ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.12.2022 Справа №607/9519/22 Провадження №1-кп/607/1373/2022 м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м.Тернополі кримінальне провадження №0000848, дані про яке 17.06.2022 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Івано-Франківськ, українця, громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , із неповною середньою освітою, не одруженого, непрацюючого, раніше судимого:

вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28.11.2017 за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України із застосуванням ст.ст.69, 70, 71, 72 КК України до покарання у виді 2 років 1 місяця позбавлення волі;

вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09.12.2022 за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 1 рік;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.246 КК України,

за участю сторін кримінального провадження: прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:

17.06.2022 у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на незаконну порубку дерев в Тернопільському регіональному ландшафтному парку «Загребелля», який визнано об`єктом природно-заповідного фонду відповідно до рішення Тернопільської обласної ради від 18.03.1994, що знаходяться у м.Тернополі, та який передано під охорону Тернопільській міській раді, згідно охоронного зобов`язання від 25.08.2021 №50/01.

Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на незаконну порубку дерев, не маючи на те спеціального дозволу та відповідних документів, всупереч вимогам ст.36 Лісового кодексу України, Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» та постанови КМУ від 16.05.2007 №733 «Про затвердження Порядку поділу лісів на категорії та виділення особливо захисних лісових ділянок», ОСОБА_4 17.06.2022 близько 11-ої год., перебуваючи в лісових насадженнях на території регіонального ландшафтного парку «Загребелля», що знаходяться у межах м.Тернополя, поблизу вул.Львівської, та який переданий під охорону Тернопільській міській раді, згідно охоронного зобов`язання від 25.08.2021 №50/01, діючи умисно, протиправно, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, з корисливим мотивом, за допомогою ручної пили з ручкою червоного кольору, яку заздалегідь взяв з собою, здійснив незаконну порубку дерева породи «Граб» кількістю 1 шт., шляхом відділення від кореню до ступеню припинення росту.

За таких обставин, ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.246 КК України, тобто у незаконній порубці дерев, вчиненій на території природно-заповідного фонду.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.3 ст.246 КК України, визнав повністю та підтвердив зазначені в обвинувальному акті обставини його вчинення. Показав, що дійсно 17.06.2022 близько 11-ої год. на території парку «Загребелля» в м.Тернопіль, здійснив порубку дерева породи «Граб». Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 у вчиненому щиро розкаявся та просив не призначати покарання, пов`язане із реальним позбавленням волі.

Будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду даного кримінального провадження, представник потерпілого - відділу технічного нагляду Тернопільської міської ради ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд даного кримінального провадження без його участі. У поданій заяві представник потерпілого ОСОБА_6 також зазначив про відсутність претензій до обвинуваченого. Щодо міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 представник потерпілого поклався на розсуд суду.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст.349 КПК України, провів судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч.3 ст.349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого ОСОБА_4 та дослідженням даних, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 , а також стосуються судових витрат та речових доказів. При цьому суд з`ясував правильність розуміння учасниками судового процесу змісту цих обставин, з`ясував чи немає сумнівів в добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, допитавши обвинуваченого ОСОБА_4 та дослідивши документи, що характеризують особу обвинуваченого, а також стосуються судових витрат та речових доказів, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю і його дії органом досудового розслідування кваліфіковані вірно за ч.3 ст.246 КК України, як незаконна порубка дерев, вчинена на території природно-заповідного фонду.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд виходить із того, що відповідно до статті 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд відповідно до вимог ст.ст.50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

З урахуванням наведених положень законодавства, при призначенні покарання суд відповідно до вимог ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості скоєного обвинуваченим кримінального правопорушення, яке згідно зі ст.12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів.

Обставинами, що пом`якшують покарання, згідно ст.66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно вимог ст.67 КК України, судом не встановлено.

Також при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує особу винного, який раніше притягався до кримінальної відповідальності, страждає на розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю (синдром залежності), втім згідно висновку судово-психіатричного експерта №291 від 26.07.2022, в період, який відноситься до інкримінованого йому злочину, тимчасовими хворобливими розладами психічної діяльності не страждав, а виявляв ознаки аномалії розвитку особи у вигляді легкої розумової відсталості, що не досягає рівня психозу чи вираженого недоумства, тому ОСОБА_4 міг давати звіт своїм діям і керувати ними, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Крім того, суд враховує поведінку обвинуваченого ОСОБА_4 під час судового розгляду, яка наповнена критичною оцінкою вчиненого та висловленням жалю з приводу вчиненого, а також демонстрацією готовності нести відповідальність за вчинене (повне визнання вини, належна процесуальна поведінка).

З огляду на викладене, та виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації та приймаючи до уваги, що покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу, суд у даному конкретному випадку, вважає за доцільне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, у виді позбавлення волі на мінімальний строк, передбачений санкцією ч.3 ст.246 КК України.

При цьому, суд не вбачає підстав для призначення ОСОБА_4 покарання у виді штрафу, оскільки обвинувачений офіційно підтверджених джерел доходу та постійного офіційного місця роботи не має, в матеріалах справи відсутні документальні підтвердження наявності у обвинуваченого певних грошових коштів чи заощаджень достатніх для сплати ним штрафу.

