Дата документу 01.02.2023 Справа № 324/104/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 324/104/21 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/323/22 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія: ст. 126-1 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 лютого 2023 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 9 грудня 2021 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Оріхів Запорізької області, українець, громадянин України, маючий середню спеціальну освіту, не працюючий, не одружений, неповнолітніх дітей та осіб похилого віку на утриманні не маючий, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

1) 14 квітня 2015 року Пологівським районним судом Запорізької області за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки;

2) 26 липня 2016 року Пологівським районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 190, ст. 71 КК України до покарання у вигляді 4 років 2 днів позбавлення волі. Звільнений 3 травня 2019 року умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 2 місяці 19 днів;

визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 126-1, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 309 КК України, та йому призначено покарання:

- за ст. 126-1 КК України у вигляді 3 років обмеження волі;

- за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді 2 років обмеження волі;

- за ч. 1 ст. 309 КК України у вигляді 1 року обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено остаточне покарання у вигляді 3 років обмеження волі.

Запобіжний захід по кримінальному провадженню не обирався.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави 2713 грн. 24 коп. у рахунок відшкодування витрат на проведення експертиз.

Долю речових доказів вирішено відповідно до ст. 100 КПК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком суду ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 126-1, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 309 КК України, за наступних обставин.

19.08.2020 приблизно о 19.00 годинні, ОСОБА_7 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння, вчинив сварку із своєю матір`ю ОСОБА_8 , які знаходились за місцем спільного фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 . В ході сварки, ОСОБА_7 , діючи умисно, образив нецензурною лайкою ОСОБА_8 , чим принизив її людську честь та гідність і вчинив відносно неї домашнє насильство у формі психологічного насильства. Протиправні дії ОСОБА_7 призвели до шкоди психологічному здоров`ю потерпілої ОСОБА_8 . 19.08.2020 відносно ОСОБА_7 складено протокол про адміністративне правопорушення за вчинення ним адміністративного правопорушення відносно ОСОБА_8 , передбаченого ст. 173-2 ч. 1 КУпАП (Вчинення домашнього насильства).

19.08.2020 відносно ОСОБА_7 складено терміновий заборонний припис стосовно кривдника, відповідно до якого останньому заборонено в будь-який спосіб контактувати з постраждалою ОСОБА_8 строком 10 діб починаючи з 20 години 00 хвилин 19.08.2020 до 20 години 00 хвилин 29.08.2020.

21.09.2020 приблизно о 23.30 годині ОСОБА_7 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння, вчинив сварку із своєю матір`ю ОСОБА_8 , які знаходились за місцем спільного фактичного проживання, за адресою: АДРЕСА_1 . В ході сварки, ОСОБА_7 , діючи умисно, образив нецензурною лaйкoю та хапав за волосся ОСОБА_8 , чим принизив її людську честь та гідність і вчинив відносно неї домашнє насильство у формі психологічного насильства. Протиправні дії ОСОБА_7 призвели до шкоди психологічному здоров`ю потерпілої ОСОБА_8 .

22.09.2020 відносно ОСОБА_7 складено протокол про адміністративне правопорушення за вчинення ним адміністративного правопорушення відносно ОСОБА_8 , передбаченого ст. 173-2 ч. 1 КУпАП (Вчинення домашнього насильства).

23.10.2020 постановою Пологівського районного суду Запорізької області, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в об`єднаному провадженні визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2, ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (Вчинення домашнього насильства) і накладено на нього адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту строком 12 діб. Вказана постанова набрала законної сили 3 листопада 2020 року.

06.12.2020 приблизно о 01.00 годині ОСОБА_7 , вчинив сварку із свою матір`ю ОСОБА_8 , які знаходились за місцем спільного фактичного проживання, за адресою: АДРЕСА_1 . В ході сварки, ОСОБА_7 , діючи умисно, образив нецензурною лайкою ОСОБА_8 , чим принизив її людську честь та гідність і вчинив відносно неї домашнє насильство у формі психологічного насильства. Протиправні дії ОСОБА_7 призвели до шкоди психологічному здоров`ю потерпілої ОСОБА_8 .

08.12.2020 відносно ОСОБА_7 складено протокол про адміністративне правопорушення за вчинення ним адміністративного правопорушення відносно ОСОБА_8 , передбаченого ст. 173-2 ч. 2 КУпАП (Вчинення домашнього насильства).

