Справа №:755/2567/23
Провадження №: 1-кп/755/881/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" квітня 2023 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003873 від 04.12.2022 року

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю міста Полтава, українцю, громадянину України, з вищою освітою, не одруженому, який має на утриманні двох малолітніх дітей, працюючому не офіційно до затримання спеціалістом в аграрному секторі, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючому до затримання за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимому:

- 28.01.2013 року Малиновським районним судом м. Одеси за ч. 4 ст. 187 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна, ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 06.08.2013 вирок змінено: із застосуванням ст. 69 КК України призначено покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна; 12.02.2016 звільнений з ДУ «Бориспільська виправна колонія (№119),

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцю села Старі Петрівці Вишгородського району Київської області, українцю, громадянину України, з середньою освітою, не одруженому, працюючому не офіційно до затримання водієм, зареєстрованому та проживаючому до затримання за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимому:

- 10.02.2016 року Вишгородським районним судом Київської області за ч. 1 ст. 115 КК України до 12 років позбавлення волі, звільнений 14.07.2022 з ДУ «Житомирська виправна колонія №4» умовно-достроково на 1 рік 7 місяців 18 днів на підставі ухвали Богунського районного суду м. Житомира від 14.07.2022 року,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

за участю учасників провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Дніпровського районного суду м. Києва перебуває вказане кримінальне провадження.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинувальним ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , кожному окремо, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, оскільки підстави для зміни запобіжного заходу відсутні та враховуючи наявність ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, характеризуючі особу останніх дані не змінилися. Обставини регламентовані ст. 177, п.п. 1-3 ч. 1 ст. 194, ст. 199 КПК України, є дійсними.

Захисники обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - адвокати ОСОБА_7 та ОСОБА_8 просили застосувати до їх підзахисних, кожному окремо, запобіжні заході у вигляді цілодобового домашнього арешту, або визначити альтернативну заставу у разі продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підтримали клопотання захисників.

Заслухавши думки учасників процесу, суд приходить до наступного.

Згідно ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Також, суд враховує, що згідно ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (ст. 177 КПК України).

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті (ст. 177 КПК України).

Відповідно до норм ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини визначені п. 1 - п. 3 частини 1 даної статті та згідно з положеннями ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, оцінити дані, що характеризуються особу підозрюваного та визначені у п. 1- п. 12 частини 1 вказаної статті.

У цій ситуації у вказаному кримінальному провадженні було висунуто обвинувачення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , кожному окремо, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України.

На цей час потерпілий та свідки в даному кримінальному провадженні не допитані.

Докази передбачені ст. 84 КПК України з боку обвинувачення та захисту, у цей період, не досліджені.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 суд враховує наступне.

Відповідно до обвинувального акту встановлено такі відомості: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Полтава, українець, громадянин України, з вищою освітою, не одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, працював не офіційно до затримання спеціалістом в аграрному секторі, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживав до затримання за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий.

Обвинувачений ОСОБА_3 під час вирішення даного питання за своїм віком і станом здоров`я не має специфічних особливостей стану здоров`я, має типові соціальні зв`язки для особи його віку та статусу.

Так суд враховує, що ОСОБА_3 висунуто обвинувачення за ч. 2 ст. 121 КК України, тобто у скоєнні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років. Крім того, суд враховує наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, з огляду на специфіку кримінального правопорушення, тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_3 у разі визнання його винним у вчинені кримінального правопорушення, а також на конкретні обставини кримінального провадження, а саме вчинення злочину із застосуванням насильства до потерпілого, його особу, а саме, що він був засуджений за вчинення особливо тяжкого злочину та 12.02.2016 звільнений з ДУ «Бориспільська виправна колонія (№119), що може вказувати на його схильність до скоєння нових кримінальних правопорушень та ухилення від суду, тобто застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризикам, на даний час не вбачається.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 суд враховує наступне.

Відповідно до обвинувального акту встановлено такі відомості: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець села Старі Петрівці Вишгородського району Київської області, українець, громадянин України, з середньою освітою, не одружений, працював не офіційно до затримання водієм, зареєстрований та проживав до затримання за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимий.

Обвинувачений ОСОБА_4 на час вирішення даного питання за своїм віком і станом здоров`я не має специфічних особливостей стану здоров`я, має типові соціальні зв`язки для особи його віку та статусу.

Так суд враховує, що ОСОБА_4 висунуто обвинувачення за ч. 2 ст. 121 КК України, тобто у скоєнні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років. Крім того, суд враховує наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, з огляду на специфіку кримінального правопорушення, тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винними у вчинені кримінального правопорушення, а також на конкретні обставини кримінального провадження, а саме вчинення злочину із застосуванням насильства щодо потерпілого, його особу, а саме, що він раніше був засуджений за вчинення особливо тяжкого злочину та вчинив даний злочин будучи умовно-достроково звільненим, що вказує на його схильність до скоєння нових кримінальних правопорушень та може ухилитися від суду, тобто застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризикам, на даний час не вбачається.

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинувачених судом, на даному етапі, не встановлено та сторонами не доведено.

Щодо питання того чи є можливим уникнення наявним ризикам шляхом застосування іншого запобіжного заходу, а саме домашнього арешту, то суд у світлі факторів пов`язаних з характером вказаних осіб, їх моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особи піддаються кримінальному переслідуванню, а також наявні судимості, що свідчить про схильність ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до вчинення кримінальних правопорушень, вважає не достатнім застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання наявним ризикам, а тому доводи сторони захисту щодо відсутності у обвинувачених наміру переховуватися від суду, впливати на потерпілого та свідків та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином є необґрунтованими.

Строк тримання обвинувачених під вартою не виходить за межі визначені КПК України та є необхідною мірою в ній з огляду на те, що в ході судового розгляду було встановлено наявність передумов регламентованих п.п. 1-3 ч. 1 ст. 194, ст. 199 даного Кодексу, тобто тривалість строку тримання під вартою відповідає критерію розумності.

Розумність строку тримання під вартою не піддається абстрактній оцінці. Законність тримання під вартою необхідно оцінювати, виходячи з особливостей конкретної справи. Проте, продовження строку тримання під вартою можна виправдати, коли є конкретні ознаки існування реальної суспільної потреби, які незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають вимогу права, передбаченого ст. 5 Конвенції (рішення у справі "Лавентс проти Латвії" (Lavents v. Latvia) п. 70).

З огляду на викладене, суд вважає за доцільне на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів та оцінених в сукупності з усіма обставинами, у тому числі визначеними ст.ст. 177, 178, 183, 199, 331 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжити у межах строків визначених вказаним Кодексом.

Доводи сторони захисту щодо зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або визначення розміру застави є безпідставними, оскільки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , кожний окремо, обвинувачуються у вчиненні злочину пов`язаного з насильством, а тому альтернативний запобіжний захід у вигляді застави або запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не зможуть запобігти ризикам, визначеним ч. 1 ст. 177 КПК України та на думку суду не забезпечить виконання обвинуваченими ОСОБА_3 та ОСОБА_4 процесуальних обов`язків.

Керуючись ст. ст. 331, 350, 369-372, 376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Клопотання сторони захисту про зміну обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , кожному окремо, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту або альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави - залишити без задоволення.

Клопотання прокурора про продовження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , кожному окремо, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, строком на 60 днів, тобто до 11.06.2023 року включно, без визначення розміру застави.

Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, строком на 60 днів, тобто до 11.06.2023 року включно, без визначення розміру застави.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали - 18.04.2023 року о 15 год. 30 хв.

Суддя