КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

06 березня 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження № 0000047 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 03 травня 2022 року, ухвалений щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровськ, громадянин України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 110, ч. 3 ст. 109 КК України (в редакції станом на 11 квітня 2014 року),

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а :

Згідно з вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 09 03 травня 2022 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 110, ч. 3 ст. 109 КК України (в редакції станом на 11 квітня 2014 року) та засуджено до покарання за ч. 2 ст. 110 КК України до 7 (семи) років позбавлення волі; за ч. 3 ст. 109 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України, шляхом повного складання призначених покарань, ОСОБА_5 визначено остаточне покарання у виді 12 (дванадцяти) років позбавлення волі.

Відповідно до ст.ст. 54, 55 КК України, ОСОБА_5 позбавлено першого рангу державного службовця (першої категорії), який був присвоєний йому розпорядженням Голови Верховної Ради України № 436 від 25.05.2006, а також позбавлений права обіймати виборні посади, осади в органах державної влади та місцевого самоврядування на строк 3 (три) роки.

Цим же вироком судом вирішені питання щодо речових доказів та відшкодування процесуальних витрат.

Ухвалено звернутись до Президента України з поданням щодо позбавлення державної нагороди обвинуваченого ОСОБА_5 , а саме ордена «За заслуги» ІІІ ступеня, яким його нагороджено відповідно до Указу Президента України № 845/2011 від 23.08.2011.

Як встановлено вироком суду, в період часу з квітня по травень 2014 року, ОСОБА_5 , будучи народним депутатом України та кандидатом на пост Президента України, тобто представником влади, діючи умисно, вчинив публічні заклики до вчинення умисних дій з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, а також публічні заклики до насильницької зміни конституційного ладу з використанням засобів масової інформації за таких обставин.

28 жовтня 2012 року на чергових виборах народних депутатів України ОСОБА_5 обрано народним депутатом України по одномандатному виборчому округу № 40, Дніпропетровської області, від Партії Регіонів.

12 грудня 2012 року ОСОБА_5 набув повноважень народного депутата України Верховної Ради України VII скликання.

Відповідно до Закону України «Про статус народного депутата України», із змінами та доповненнями, народний депутат є представником Українського народу у Верховній Раді України і уповноважений ним протягом строку депутатських повноважень здійснювати на постійній основі повноваження, передбачені Конституцією України та законами України, маючи при цьому права і обов`язки, визначені у розділах II і III згаданого Закону.

Пунктом 1 ст. 8 вказаного Закону передбачено, що у своїй діяльності народний депутат України повинен дотримуватися загальновизнаних норм моралі; завжди зберігати власну гідність, поважати честь і гідність інших народних депутатів, службових та посадових осіб і громадян; утримуватись від дій, заяв та вчинків, що компрометують його самого, виборців, Верховну Раду України, державу.

Згідно ч. 3 ст. 18 КК України народний депутат України ОСОБА_5 є службовою особою, яка постійно здійснює функції представника влади, також постійно обіймає в органах державної влади посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, яким особа наділяється повноважним органом державної влади або законом та відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про державну службу» займає особливо відповідальне становище.

У відповідності до ст. 2 Конституції України - Україна є унітарною державою. Територія України в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканою. Статтею 132 Конституції України визначено, що територіальний устрій України ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території, поєднання централізації і децентралізації у здійсненні державної влади, збалансованості і соціально-економічного розвитку регіонів, з урахуванням їх історичних, економічних, екологічних, географічних і демографічних особливостей, етнічних і культурних традицій.

ОСОБА_5 , будучи за своїми політичними переконаннями активним прихильником проросійської політики на території України, підтримував та пропагував ідею внесення змін до Конституції України, зокрема щодо визнання російської мови другою державною мовою, схвалював анексію Російською Федерацією частини території України - Автономної республіки Крим, та публічно проголошував ідеї щодо посилення регіональної влади, розширення її повноважень, через створення на південному сході України нового державного утворення «Республіка Новоросія».

