Справа №295/309/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.01.2023 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду міста Житомира ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні клопотання про дозвіл на затримання з метою приводу, подане старшим слідчим Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Житомирі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому ОСОБА_4 , погоджене прокурором Житомирської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000304 від 21.07.2015 р., відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий за погодженням з прокурором звернувся з клопотанням, в якому просить надати дозвіл на затримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою її приводу для участі в розгляді клопотання про обрання стосовно неї запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Мотивуючи клопотання слідчий вказав, що ОСОБА_6 являючись військовослужбовцем Департаменту охорони Управління державної охорони України, що дислокується в АДРЕСА_1, достовірно знаючи про необхідність прибуття до 10.04.2014 року до Управління державної охорони України, діючи з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою взагалі незаконно ухилитися від неї, у порушення вимог ст.ст.11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-XIV від 24.03.1999 року, та ст.ст.1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-XIV від 24.03.1999 року, наказом №173 від 25.03.2014 р. «Про передислокацію Департаменту охорони в АР Крим, інших підрозділів, дислокованих в АР Крим та м. Севастополь до м. Києва» не прибула та незаконно ухилялась від подальшого проходження військової служби до Управління державної охорони України.

Таким чином, орган досудового розслідування вважає, що своїми умисними діями, які виразились у дезиртирстві, ОСОБА_6 причетна до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 408 КК України.

Слідчий вказує, що ОСОБА_6 , усвідомлюючи свою причетність до скоєного кримінального правопорушення, умисно переховується від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, її місцезнаходження невідоме.

В клопотанні слідчий вказує, що 21.07.2015 р. ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання підтримав з підстав, викладених в ньому, просив його задоволити. Пояснив, що підозрювана ОСОБА_6 переховується від органу досудового розслідування.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Житомирі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, перебуває кримінальне провадження №0000304 від 21.07.2015 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України.

21.07.2015 року було складено повідомлення про підозру, згідно якого ОСОБА_6 підозрюється у скоєнні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України. Вказане повідомлення про підозру не було вручено ОСОБА_6

05.08.2015 року підозрювана ОСОБА_6 була оголошена в розшук.

До клопотання слідчого долучено витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, копія протоколу допиту свідка від 06.07.2015 р., копія повідомлення про підозру, копію постанови про зупинення досудового розслідування та оголошення підозрюваного в розшук від 05.08.2015 р., копія супровідного листа про неможливість направлення листів на тимчасово окуповану територію України.

Відповідно до ч. 4 ст. 189 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у наданні дозволу на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу, якщо прокурор не доведе, що зазначені у клопотанні про застосування запобіжного заходу обставини вказують на наявність підстав для тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а також є достатні підстави вважати, що: 1) підозрюваний, обвинувачений переховується від органів досудового розслідування чи суду; 2) одержавши відомості про звернення слідчого, прокурора до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу, підозрюваний, обвинувачений до початку розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу вчинить дії, які є підставою для застосування запобіжного заходу і зазначені у статті 177 цього Кодексу.

Статтею 42 КПК України регламентовано, що підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Відповідно до ст. ст. 276, 278 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Згідно з ст. 111 КПК України повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією, за допомогою якої слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд повідомляє певного учасника кримінального провадження про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії або про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію.

Повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу, за винятком положень щодо змісту повідомлення та наслідків неприбуття особи.

Статтею 135 КПК України (глава 11) визначено порядок здійснення виклику в кримінальному провадженні, а саме визначено, що особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.

У разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.

Повістка про виклик вручається особі працівником органу зв`язку, працівником правоохоронного органу, слідчим, прокурором, а також секретарем судового засідання, якщо таке вручення здійснюється в приміщенні суду.

Підтвердження отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом регламентовано ст. 136 КПК України, відповідно до якої належним підтвердженням отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом є розпис особи про отримання повістки, в тому числі на поштовому повідомленні, відеозапис вручення особі повістки, будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі повістки про виклик або ознайомлення з її змістом.

Разом з тим, слідчому судді не надано жодних доказів того, що слідчим дотримано визначений кримінальним процесуальним законодавством порядок вручення підозри. Будь-які відомості про направлення повідомлення про підозру ОСОБА_6 отримання повідомлення дорослими членами сім`ї чи іншою особою, яка з ним проживає, житлово-експлуатаційною організацією за місцем проживання підозрюваного або адміністрації за місцем його роботи, в матеріалах долучених справи відсутні.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя дійшов висновку, що прокурором на підставі матеріалів долучених до клопотання не доведено, що ОСОБА_6 належним чином повідомлено про підозру або складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений КПК України.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що ОСОБА_6 в силу ст. 42 КПК України не є підозрюваною в даному кримінальному провадженні, а отже щодо неї не може бути вирішено питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не може бути наданий дозвіл на її затримання.

Крім того, під час розгляду клопотання прокурором не було доведено належними, допустимими та достатніми доказами, що ОСОБА_6 на даний час переховується від органів досудового розслідування, не надано доказів проведення слідчих (розшукових) дій, а також не доведено, що одержавши відомості про звернення прокурора до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу, він до початку розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу вчинить дії, які є підставою для застосування запобіжного заходу і зазначені у статті 177 цього Кодексу.

Тому клопотання є необґрунтованим і в його задоволенні необхідно відмовити.

На підставі вищевикладеного, відповідно до вимог ст. ст. 177, 188 - 190 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання про надання дозволу на затримання з метою приводу ОСОБА_6 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1