Справа № 944/5513/22
Провадження №1-кп/944/1078/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14.11.2022 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області у складі:
головуючої судді - ОСОБА_1
з участю секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Яворові, кримінальне провадження, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань
№0000195 від 01 жовтня 2022 року про обвинувачення:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львова, українця, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_4 , наказом №92 командира військової частини НОМЕР_1 від 13.04.2022 зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та призначений на посаду старшого стрільця 3 мотопіхотного відділення 3 мотопіхотного взводу 6 мотопіхотної роти 2 мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 і поставлений на всі види забезпечення.
Будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 призваним за мобілізацією обвинувачений ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, без поважних на те причин, з мотивів тимчасового не виконання обов`язків військової служби та з метою тимчасового ухилення від її проходження, не отримавши дозволу відповідного начальника, у порушення вимог ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999, та ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-ХІV від 24.03.1999, в період з 10.08.2022 по 16.08.2022 та з 29.08.2022 по 07.09.2022 самовільно залишив в умовах воєнного стану військову частину НОМЕР_1 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 . 28.10.2022року обвинувачений ОСОБА_4 добровільно з`явився до Територіального управління Державного бюро розслідування, розташованого за адресою: вул.М.Кривоноса, 6 м.Львова, чим припинив вчинення кримінального правопорушення.
Своїми діями обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.5 ст.407 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за обставин, викладених в обвинувальному акті визнав повністю та підтвердив факт вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.5ст.407 КК України.
Крім цього, пояснив пояснив, що дійсно, під час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 за мобілізацією у військовому званні «солдат», в період часу з 10.08.2022 по 16.08.2022 та з 29.08.2022 по 07.09.2022 він обов`язки військової служби не виконував, та весь цей час проводив на власний розсуд за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , однак, бажає і надалі проходити військову службуву ЗСУ.
Як встановлено у судовому засіданні, покази обвинуваченого ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, те, що учасниками судового провадження не оспорюються фактичні обставини провадження і судом встановлено, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин та відсутність сумніву щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч.3 ст.349КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.
З врахуванням наведеного, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши докази що характеризують особу обвинуваченого, приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у самовільному залишенні військової частини, в умовах воєнного стану, вчинена особою, військовослужбовцем, призваним за мобілізацією, тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.5ст.407ККУкраїни доведена повністю, а його дії за ч.5 ст.407КК України кваліфіковано вірно.
Відповідно до ст.65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.
Призначаючи міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , згідно ст.66 КК України, є щире каяття, активне сприяння органам досудового розслідування та суду у розкритті злочину та відсутність заподіяної шкоди.
Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченому згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.
Згідно ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України відповідно до вимог ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів.
З урахуванням наведеного, обвинуваченому ОСОБА_4 слід обрати покарання в межах санкції ч.5 ст.407 КК України у виді позбавлення волі.
Однак, враховуючи особу обвинуваченого, який вперше притягується до кимінальної відповідальності, є учасником бойових дій, що підтверджується копією посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_2 від 24 лютого 2021року, його відношення до вчиненого злочину, те що під час боєвих дій обвинувачений отримав поранення, внаслідок чого тривалий час перебував на лікуванні що підтверджується виписками з медичного закладу, його бажання і надалі служити в ЗСУ, слід прийти до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, а тому, відповідно до вимог ст.75 КК України, його слід звільнити від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі із встановленням іспитового строку та покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.369, 371, 373-374 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, та призначити йому покарання, у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ст.75КК України, звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі, встановивши іспитовий строк тривалістю 01 (один) рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до вимог ст.76 КК України, покласти на засудженого ОСОБА_4 обов`язки, а саме, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги.
Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті в одному примірнику.
СУДДЯ: ОСОБА_1