Для реалізації свого задуму, ОСОБА_5 , будучи представником влади та використовуючи статус народного депутата України і кандидата на пост Президента України, розробив злочинний план, який полягав у зміні меж території та державного кордону України на порушення порядку встановленого Конституцією України, а саме відокремлення: Донецької, Луганської, Херсонської, Одеської, Миколаївської, Запорізької, Дніпропетровської та Харківської областей, а також, з метою насильницької зміни, повалення конституційного ладу України використав засоби масової інформації для досягнення своєї мети.

Так, ОСОБА_5 вирішив використати усі можливі способи для пропагування серед громадян України, а особливо мешканців південного сходу - Донецької, Луганської, Херсонської, Одеської, Миколаївської, Запорізької, Дніпропетровської та Харківської областей, тверджень про те, що:

- діюча влада є нелегітимною, націоналістичною та фашистською за своєю суттю;

- працівників міліції та учасників акцій протесту на Майдані Незалежності у м. Києві 18-20.02.2014 розстрілювали снайпери за вказівками лідерів опозиції;

- анексія Російською Федерацією частини території України - це вільний вибір мешканців півострову, які не хотіли разом жити з «бандерівцями» та «фашистами», а тому єдиним порятунком для громадян України є вихід зі складу України та створення самостійної держави з подальшим приєднанням до Російської Федерації.

Реалізуючи свій злочинний план, направлений на насильницьку зміну конституційного ладу в Україні та зміну меж її кордонів, ОСОБА_5 28.03.2014 подав до Центральної виборчої комісії заяву та необхідні документи для реєстрації кандидатом на пост Президента України, що дало йому можливість відкрито звертатись, висловлюватись із своїми незаконними ідеями, поглядами до громадян України з використанням засобів масової інформації.

Постановою Центральної виборчої комісії № 140 від 31.03.2014, ОСОБА_5 зареєстровано кандидатом на пост Президента України на позачергових виборах Президента України 25.05.2014.

Для реалізації свого злочинного плану, спрямованого на зміну меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, ОСОБА_5 у квітні-травні 2014 року прийняв участь у зборах проросійськи-налаштованих громадян України, які проходили у будівлі Донецької обласної державної адміністрації, розташованої за адресою: м. Донецьк, б-р Пушкіна, 34, і в сквері імені Героїв Великої Вітчизняної Війни, біля пам`ятника Т.Г. Шевченка, у м. Луганську Луганської області, де публічно проголошував заклики до активних дій, спрямованих на насильницьку зміну та повалення конституційного ладу, а також до зміни меж території України шляхом визнання самопроголошених Донецької та Луганської «народних республік» та легалізації цих дій шляхом організації проведення незаконних референдумів на території вказаних областей.

Так, за результатами проведених незаконних референдумів, 26.06.2014 на територіях Луганської та Донецької областей, контрольованих проросійськи-налаштованими громадянами було проголошено так званий Союз народних республік. Спікером парламенту новоствореного Союзу обрано ОСОБА_5

15 липня 2014 року парламентом Союзу перейменовано незаконне політичне об`єднання в Новоросію.

Реалізовуючи свій злочинний план, направлений на зміну меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, ОСОБА_5 , 04 квітня 2014 року, перебуваючи у АДРЕСА_2 , в студії інформаційного агентства «громадське.тв», відповідаючи на питання ведучого, проголосив публічні заклики до вчинення умисних дій, з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, а саме: «...я считаю, что эти выборы как и действующая власть нелегитимны...», «...федерализация - это способ сохранить Украину а не разделить...».