06.12.2020 приблизно о 18.20 годині ОСОБА_7 , вчинив сварку із своєю матір`ю ОСОБА_8 , які знаходились за місцем спільного фактичного проживання, за адресою: АДРЕСА_1 . В ході сварки, ОСОБА_7 , діючи умисно, образив нецензурною лайкою ОСОБА_8 , чим принизив її людську честь та гідність і вчинив відносно неї домашнє насильство у формі психологічного насильства. Протиправні дії ОСОБА_7 призвели до шкоди психологічному здоров`ю потерпілої ОСОБА_8 .

08.12.2020 відносно ОСОБА_7 складено протокол про адміністративне правопорушення за вчинення ним адміністративного правопорушення відносно ОСОБА_8 , передбаченого ст. 173-2 ч. 2 КУпАП (Вчинення домашнього насильства).

08.12.2020 відносно ОСОБА_7 складено терміновий заборонний припис стосовно кривдника, відповідно до якого останньому заборонено в будь-який спосіб контактувати з постраждалою ОСОБА_8 строком 10 діб починаючи з 18 години 00 хвилин 08.12.2020 до 18 години 00 хвилин 18.12.2020.

17.12.2020 постановою Пологівського районного суду Запорізької області ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в об`єднаному провадженні визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 173-2, ч. 2 ст. 173-2 КУпАП (Вчинення домашнього насильства) і накладено на нього адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту строком 4 доби. Вказана постанова набрала законної сили 29 грудня 2020 року.

11.01.2021 приблизно о 21.00 годині ОСОБА_7 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння, в черговий раз, вчинив сварку із своєю матір`ю ОСОБА_8 , які знаходились за місцем спільного фактичного проживання, за адресою: АДРЕСА_1 . В ході сварки, ОСОБА_7 , будучи особою притягнутою до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 ч. 1, ст. 173-2 ч. 2 Кодексу України про адміністративні правопорушення та діючи умисно, образив нецензурною лайкою ОСОБА_8 , чим принизив її людську честь та гідність і вчинив відносно неї домашнє насильство у формі психологічного насильства, що призвело до психологічних страждань, емоційної залежності га погіршення якості життя ОСОБА_8 .

Отже, ОСОБА_7 своїми протиправними діями вчинив систематичне психологічне насильство щодо ОСОБА_8 , з якою він перебуває у сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань, емоційної залежності за погіршення якості життя потерпілої.

Крім того, ОСОБА_7 4 лютого 2021 року приблизно о 19.00 годині, будучи в стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи у кухні житлового будинку, що знаходиться у фактичному володінні ОСОБА_9 , розташованому за адресою; АДРЕСА_2 , розпивав алкогольні напої з останнім. В цей час ОСОБА_7 , скориставшись тим, що його дії непомічені потерпілим ОСОБА_9 , який заснув сидячи за столом, маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, маючи корисливий мотив та мету особистого збагачення, діючи повторно, таємно викрав зі столу мобільний телефон «Samsung GT- E1080W (SEK)» червоно-чорного кольору, який належить потерпілому ОСОБА_9 та поклав його до кишені своїх штанів. Після чого, з викраденим майном ОСОБА_7 відразу залишив місце вчинення кримінального правопорушення та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Своїми умисними діями, які виразились в таємному викраденні чужого майна, вчиненому повторно, ОСОБА_7 завдав майнової шкоди потерпілому ОСОБА_9 на суму 270 гривень.

Крім того, 26 січня 2021 року о 20.30 годині між ОСОБА_7 та його матір`ю ОСОБА_8 , які знаходились за місцем спільного фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , виникла сварка, в ході якої ОСОБА_7 , діючи умисно, образив нецензурною лайкою ОСОБА_8 , чим принизив її людську честь та гідність і вчинив відносно неї домашнє насильство у формі психологічного насильства. Протиправні дії ОСОБА_7 призвели до психологічних страждань, емоційної залежності та погіршення якості життя ОСОБА_8 .

27.01.2021 відносно ОСОБА_7 складено протокол про адміністративне правопорушення за вчинення ним адміністративного правопорушення відносно ОСОБА_8 , передбаченого ст. 173-2 ч. 2 КУпАП (Вчинення домашнього насильства).

