Справа № 308/2265/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2023 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , особи, відносно якої розглядається клопотання ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Ужгород клопотання адвоката ОСОБА_5 , подане в інтересах ОСОБА_4 , в порядку статті 206 КПК України, про незаконне тримання під вартою та негайне звільнення особи з під варти, -

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області в порядку ст.206 КПК України надійшло клопотання адвоката ОСОБА_5 , подане в інтересах ОСОБА_4 , в якому адвокат просить звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з під варти, який утримується в ДУ «Закарпатська установа виконання покарань (№9)».

Клопотання обґрунтовано тим, що ОСОБА_4 утримується під вартою без відповідного рішення суду, що порушує його право на свободу, встановлену ст.5 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.09.2020 року у справі №303/3224/20 запобіжний захід відносно ОСОБА_4 - тримання під вартою - залишено без змін.

Вказує, що статтею 197 КПК України встановлено строк дії ухвали про тримання під вартою, продовження строку тримання під вартою, не може перевищувати 60 днів. Згідно ч.2 ст.114 КПК України будь які строки що встановлюються прокурором, слідчим дією або судом не можуть перевищувати меж граничного строку, передбаченого цим Кодексом.

У клопотанні зазначено, що всупереч вимогам ст.ст. 132, 194, 374 КПК України в мотивувальній частині суд першої інстанції не навів жодного мотиву ухвалення рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження. Всупереч вимогам ст. 194 КПК України суд визначив строк тримання обвинувачених під вартою до набрання вироком суду законної сили, тобто не визначив строку в розумінні ст. 115 КПК України. При цьому, «до набрання вироком законної сили» не є подією в розумінні ст. 115 КПК України, оскільки суд має право вказувати тільки на подію, яка має неминуче настати. Натомість суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок (ст.407 КПК України, /тобто подія може не настати), а відтак суд першої інстанції не мав право встановлювати строк вказівкою на подію, яка є ймовірною, а відтак строку не встановлював.

З огляду на вищенаведене, та в силу вимог ст.ст. 113, 114, 115 КПК України, дія запобіжного заходу, встановленого вищевказаним вироком Мукачівського міськрайонного суду спливла через 60 днів після ухвалення вироку, а саме 24.11.2020р. Постановою Верховного суду від 25.10.2022 року скасовано ухвалу Львівського апеляційного суду від 18.05.2021р та призначено новий розгляд в суді апеляційної інстанції. Питання запобіжного заходу не вирішувалось.

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_5 подане ним клопотання підтримав в повному обсязі, мотиви такого навів аналогічні викладеним у клопотанні та просив таке задовольнити. Додатково вказав, що ОСОБА_4 без рішення суду утримується в ДУ «Закарпатська установа виконання покарань (№9)», а запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може перевищувати 60 днів. Крім того, зазначив, що раніше подавалось клопотання в порядку ст.206 КПК України, проте з інших підстав.

Особа, відносно якої розглядається клопотання ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав свого захисника та просив клопотання задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні щодо задоволення клопотання заперечив у зв`язку із його необґрунтованістю. Вважає, що сторона захисту зловживає своїми процесуальними правами. Слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду вже було розглянуто клопотання про звільнення ОСОБА_4 в порядку статті 206 КПК України, у задоволенні такого було відмовлено. Закарпатським апеляційним судом було відмовлено у відкритті провадження за апеляційною скаргою на вказану хвалу. Крім того, Львівським апеляційним судом вирішувалось питання про зміну запобіжного заходу та було відмовлено. Вказане свідчить про законність утримання ОСОБА_4 в ДУ «Закарпатська установа виконання покарань (№9)».

В судовому засіданні 17.02.2023 прокурор ОСОБА_6 заперечив щодо клопотання, просив в його задоволенні відмовити, оскільки ОСОБА_4 законно утримується в ДУ «Закарпатська установа виконання покарань (№9)» на підставі вироку Мукачівського міськрайонного суду.

Представник ДУ «Закарпатська установа виконання покарань (№9)» - ОСОБА_7 в судовому засіданні 17.02.2023 зазначила, що ОСОБА_4 утримується в ДУ «Закарпатська установа виконання покарань (№9)» законно на підставі вироку Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.09.2020 року, і вказане питання вже досліджувалось судом.

20.02.2023 від начальника ДУ «Закарпатська установа виконання покарань (№9)» підполковника внутрішньої служби ОСОБА_8 надійшла заява, згідно якої просив провести судове засідання за клопотанням адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 без участі їхнього представника.

20.02.2023 рок на адресу суду надійшла особова справа на засудженого ОСОБА_4 , 1979 року народження.