Продовжуючи свій злочинний намір, ОСОБА_5 , 11 квітня 2014 року, перебуваючи у приміщенні Донецької облдержадміністрації, розташованому за адресою: м. Донецьк, б-р Пушкіна, 34, у присутності прихильників самопроголошеної «Донецької народної республіки», розуміючи, що його звернення є відкритими і фіксуються засобами масової інформації, та в подальшому будуть розповсюдженні на всю територію України і можуть схилити громадян України до насильницької зміни конституційного ладу та захоплення державної влади, проголосив публічні заклики до вчинення умисних дій, з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, шляхом визнання існування цієї республіки.

Продовжуючи свій злочинний намір, ОСОБА_5 , 11 квітня 2014 року, перебуваючи у м. Дніпропетровську, в невстановленому досудовим розслідуванням місці, під час проведення прес-конференції, проголосив публічні заклики до вчинення умисних дій, з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, а саме: «...должны понимать, что референдум это средство, а конечная цель - это две вещи: это два государственные языка, это большие полномочия местных советов…То что называют федерализацией... »; «Правильно проводить президентские выборы после внесения изменений в конституцию, государственный язык, федерализация».

Також, продовжуючи свій злочинний намір, ОСОБА_5 , 13 квітня 2014 року, перебуваючи у м. Харкові, в невстановленому досудовим розслідуванням місці, під час надання інтерв`ю за допомогою програми «Sкуре» ведучому новин російського телеканалу «Россия 24» проголосив публічні заклики до вчинення умисних дій, з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, а саме: «Люди поддержали идею объединить протестные движения, чтобы были единые цели, единые требования. Создать координационный совет, помогать друг другу. Я вчера был с теми же идеями в Луганске, позавчера в Донецке. Везде люди горячо поддерживают, потому что требования у всех примерно одинаковые...»; «Русский язык, федерализация и амнистия бойцам беркута, альфа и всем задержанным».

У подальшому, продовжуючи свій злочинний намір, ОСОБА_5 , 06 травня 2014 року, перебуваючи у м. Харкові, в невстановленому досудовим розслідуванням місці, під час надання інтерв`ю за допомогою програми «Sкуре» ведучому новин російського телеканалу «Россия 24» проголосив публічні заклики до вчинення умисних дій, з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, а саме «Координационный совет юго-востока будет обращаться ко всем остальным регионам юго-востока с тем, чтобы они прошли по то й же процедуре, и образовать новое федеративное образование - Республику Новороссию».

Крім того, продовжуючи свій злочинний намір, ОСОБА_5 , 12 травня 2014 року, перебуваючи у м. Луганську, в невстановленому досудовим розслідуванням місці, під час надання Інтерв`ю за допомогою програми «Sкуре» ведучому новин російського телеканалу «Россия 24» проголосив публічні заклики до вчинення умисних дій, з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, а саме: «Следующий этап - это поскольку мы проголосовали или проголосуем, Центризбирком должен объявить суверенитет - это образование республик, я так думаю, что это должны принимать решение Народные советы, но это будет Федеративная республика Новороссия, мы очень надеемся, что количество субъектов не будет ограничиваться Донецкой и Луганской областью», які зафіксовані у відеофайлі «россия 24 12 травня».

Вищевказаними висловлюваннями ОСОБА_5 , спонукав до виходу зі складу України її окремих областей, а саме: Донецької, Луганської, Херсонської, Одеської, Миколаївської, Запорізької, Дніпропетровської та Харківської областей, що призвело до створення підґрунтя для ескалації громадянського конфлікту, поширенню сепаратистських настроїв, розпалювання ворожнечі всередині країни і загрози територіальній цілісності та недоторканності України.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, захисник обвинуваченого ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 03 травня 2022 року стосовно ОСОБА_5 змінити в частині призначення покарання, визначити остаточне покарання ОСОБА_5 шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначивши йому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років.