27.01.2021 року відносно ОСОБА_7 складено терміновий заборонний припис стосовно кривдника, відповідно до якого останньому заборонено в будь-який спосіб контактувати з постраждалою ОСОБА_8 строком 10 (десять) днів, починаючи з 07:00 години 27 січня 2021 року до 07:00 години 06 лютого 2021 року.

04.02.2021 постановою Пологівського районного суду Запорізької області, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення відносно ОСОБА_8 , передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП (Вчинення домашнього насильства) і накладено на нього адміністративне стягнення у виді 2 діб адміністративного арешту. Вказана постанова набрала законної сили 16 лютого 2021 року.

Крім того, 04 лютого 2021 року о 21 годині 20 хвилин між ОСОБА_7 та його матір`ю ОСОБА_8 які знаходились за місцем спільного фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , виникла сварка, в ході якої ОСОБА_7 , діючи умисно, образив нецензурною лайкою ОСОБА_8 , чим принизив її людську честь та гідність і вчинив відносно неї домашнє насильство у формі психологічного насильства. Протиправні дії ОСОБА_7 призвели до психологічних страждань, емоційної залежності та погіршення якості життя ОСОБА_8 .

05.02.2021 відносно ОСОБА_7 складено протокол про адміністративне правопорушення за вчинення ним адміністративного правопорушення відносно ОСОБА_8 , передбаченого ст. 173-2 ч. 2 КУпАП (Вчинення домашнього насильства).

05.02.2021 року відносно ОСОБА_7 складено терміновий заборонний припис стосовно кривдника, відповідно до якого останньому заборонено в будь-який спосіб контактувати з постраждалою ОСОБА_8 строком 5 (п`ять) діб, починаючи з 10:00 години 05 лютого 2021 року до 10:00 години 10 лютого 2021 року.

26.02.2021 постановою Пологівського районного суду Запорізької області ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення відносно ОСОБА_8 , передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП (Вчинення домашнього насильства) і накладено на нього адміністративне стягнення у виді 1 доби адміністративного арешту. Вказана постанова набрала законної сили 10 березня 2021 року.

17 березня 2021 року о 07.30 годині між ОСОБА_7 та його матір`ю ОСОБА_8 , які знаходились за місцем спільного фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , виникла сварка, в ході якої ОСОБА_7 , діючи умисно, образив нецензурною лайкою ОСОБА_8 , чим принизив її людську честь та гідність і вчинив відносно неї домашнє насильство у формі психологічного насильства. Протиправні дії ОСОБА_7 призвели до психологічних страждань, емоційної залежності та погіршення якості життя ОСОБА_8 .

17.03.2021 відносно ОСОБА_7 складено протокол про адміністративне правопорушення за вчинення ним адміністративного правопорушення відносно ОСОБА_8 , передбаченого ст. 173-2 ч. 2 КУпАП (Вчинення домашнього насильства).

17.03.2021 року відносно ОСОБА_7 складено терміновий заборонний припис стосовно кривдника, відповідно до якого останньому заборонено в будь-який спосіб контактувати з постраждалою ОСОБА_8 строком 5 (п`ять) діб, починаючи з 10:00 години 17 березня 2021 року до 10:00 години 21 березня 2021 року.

09.04.2021 постановою Пологівського районного суду Запорізької області ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення відносно ОСОБА_8 , передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП (Вчинення домашнього насильства) і накладено на нього адміністративне стягнення у виді 6 діб адміністративного арешту. Вказана постанова набрала законної сили 20 квітня 2021 року.

16.04.2021 приблизно о 18.00 годині ОСОБА_7 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння, вчинив сварку з його матір`ю, ОСОБА_8 , в той час коли вони знаходились за місцем спільного фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якої ОСОБА_7 , будучи особою неодноразово притягнутою до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення та діючи умисно, образив нецензурною лайкою ОСОБА_8 , чим принизив її людську честь та гідність і вчинив відносно неї домашнє насильство у формі психологічного насильства. Протиправні дії ОСОБА_7 призвели до психологічних страждань, емоційної залежності та погіршення якості життя ОСОБА_8 .

Отже, ОСОБА_7 своїми протиправними діями вчинив систематичне психологічне насильство щодо ОСОБА_8 , з якою він перебуває у близьких відносинах, що призвело до психологічних страждань, емоційної залежності та погіршення якості життя потерпілої.