Підстав для застосування ОСОБА_4 покарання у виді обмеження волі, суд також не знаходить, оскільки вважає його таким, що не відповідатиме характеру та ступеню тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, а також не призведе до виправлення особи обвинуваченого і запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Крім цього, суд при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 не вбачає підстав для застосування ст.69 КК України, у зв`язку з відсутністю передумов за яких, норми, передбачені даною статтею можуть бути застосовані.

Разом з тим, із урахуванням обставин даної справи, особи обвинуваченого, який повністю визнав свою вину у скоєному, його належну процесуальну поведінку під час судового розгляду даного кримінального провадження, а також беручи до уваги наявність пом`якшуючих покарання обставин, відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд дійшов висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, тому вважає за можливе застосувати до ОСОБА_4 положення ст.75 КК України й звільнити його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком та покласти обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

З метою додержання принципу співмірності та індивідуалізації покарання у даному випадку, на думку суду, можливо досягти мети заходу примусу без ізоляції ОСОБА_4 від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою впродовж іспитового строку тривалістю один рік, який буде достатнім для того, щоб останній довів своє виправлення, а покладення на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України дозволить здійснювати контроль за поведінкою обвинуваченого.

Приймаючи рішення про звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, з встановленням йому іспитового строку, у порядку визначеному ст.75 КК України, суд, із врахуванням його характеризуючих даних, ступеня тяжкості вчиненого злочину, взяв до уваги те, що обвинувачений щиро розкаявся у скоєному та під час судового розгляду дав детальні показання щодо обставин вчинення кримінального правопорушення.

На думку суду, таке покарання та звільнення від його відбування з випробуванням буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення нових кримінальних правопорушень та відповідатиме принципам гуманності, справедливості, не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, забезпечує співрозмірність діяння та кари, відповідає таким принципам Європейської конвенції захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

Окрім того суд встановив, що вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09.12.2022, ОСОБА_4 засуджено за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 1 рік.

Відповідно до ч.4 ст.70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Враховуючи, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.246 КК України, вчинене обвинуваченим ОСОБА_4 до постановлення вироку Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09.12.2022, в даному випадку слід застосувати положення ч.4 ст.70 КК України та призначити ОСОБА_4 остаточне покарання, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09.12.2022, більш суворим покаранням, призначеним за даним вироком у виді 3 років позбавлення волі з встановленням йому 1 року іспитового строку.

Судом встановлено, що у цьому кримінальному провадженні цивільний позов не заявлявся.

Питання щодо майна, на яке накладено арешт, слід вирішити у відповідності до ст.174 КПК України.

Документально підтверджені процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта, відповідно до вимог ч.2 ст.124 КПК України, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Крім того, враховуючи, що на даний час у цьому кримінальному провадженні відсутні ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, суд не вбачає підстав для прийняття рішення про застосування запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 до набрання даним вироком законної сили.

Керуючись ст.ст.100, 124, 174, 368, 370-371, 373-374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.246 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Відповідно до ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09.12.2022, більш суворим, призначеним за даним вироком, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому 1 (один) рік іспитового строку.

Відповідно до ст.76 КК України в період іспитового строку покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На підставі ч.4 ст.174 КПК України скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28.06.2022 у справі №607/8069/22 на речі, вилучені 27.06.2022 під час огляду місця події, а саме: ручну пилку з червоною ручкою «INTERTOOL»; гілку довжиною 93 см; гілку довжиною 108 см; гілку довжиною 111 см; шматок стовбура довжиною 106 см; гілку довжиною 123 см; шматок стовбура довжиною 123 см; шматок гілки довжиною 123 см; шматок гілки довжиною 121 см; шматок гілки довжиною 118 см; гілку довжиною 90 см; гілку довжиною 140 см; гілку довжиною 92 см, гілку довжиною 84 см, гілку довжиною 95 см, гілку довжиною 87 см, гілку довжиною 139 см; шматок стовбура до крони довжиною 137 см; один шматок стовбура до крони довжиною 128 см; 20 гілок з листям; шматок стовбура дерева довжиною 147 см; один шматок стовбура дерева довжиною 148 см.

Речові докази: ручну пилку з червоною ручкою «INTERTOOL»; гілку довжиною 93 см; гілку довжиною 108 см; гілку довжиною 111 см, шматок стовбура довжиною 106 см, гілку довжиною 123 см, шматок стовбура довжиною 123 см; шматок гілки довжиною 123 см; шматок гілки довжиною 121 см; шматок гілки довжиною 118 см; гілку довжиною 90 см; гілку довжиною 140 см; гілку довжиною 92 см; гілку довжиною 84 см; гілку довжиною 95 см; гілку довжиною 87 см; гілку довжиною 139 см; шматок стовбура до крони довжиною 137 см; один шматок стовбура до крони довжиною 128 см; 20 гілок з листям; шматок стовбура дерева довжиною 147 см; один шматок стовбура дерева довжиною 148 см, які згідно постанов слідчого від 27.06.2022 визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000848 від 17.06.2022 та зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів в Тернопільському РУП ГУНП в Тернопільській області, після набрання вироком законної сили знищити.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь держави процесуальні витрати згідно Акту здачі-приймання висновку експерта №504/22-22 від 26.07.2022 в розмірі 3020 (три тисячі двадцять) грн. 32 коп.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили - не обирати.

Вирок суду, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддяОСОБА_1