Заслухавши думку особи, відносно якої розглядається клопотання ОСОБА_4 , його захисника адвоката ОСОБА_5 , прокурора, дослідивши матеріали клопотання, особову справу засудженого ОСОБА_4 , слідчий суддя прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ст.12 КПК України під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст.206 КПК України, кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Відповідно до ч.2 ст.206 КПК України, якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

Згідно з ч.3 ст.206 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Статтею 206 КПК України надано слідчому судді специфічні повноваження щодо перевірки наявності підстав позбавлення особи свободи (зокрема наявності судового рішення та інше) та звільнення такої особи, якщо за результатами такої перевірки відповідних підстав не буде встановлено, або забезпечення проведення у найкоротший строк розгляду клопотання прокурора, слідчого про застосування запобіжного заходу.

Таким чином, наведені вище положення ст.206 КПК України мають на меті забезпечення процесуального механізму звільнення слідчим суддею будь-якої особи, яка позбавлена свободи за відсутності судового рішення, та застосовуються саме в таких випадках.

Відповідний правовий висновок викладено і в постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 27.05.2019 року по справі № 766/22242/17.

Згідно частини 5 ст. 202 КПК України у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про відмову у продовженні строку тримання під вартою, про скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на інший запобіжний захід, про звільнення особи з-під варти у випадку, передбаченому частиною третьою статті 206 цього Кодексу, або у випадку закінчення строку дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою підозрюваний, обвинувачений повинен бути негайно звільнений, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Слідчим суддею встановлено, що вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.09.2020 року у справі №303/3224/20 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України та призначено йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі. Ухвалено строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту його затримання з 19.03.2020 року. Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 тримання під вартою залишено без змін до вступу вироку в законну силу.

Вказаним вироком також вирішено питання щодо судових витрат та долі речових доказів.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 18.05.2021 апеляційні скарги прокурора, захисників та обвинувачених задоволено частково. Вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.09.2020 відносно ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 змінено в частині визнання недопустимим доказом протоколу огляду місця події від 19.03.2020 в будинку по АДРЕСА_1 та неналежності як доказу протоколу слідчого експерименту від 20.03.2020 року за участі потерпілого.

В іншій частині вирок суду першої інстанції залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 25 жовтня 2022 року касаційні скарги засуджених та захисників задоволено частково. Ухвалу Львівського апеляційного суду від 18.05.2021 щодо ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 скасовано і призначено новий розгляд в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст.532 КПК України вирок або ухвала суду першої інстанції, ухвала слідчого судді, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчим суддею було встановлено, що на час розгляду даного клопотання триває перегляд вироку Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.09.2020 року у Львівському апеляційному суді. Враховуючи наведене, на час розгляду клопотання, поданого в порядку статті 206 КПК України, вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.09.2020 року не набув законної сили.

Відповідно до положень пункту 2 ч.4 ст. 374 КПК України у резолютивній частині вироку, у разі визнання особи винуватою, зазначається рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі рішення про запобіжний захід до набрання вироком законної сили.

Згідно ч.1 ст.115 КПК України строки, встановлені цим Кодексом, обчислюються годинами, днями і місяцями. Строки можуть визначатися вказівкою на подію.

Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку про те, що на підставі положень пункту ч.2 ч.4 ст. 374 КПК України під час ухвалення вироку у його резолютивній частині суд має право прийняти рішення про запобіжний захід до набрання вироком законної сили, що узгоджується із ч.1 ст.115 КПК України щодо визначення строків вказівкою на подію.

З огляду на визначені ч.2 ст.331 КПК України положення щодо вирішення судом питання запобіжного заходу за визначеним Главою 18 КПК України порядком, серед якого і унормований у ч.1 ст.205 КПК України імперативний припис щодо негайного виконання ухвали суду щодо застосування запобіжного заходу, вирок суду в частині запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до набрання ним законної сили підлягає негайному виконанню.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

У пункті 1 частини 4Закону України «Про попереднє ув`язнення» передбачено, що установами для тримання осіб, щодо яких як запобіжний захід обрано тримання під вартою або до яких застосовано тимчасовий чи екстрадиційний арешт, є слідчі ізолятори Державної кримінально-виконавчої служби України.

У абз.2 пункту 1 Розділу ІІ «Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України», затверджених наказом Міністерства юстиції України від 14.06.2019 року №1769/5, передбачено, що підставами для приймання до СІЗО та тримання ув`язнених і засуджених є: вирок суду, що не набрав законної сили, але передбачає тримання особи під вартою.