Крім того, 13.05.2021 приблизно о 18.00 годині, точний час під час досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_7 , переслідуючи прямий злочинний умисел, направлений на незаконне виготовлення наркотичних засобів без мети збуту, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, знаходячись на ділянці місцевості, розташованій приблизно на відстані 100 м на південь від вулиці Степова міста Пологи Запорізької області, із насіння маку та розчинника, які він придбав раніше в магазині, із застосуванням підручних засобів, кухонного посуду, шляхом виварювання на вогнищі, незаконно виготовив наркотичний засіб - концентрат із макової соломи, який в подальшому було виявлено та вилучено працівниками поліції.

13.05.2021 в період часу з 18:06 години до 18:14 години працівниками поліції в ході огляду місця події, а саме ділянки місцевості, розташованої приблизно на відстані 100 м на південь від вулиці Степова міста Пологи Запорізької області, виявлено та вилучено: металеву каструлю сріблястого кольору з рідиною темно-коричневого кольору, яка була для зручності транспортування злита в полімерну прозору безбарвну пляшку з написом на етикетці «Замінник оцту столового 9%», з кришкою білого кольору.

Згідно з висновком експерта № СЕ-19/108-21/6020-НЗПРАП від 14 травня 2021 року, надана на дослідження рідина темно-коричневого кольору з характерним запахом розчинника масою 118,717 г в прозорій безбарвній полімерній пляшці з написом на етикетці «Замінник оцту столового 9%», що закрита кришкою білого кольору, в своєму складі містить особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - КОНЦЕНТРАТ З МАКОВОЇ СОЛОМИ, маса якого в перерахунку на суху речовину склала 9,885г.

Окрім цього, 04.06.2021 року приблизно о 13 годині 00 хвилин ОСОБА_7 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на території стадіону «Локомотив», що розташований по вул. Історична в м. Пологи Запорізької області, розпивав алкогольні напої разом з потерпілим ОСОБА_10 . В цей час ОСОБА_7 , скориставшись тим, що його дії непомічені потерпілим, який заснув на лавці стадіону, маючи раптово виниклий прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи, що його дії носять таємний характер, шляхом вільного доступу, заволодів мобільним телефоном «Samsung» SM-G 531 H/DS (SEK) 1/8 GB з картою пам`яті TOSHIBA формату micro-sd об`ємом 4 GB, що належать ОСОБА_11 , який знаходився на лавці стадіону поряд з потерпілим. Після чого залишив місце скоєння злочину та в подальшому розпорядився викраденим майном на власний розсуд. Своїми умисними діями, які виразились в таємному викраденні чужого майна, вчиненому повторно, ОСОБА_7 завдав майнової шкоди ОСОБА_10 на суму 700 гривень.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , не оспорюючи встановлені судом фактичні обставини справи, доведеність вини та кваліфікацію судом його дій, просить вирок змінити та призначити йому за ст. 126-1, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 309 КК України остаточне покарання у вигляді позбавлення волі на строк 6 місяців.

Обвинувачений ОСОБА_7 , який був повідомлені про час та місце розгляду поданої ним апеляційної скарги у порядку, передбаченому ст. 12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» шляхом оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, до судового засідання 1 лютого 2023 року не з`явився, із заявою про відкладення розгляду не звернувся, у зв`язку із чим відповідно до положень ст. 405 КПК України його неявка не перешкоджає розгляду поданої ним апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді по справі, прокурора, який рішення суду першої інстанції вважав законним, обґрунтованим, просив залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі і провівши судові дебати, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, за обставин, викладених у вироку, а також висновки суду про юридичну кваліфікацію дій обвинуваченого за ст. 126-1, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 309 КК України є обґрунтованими, відповідають обставинам справи та підтверджені наявними у справі доказами, які досліджувались за згодою усіх учасників провадження, у тому числі обвинуваченого ОСОБА_7 у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, і в апеляційній скарзі не оспорюються.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що обвинувачений фактично порушує питання про недотримання судом визначених законом вимог, що стосуються призначення покарання і пов`язані із суддівським розсудом (дискреційними повноваженнями), зміст та суть яких викладено в постанові Верховного Суду від 22 березня 2018 року у справі № 51-1985км18 (єдиний унікальний номер 207/5011/14-к) та постанові Верховного Суду від 7 листопада 2018 року у справі № 51-329км18 (єдиний унікальний номер 297/562/17), які враховуються колегією суддів під час перегляду вироку суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 374 КПК України, а також враховуючи роз`яснення, що містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», висновки з усіх питань, пов`язаних з призначенням покарання, необхідно належним чином мотивувати у вироку.

