Справа № 305/17/17
Номер провадження 1-кс/305/96/23
УХВАЛА

15.03.2023. Рахівський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву слідчого судді ОСОБА_3 про самовідвід від розгляду клопотання про проведення обшуку житла чи іншого володіння особи у кримінальному провадженні №0001172 за ч.3 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий суддя Рахівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_3 подала заяву про самовідвід від розгляду клопотання про проведення обшуку житла чи іншого володіння особи у кримінальному провадженні № 0001172 за ч.3 ст.185 КК України.

Заява обґрунтована тим, що з матеріалів клопотання вбачається, що слідчий просить надати дозвіл на проведення обшуку у кримінальному провадженні, де потерпілим являється ОСОБА_4 , який є головою Рахівського районного суду Закарпатської області, в якому ОСОБА_3 , як суддя здійснює правосуддя. У зв`язку з наведеним, з метою недопущення будь-яких сумнівів щодо її неупередженості, вважає за необхідне заявити собі самовідвід від розгляду вказаного вище клопотання.

Суддя ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася. Натомість подала заяву у якій просила розглянути подану заяву без її участі.

Прокурор Рахівського відділу Тячівської окружної прокуратури в судове засідання не з`явився. Про причину неявки суд не повідомив.

Оскільки учасники у судове засідання не з`явилися, то у відповідності до ч.1 ст.107 КПК України фіксація під час розгляду заяви судді ОСОБА_3 про самовідвід судом за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Дослідивши викладені у заяві про самовідвід доводи, суд приходить до наступного висновку.

За змістом положень ч.1 ст.21 КПК України, кожному гарантується право на розгляд та вирішення справи незалежним і неупередженим судом.

Незалежність і об`єктивність судді в кожному кримінальному провадженні забезпечується, серед іншого, закріпленням чіткого переліку підстав для відводу від участі у цьому провадженні.

Згідно з ч. 1 ст. 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, зобов`язані заявити самовідвід.

Відповідно до ст.75 КПК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи. Відповідно до ч.2 цієї статті у складі суду, що здійснює судове провадження, не можуть бути особи, які є родичами між собою.

Вимогами ч.5 ст.80 КПК України передбачено, що відвід повинен бути вмотивований.

Як вбачається із заяви слідчого судді ОСОБА_3 , вона є суддею Рахівського районного суду Закарпатської області, де головою суду є ОСОБА_4 , який є також потерпілим у кримінальному провадженні, в межах якого слідчий звернувся до слідчого судді Рахівського районного суду Закарпатської області з клопотанням про проведення обшуку.

Важливою процесуальною гарантією реалізації права кожної людини на справедливий судовий розгляд незалежним і безстороннім судом у кримінальному провадженні України є інститут відводів (самовідводів) професійних суддів і присяжних, який являє собою сукупність процесуальних норм, що передбачають ініціювання та вирішення питання про недопущення судді до участі або усунення його від участі в кримінальному провадженні за наявності обставин, що виключають таку участь.

У Бангалорських принципах поведінки судді, які схвалені резолюцією Економічної та Соціальної ради ООН від 27 липня 2006 року №2006/23, зазначено, що об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Можливість неупередженого та об`єктивного розгляду справи є однією із фундаментальних засад здійснення правосуддя.

При вирішенні заяви про відвід, суд, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», застосовує Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка закріплює право на справедливий суд, кожна людина має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Критерії, за якими можна визначити чи є суд, що розглядає справу об`єктивним та неупередженим розроблені усталеною судовою практикою ЄСПЛ.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Мироненко і Мартиненко проти України» від 10 грудня 2009 року, зазначено, що наявність безсторонності має визначатися для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (рішення у справах «Фей проти Австрії», «Веттштайн проти Швейцарії»). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» від 10 червня 1996 року).

У контексті об`єктивного критерію, окремо від поведінки суддів слід визначити, чи існували переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо їхньої безсторонності. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення ЄСПЛ у справі «Ветштайн проти Швейцарії», у справі «Газета «Україна-Центр» проти України» (заява №16695/04) рішення від 15 липня 2010 року (набуло статусу остаточного від 15 жовтня 2010 року), п.п. 28-32).

На переконання суду, враховуючи, що клопотання про проведення обшуку стосується кримінального провадження, де потерпілим є ОСОБА_4 , який є головою Рахівського районного суду Закарпатської області, наявні обставини (об`єктивний критерій), які можуть викликати сумнів у неупередженості слідчого судді ОСОБА_3 під час розгляду вказаного клопотання, тому, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, положення пункту 1 ст. 6 Конвенції, ч. 1 ст. 21 КПК, з метою забезпечення достатніх гарантій для того, щоб виключити сумнів щодо об`єктивного розгляду справи та для забезпечення умов, за яких у будь-кого не виникало б сумнівів щодо розгляду справи безстороннім та неупередженим судом, заява слідчого судді ОСОБА_3 про самовідвід підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 76, 80, 81, 369-372 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву слідчого судді Рахівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_3 про самовідвід від розгляду клопотання про проведення обшуку житла чи іншого володіння особи у кримінальному провадженні № 0001172 за ч.3 ст.185 КК України - задовольнити.

Справу №305/17/17 (провадження 1-кс/305/62/23) передати до канцелярії Рахівського районного суду Закарпатської області для подальшого розподілу в порядку ст.35 КПК України.

Ухвала остаточна і окремому оскарженню не підлягає.

Головуюча: ОСОБА_1