В обґрунтування вимог своєї апеляційної скарги захисник обвинуваченого посилається на те, що оскаржуваний вирок суду підлягає зміні, як незаконний, необґрунтований, та у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

На думку сторони захисту, призначене ОСОБА_5 покарання у виді дванадцяти років позбавлення волі не відповідає особі засудженого та меті покарання, визначеної законом. Зокрема, апелянт, посилаючись на положення ст. 50 КК України, зазначає, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Звертає увагу апелянт і на те, що вирок суду першої інстанції є надто суворим та винесеним з порушенням вимог ст. 65 КК України, оскільки, як убачається зі змісту вироку, судом не було встановлено обтяжуючих обставин та з огляду на те, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, вважає, що судом першої інстанції не було вмотивовано саме такий строк позбавлення волі, як зазначено у вироку суду, а також вважає, що з урахуванням зазначених вище обставин, можливо визначити остаточне покарання ОСОБА_5 шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення захисника обвинуваченого, який підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити; пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника обвинуваченого та просив залишити вирок суду без змін; провівши судові дебати; перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи поданої скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_5 в умисних діях, вчинених особою, яка є представником влади та які виразились у публічних закликах до умисних дій, направлених на зміну меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 110 КК України (в редакції станом на 11 квітня 2014 року), а також в умисних діях, вчинених особою, яка є представником влади та які виразились у публічних закликах до насильницької зміни конституційного ладу та захоплення державної влади, з використанням засобів масової інформації, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 109 КК України (в редакції станом на 11 квітня 2014 року), за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджуються наявними в ньому доказами, які були досліджені під час судового розгляду за відсутності обвинуваченого (in absentia), з урахуванням вимог, передбачених ч. 2 ст. 297-1 та ч. 3 ст. 323 КПК України, та оцінені судом у відповідності до вимог ст. 94 цього Кодексу, в тому числі з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

При цьому, колегією суддів не встановлено будь-яких порушень норм кримінального процесуального закону під здійснення спеціального судового провадження, які б могли вплинути на законність та обґрунтованість оскаржуваного вироку, не наведено таких порушень і в апеляційній скарзі захисника обвинуваченого.

Оскільки в апеляційній скарзі захисника обвинуваченого не оспорюються фактичні обставини вчинених ОСОБА_5 дій та їх правова кваліфікація, а також доведеність його вини у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, колегія суддів не вбачає будь-яких підстав для перегляду судового рішення поза межами поданої захисником апеляційної скарги, тим більше, що вирок суду першої інстанції в цій частині є законним та обґрунтованим, а дії ОСОБА_5 правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 110 та ч. 3 ст. 109 КК України (в редакції станом на 11 квітня 2014 року).

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд першої інстанції, як прямо зазначено у вироку, врахував поведінку обвинуваченого ОСОБА_5 після вчинення кримінального правопорушення, який продовжив антиукраїнську діяльність, зокрема під час продовження військової агресії Російської Федерації проти України, згідно загальнодоступних даних засобів масової інформації приймав активну участь спільно з російськими «військовими» у антилюдських заходах, прикриваючись «благодійною» місією у формі псевдо допомоги мешканцям Київської області у той час, коли російські «військові» знищували все живе на території України.

Наведене, на переконання суду першої інстанції, враховуючи вимоги ч. 2 ст. 65 КК України, відповідно до яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим так і іншими особами, очевидно вказує на безпідставність призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , яке передбачене у санкціях ч. 2 ст. 110, ч. 3 ст. 109 КК України, як у менш суворому виді ніж позбавлення волі, так і наближеному до мінімального розміру цього покарання.

Згідно зі ст. 66 КК України обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , судом не встановлені.

Згідно зі ст. 67 КК України обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , судом також не встановлені.

Враховуючи всі обставини даної справи, відповідно до правил, передбачених ст. 70 КК України, враховуючи тяжкість вчинених кримінальних правопорушень та їх наслідки, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність застосування принципу повного складання призначених покарань, при призначенні покарання за сукупністю вчинених кримінальних правопорушень.