Як вбачається з мотивувальної частини вироку, суд, призначаючи ОСОБА_7 покарання, виконав вимоги ст. 65 КК України, а саме: врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії кримінальних проступків та нетяжких злочинів; визнав щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень за обставини, що пом`якшують покарання; визнав рецидив кримінальних правопорушень, вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння та вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах за обставини, що обтяжують покарання; дав належну оцінку даним про особу обвинуваченого, який раніше судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, не працює, постійного джерела доходу не має, перебуває на обліку у нарколога з діагнозом «Синдром алкогольної залежності».

Також суд першої інстанції врахував думку потерпілих та прокурора, які не наполягали на суворому покаранні.

Колегія суддів також враховує те, що обвинувачений раніше 2 рази притягався до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, у тому числі, умисних корисливих тяжких злочинів, має не зняті та не погашені в установленому законом порядку судимості, раніше відбував покарання в місцях позбавлення волі, раніше звільнявся від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком та умовно-достроково, однак це не призвело до позитивних змін в його особистості й не створило у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки в суспільстві, що свідчить про те, що належних висновків він для себе не зробив та на шлях виправлення ставати не бажає, що у сукупності свідчить про його підвищену суспільну небезпеку.

Крім того, колегія суддів враховує, що обвинувачений не працює, суспільно-корисною працею не займається, стабільного джерела доходу не має, а попередній кримінальний досвід свідчить про те, що він заробляє на життя шляхом вчинення кримінальних правопорушень.

До того ж, він не має стійких соціальних зв`язків, не одружений, неповнолітніх чи малолітніх дітей на утриманні не має.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції з приводу того, що виправлення та перевиховання, а також попередження вчинення нових кримінальних правопорушень обвинуваченим можливо лише з призначенням ОСОБА_7 покарання у виді обмеження волі, і підстави як для застосування ст.ст. 69, 75 КК України до вказаного покарання, так і пом`якшення йому розміру призначеного покарання, відсутні.

Відповідно до положень ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Колегія суддів вважає, що розмір призначеного ОСОБА_7 покарання відповідає тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень та даним про його особу, а також відповідає критерію справедливого покарання, відповідає вимогам ст. 65 КК України та його меті.

При цьому, як вбачається з вироку суду, за ст. 126-1, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 309 КК України ОСОБА_7 було призначене покарання не в максимальних межах санкції статті, а призначаючи остаточне покарання на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, суд застосував принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим, що також не свідчить про несправедливість призначеного остаточного покарання через його суворість.

Як зазначено в постанові Верховного Суду від 1 листопада 2018 року у справі № 51-2776км18 (єдиний унікальний номер 524/5999/17), термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті, видом та розміром покаранням і тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

З огляду на наявність трьох обставин, що обтяжують покарання, попередній кримінальний досвід обвинуваченого, наявність у нього не знятих та не погашених судимостей, факт звільнень від відбування покарання з випробуванням та умовно-достроково у минулому, а також дані про особу обвинуваченого, у суду першої інстанції не було правових підстав для призначення ОСОБА_7 більш м`якого остаточного покарання, ніж у вигляді 3 років обмеження волі, яке, на переконання колегії суддів, не є явно несправедливим через суворість.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що раніше ОСОБА_7 вже звільнявся від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, однак це жодним чином не сприяло його виправленню та перевихованню.

Також відсутні підстави для призначення ОСОБА_7 більш м`якого остаточного покарання, оскільки обставини справи та дані про особу обвинуваченого не є такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень і впливають на пом`якшення покарання.

Доводи апеляційної скарги вказаних висновків суду не спростовують, оскільки судом першої інстанції в повній мірі встановлено та належним чином оцінено і враховано всі обставини, які за законом повинні бути врахованими при призначенні особі покарання.

Істотних порушень органами досудового слідства чи судом норм кримінального процесуального закону, які були б підставою для скасування вироку, колегією суддів не встановлено.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 414, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 9 грудня 2021 року у відношенні ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 126-1, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 309 КК України, залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту оголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана протягом трьох місяців з дня її оголошення безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4