірі 100 прожиткових мінімумів доходів громадян. Клопотання мотивоване тим, що під час досудового розслідування та судового розгляду до обвинуваченого був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, за час перебування під вартою ризики не зменшились, а тому застосування до обвинуваченого жодного із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора, зазначив, що клопотання не є мотивованим та не обґрунтовується належними доказами, а ґрунтується на припущеннях, вважає є підстави для визначення мінімального розміру застави.

Обвинувачений ОСОБА_4 зазначив, що усі зазначені у клопотанні ризики є припущеннями прокурора та не підтверджені жодним доказом. Вважає, що не доведена підозра у вчиненні зазначеного у обвинувачені злочину, що він не збирається переховуватись від суду та тиснути на свідків, тому просив у задоволенні клопотання відмовити та обрати більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі.

Відповідно до ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Вирішуючи питання продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд виходить з вимог ч.1 ст. 194 КПК України, якою передбачено, що під час розгляду клопотання про продовження /зміну/ запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачений ст. 177 КПК України, і на які вказує прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам зазначених прокурором.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд враховує вимоги ст. 177 КПК України, згідно з якою підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, зокрема переховуватися від органів суду; незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд переконаний у необхідності задоволення клопотання прокурора, оскільки він довів обставини, які виправдовують подальше обмеження права обвинуваченого перебувати на волі. Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Відтак, суд приходить до висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

На час розгляду цього клопотання ризик можливості незаконного впливу на свідків значно зменшився, оскільки не допитано тільки одного свідка.

Суд погоджується з доводами сторони обвинувачення, що продовжує існувати ризик переховування обвинуваченого від суду, тому суд вважає, що підстави для продовження строку тримання обвинуваченого під вартою наявні та актуальні, а продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою є доцільним, жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Суд вважає, що обмеження прав і свобод виправдовується суспільними інтересами, оскільки такі обмеження відповідають вимогам справедливості, є пропорційними та необхідними для цілей захисту конституційно значимих цінностей. При вирішенні питань, пов`язаних із застосуванням законодавства про запобіжні заходи, суд виходячи з презумпції невинуватості дотримує баланс між публічними інтересами, пов`язаними із застосуванням заходів процесуального примусу, і важливістю права на свободу особистості.

Доводи захисника про відсутність доказів щодо наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, суд вважає необґрунтованими, оскільки при розгляді клопотання прокурора встановлено об`єктивне існування обставин, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою та встановлена наявність ризиків, визначених ч.1 ст.177 КПК України, а будь-яких об`єктивних даних, які б безумовно свідчили про зміну або відсутність обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, які раніше слугували підставою для обрання та продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, захисником та обвинуваченим не наведено.

Стан здоров`я обвинуваченого, дозволяє йому утримуватись в установі попереднього ув`язнення.

Суд визначає максимально можливий строк дії ухвали про продовження строку тримання під вартою, передбачений статтею 197 КПК України, з огляду на обсяг висунутого обвинувачення та значну складність справи, яка потребує тривалого часу для її судового розгляду. При цьому відсутні підстави вважати, що зазначені прокурором ризики зникнуть протягом дії ухвали про продовження строку тримання під вартою.

Суд не вбачає можливості застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, оскільки інші запобіжні заходи не здатні в повній мірі запобігти зазначеним ризикам.

При цьому суд враховує і той факт, що в Україні оголошено воєнний стан через вторгнення Росії в Україну, що суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку.

Щодо доводів обвинуваченого стосовно відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження обвинувачення, суд наголошує на тому, що на даній стадії судового розгляду, не має повноважень, оскільки надання оцінки правильності кваліфікації дій та доказам, зібраним у кримінальному провадженні, можливе лише при ухваленні остаточного рішення у цьому кримінальному провадженні після їх дослідження на відповідній стадії судового розгляду.

Також, посилання обвинуваченого на наявність у нього соціальних зв`язків, не можуть бути вирішальними при продовженні запобіжного заходу, з урахуванням наведених вище даних про обвинувачених.

Суд також враховує, що на час вирішення питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченого у кримінальному провадженні триває судовий розгляд.

Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання прокурора.

Крім того, виходячи з вимог ст. 183 КПК України, враховуючи, що обвинуваченому інкримінується вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, суд вважає за можливе залишити визначений раніше альтернативний запобіжний захід у вигляді застави для забезпечення виконання ним обов`язків, визначених КПК України у межах 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 214 720 грн. 00 коп. (двісті чотирнадцять тисяч сімсот двадцять гривень).

Керуючись ст.ст. 331 КПК України, суд, -

Постановив :

Клопотання прокурора задовольнити.

ОСОБА_4 продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах гауптвахти строком на 60 днів, тобто до 25.05.2023 року, включно.

Одночасно залишити ОСОБА_4 без змін альтернативний запобіжний захід у вигляді застави для забезпечення виконання ним обов`язків, визначених КПК України.

Розмір застави залишити у межах 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 214 720 грн. 00 коп. (двісті чотирнадцять тисяч сімсот двадцять гривень), яка може бути внесена як самим обвинуваченим так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про обрання запобіжного заходу протягом її дії.

Покласти на обвинуваченого у разі внесення застави, наступні обов`язки: прибувати до суду у визначений час; не відлучатися із населеного пункту, в якому дислокується військова частина у якій він проходить військову службу, без письмового дозволусуду; повідомляти суд про зміну свого місця перебування; не спілкуватися зі свідками за даним кримінальним провадженням; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, а також інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Термін дії обов`язків, у разі внесення застави визначити - два місяця з дня внесення застави.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти діб.

Копію ухвали вручити учасникам процесу.

Головуючий: ОСОБА_1