У п.5 ст.535 КПК України передбачено, що до набрання обвинувальним вироком законної сили обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, не може бути переведений у місце позбавлення волі в іншу місцевість.

Згідно із ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, у справі «Руслан Яковенко проти України», заява № 5425/11 від 04.06.2015, ЄСПЛ зазначає, що підсудний вважається таким, що перебуває під вартою «після засудження компетентним судом» у розумінні підпункту «а» пункту 1 статті 5 Конвенції, з моменту оголошення вироку судом першої інстанції, навіть, якщо він ще не набрав законної сили, і його можна оскаржити. У своїй практиці Суд постановляв, що у такому випадку судовий контроль за позбавленням свободи, що вимагається згідно з пунктом 4 статті 5 Конвенції, вважається вже інкорпорованим у постановлений вирок та призначене покарання.

Словосполучення «після засудження» не може тлумачитися як таке, що обмежується вироком, який набрав законної сили, оскільки це виключатиме випадки затримання під час судового засідання осіб, яких за результатами судового розгляду було засуджено і які на такий судовий розгляд з`явилися, ще будучи вільними, незалежно від доступних їм засобів юридичного захисту (рішення у справі «Вемгофф проти Німеччини» (Wemhoffv. Germany) від 27 червня 1968 року, С. 23, п. 9, Series А № 7).

Також, у справі «Сольмаз проти Туреччини» ЄСПЛ окремо зазначав, що навіть якщо національне законодавство держави-члена передбачає, що вирок набирає законної сили лише після завершення розгляду справи судами усіх інстанцій, попереднє ув`язнення у розумінні положень Конвенції закінчується зі встановленням вини та призначенням покарання судом першої інстанції.

На стадії ухвалення вироку, після здійснення судового розгляду кримінального провадження по суті, дослідження усіх доказів та обставин у справі, коли у розпорядженні суду наявні усі матеріали кримінального провадження, суд повною мірою володіє усією інформацією, яка дозволяє йому прийняти обґрунтоване рішення щодо визначення обвинуваченій особі запобіжного заходу.

Особа, засуджена судом першої інстанції, яка перебуває під вартою до закінчення строку оскарження вироку, не може вважатися такою, що перебуває під вартою з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення за підпунктом «c» пункту 1 статті 5 Конвенції .

Отже, з наданої слідчому судді інформації вбачається, що підставою для тримання ОСОБА_4 в ДУ «Закарпатська установа виконання покарань (№9)» є вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.09.2020 року у справі №303/3224/20, яким ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України та призначено йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі та яким запобіжний захід відносно ОСОБА_4 тримання під вартою залишено без змін до вступу вироку в законну силу.

Вказаний вирок на час розгляду клопотання не набрав законної сили.

Встановлені в ході судового розгляду клопотання обставини не дають підстав для висновку про існування відомостей, які б створювали обґрунтовану підозру про те, що ОСОБА_4 утримується під вартою за відсутності судового рішення.

При цьому, звертаю увагу, що на виконання повноважень наданих ст.206 КПК України, слідчий суддя позбавлений можливості вирішувати будь-які питання щодо законності вказаного судового рішення, на підставі якого тримається особа.

Крім цього, в судовому засіданні встановлено, що адвокат ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 , звертався до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із клопотанням в порядку ст.206 КПК України щодо незаконного тримання під вартою в ДУ «Закарпатська УВП №9» та негайного звільнення з-під варти.

За результатами розгляду вказаного клопотання ухвалою слідчого судді від 01.12.2022 року ( справа №308/2913/20) було відмовлено у його задоволенні. На вказану ухвалу була подана апеляційна скарга та ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 09.12.2022 року було відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01.12.2022 року.

При цьому, при оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення, апеляційний суд взяв до уваги те, що вироком Мукачівського міськрайонного суду від 24.09.2020 ОСОБА_4 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_9 визнані винними і кожному призначено покарання за вчинення ними кримінально-карних діянь. Відповідно до цього ж вироку, обраний щодо обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили, залишено без зміни. Вказане свідчить про те, що ОСОБА_4 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_9 тримаються під вартою на підставі судового рішення - вищевказаного вироку.

З огляду на вищевикладене, доводи адвоката ОСОБА_5 щодо незаконності утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ДУ «Закарпатська установа виконання покарань (№9)» не знайшли свого підтвердження у зв`язку із чим у задоволенні клопотання в порядку статті 206 КПК України слід відмовити.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.26, 206, 309 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання захисника - адвоката ОСОБА_5 , поданого в інтересах ОСОБА_4 , в порядку статті 206 КПК України, - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного

суду Закарпатської області ОСОБА_1