Крім того, враховуючи положення ст. 54 КК України про те, що засуджена за тяжкий чи особливо тяжкий злочин особа, яка має військове, спеціальне звання, ранг, чин або кваліфікаційний клас, може бути позбавлена за вироком суду цього звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу, зважаючи на ті обставини, що ОСОБА_5 своїми протиправними діями дискредитував статус державного службовця найвищого рангу, суд першої інстанції визнав необхідним позбавити ОСОБА_5 першого рангу державного службовця (першої категорії), який був йому присвоєний розпорядженням Голови Верховної Ради України № 436 від 25.05.2006, а також, згідно положень ст. 55 КК України, з урахуванням характеру кримінального правопорушення, вчиненого як представником органа державної влади, даних про особу обвинуваченого, суд визнав за неможливе збереження за ним права обіймати виборні посади, посади в органах державної влади та місцевого самоврядування на максимальний строк.

Окрім цього, враховуючи відсутність у обвинуваченого ОСОБА_5 морально-етичних та загальноприйнятих людських засад та орієнтирів, у частині поваги до державних інституцій, а також держави - Україна в цілому, незважаючи на українське етнічне походження й певний досвід державної служби, суд визнав за необхідне звернутися з поданням до Президента України, в порядку ст. 16 Закону України «Про державні нагороди», щодо позбавлення обвинуваченого ОСОБА_5 державної нагороди, а саме ордена «За заслуги» ІІІ ступеня, яким його нагороджено відповідно до Указу Президента України № 845/2011 від 23.08.2011.

Враховуючи наведені у вироку мотиви, якими керувався суд першої інстанції при призначенні обвинуваченому покарання, а також загальні засади призначення покарання, передбачені ст. 65 КК України, колегія суддів дійшла висновку, що покарання, призначене ОСОБА_8 , як окремо за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 110 та ч. 3 ст. 109 КК України, так і за сукупністю зазначених кримінальних правопорушень, відповідає ступеню тяжкості цих кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого, а тому, всупереч доводам апеляційної скарги захисника обвинуваченого, воно не може бути визнане таким, що за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через суворість.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що при визначенні ОСОБА_8 остаточного покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом повного складання призначених покарань, судом першої інстанції не було допущено порушень вимог ст. 70 КК України, оскільки як прямо передбачено ч. 2 цієї статті, якщо хоча б одне із кримінальних правопорушень є умисним тяжким, у даному випадку таким є кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 110 цього Кодексу, суд може призначити остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у межах максимального строку, встановленого для даного виду покарання в Загальній частині цього Кодексу, який, згідно вимог ч. 2 ст. 63 КК України, становить до п'ятнадцяти років.

Безпідставними слід також визнати доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого про те, що покарання у виді дванадцяти років позбавлення волі не відповідає особі засудженого та меті покарання, визначеної законом, оскільки у вироку наведені відповідні мотиви призначеного ОСОБА_5 покарання, які відповідають вимогам закону, зокрема положенням ч. 4 ст. 65 КК України про те, що більш суворе покарання, ніж передбачене відповідними статтями Особливої частини цього Кодексу за вчинене кримінальне правопорушення, може бути призначене за сукупністю кримінальних правопорушень і за сукупністю вироків згідно зі статтями 70 та 71 цього Кодексу.

За таких обставин, за наслідками розгляду апеляційної скарги захисника обвинуваченого на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 03 травня 2022 року, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне постановити рішення, яким вказану скаргу залишити без задоволення, а вирок суду, ухвалений щодо ОСОБА_5 , - без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418 та 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 03 травня 2022 року, ухвалений щодо ОСОБА_5 , - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді: _____________ _____________ _____________

( ОСОБА_1 ) ( ОСОБА_2 ) ( ОСОБА_3 )

Номер справи : 761/11331/16-к

Номер провадження : 11-кп/824/1326/2023

Категорія: ч. 2 ст. 110, ч. 3 ст. 109 КК України

Головуючий у 1-й інстанції - суддя ОСОБА_9

Доповідач - суддя ОСОБА_1