Виноградівський районний суд Закарпатської області
______________________________________________________________
Справа № 299/2212/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.11.2022 м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Виноградів кримінальне провадження (внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000016 від 13 січня 2021 року) по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Притисянське, Виноградівського району Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, непрацюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В:
13 січня 2021 року близько 19 години 00 хвилини, водій ОСОБА_5 , керуючи автомобілем марки «ВАЗ» моделі «2107», білого кольору, 1989 р.в. реєстраційний знак « НОМЕР_1 », рухаючись по автомобільній дорозі своєю смугою руху, зі сторони м. Виноградово, в напрямку с. Фанчиково, Берегівського району (колишній Виноградівський район), Закарпатської області, проїжджаючи відрізок автодороги, що в с. Підвиноградів, по вул. Ардовецька, наближаючись до будинку №98, по вказаній вулиці, де дорога має дві смуги руху, по одній у кожному напрямку, діючи всупереч вимогам п.п. 1.3.; 1.5.; 2.3. «б»; 1.10 та 12.3 Правил дорожнього руху України, будучи самовпевненим та самонадіяним, проявив неуважність до дорожньої обстановки що склалася та її зміни, не забезпечив безпеку дорожнього руху, з моменту виникнення небезпеки для руху, яку він об`єктивно був спроможний виявити, не вживав заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу та допустив наїзд на пішохода ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 мешканця АДРЕСА_2 , який у той час знаходився на смузі руху транспортного засобу та від отриманих травм помер на місці події.

У результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_7 отримав тяжкі тілесні ушкодження у вигляді внутрішньо-черепної травми з субарахноїдальним крововиливом та забоєм мозку, тупої травми грудної клітки та черева з переломами ребер та розривом плеври та легені і розривами печінки, що супроводжувалося внутрішньою кровотечею і є в прямому причинно- наслідковому зв`язку з настанням смерті, внаслідок травм отриманих під час дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 13.01.2021.

Дані тілесні ушкодження могли виникнути у пішохода внаслідок дії тупого предмету в результаті зіткнення з автомашиною, що рухалася, від удару виступаючими частинами автотранспортного засобу послідуючим наїздом на тіло, при цьому в момент наїзду він міг знаходитися в вертикальному чи близькому до нього положенні (сидячому), в подальшому контакт травмуючих поверхонь відбувся з правою боковою поверхнею тіла.

Причиною смерті ОСОБА_7 явилася поєднана тупа травма голови, грудної клітки та черева, забоєм мозку та субарахноїдальним крововиливом, переломами ребер, розривом плеври легенів та печінки, що супроводжувалося внутрішньою кровотечею, утворенням гемотораксу з гемоперитонеумом і ускладнилося шоком, який призвів до смерті.

При судово-токсикологічному дослідження крові трупа ОСОБА_7 виявлено 4,22 % етилового спирту, що у живих осіб відповідає тяжкому отруєнню алкоголем.

Таким чином, водій ОСОБА_5 , порушив вимоги п.п. 1.3.; 1.5.; 2.3. «б»; 1.10 та 12.3 Правил дорожнього руху України, якими визначено:

п.1.3. - Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими;

п.1.5. - Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган;

п.2.3. - Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

п. 1.10 - «небезпека для руху» - зміна дорожньої обстановки (у тому числі поява рухомого об`єкта, який наближається до смуги руху транспортного засобу, чи перетинає її) або технічного стану транспортного засобу, яка загрожує безпеці дорожнього руху і змушує водія негайно зменшити швидкість або зупинитися. Окремим видом небезпеки для руху є рух у межах смуги транспортного засобу іншого транспортного засобу назустріч загальному потоку;

п.12.3. - у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Невиконання водієм ОСОБА_5 , вимог п.п. 1.10.; та 12.3. Правил дорожнього руху України, знаходиться в прямому причинному зв`язку з наступившими наслідками, зокрема смертю потерпілого ОСОБА_7 .

Дії ОСОБА_5 досудовим розслідуванням кваліфіковано за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, якщо вони спричинили смерть потерпілого.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 дав показання, якими підтвердив усі фактичні обставини пред`явленого йому обвинувачення, вину у вчиненні інкримінованого йому діяння визнав повністю, щиро розкаявся та просив суд суворо його не карати. Додатково пояснив, що заподіяну шкоду потерпілій він відшкодував.

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що заподіяна їй матеріальна та моральна шкода обвинуваченим відшкодована, ніяких претензій до ОСОБА_5 вона не має та просить суд суворо його не карати.

При визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, на підставі та в порядку, встановленому ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, що підлягають доказуванню, оскільки проти цього не заперечили учасники судового провадження і такі обставини ніким не оспорюються. Зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, їх позиція є добровільною. При цьому їм було роз"яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вирішив, що діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 мало місце.

Це діяння містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, якщо вони спричинили смерть потерпілого.

Обвинувачений ОСОБА_5 винний у вчиненні цього кримінального правопорушення та підлягає покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення.

Обвинувачений не вчинив кримінальне правопорушення у стані обмеженої осудності.

Обставини, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження, чи є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності відсутні.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого суд визнає щире каяття.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлені.

Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченого, суд виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання та відповідно до ст. 65 КК України бере до уваги: ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого: ОСОБА_5 за місцем проживання характеризується позитивно (а.п.102), раніше не судимий (а.п. 113), на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває (а.п.123), наявність обставини, яка пом`якшує покарання, за відсутності обставин, які обтяжують покарання, досудову доповідь уповноваженого органу пробації від 13.09.2021, згідно якої ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства оцінюється як середній, тому суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого з обранням основного покарання у виді позбпвлення волі в межах санкції статті, передбаченої ч. 2 ст. 286 КК України, за якою кваліфіковано його дії, із наданням на підставі ст. 75 КК України іспитового строку і покладенням на нього обов`язків у відповідності до ст. 76 КК України, і таке покарання буде справедливим, необхідним й достатнім для виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Вирішуючи питання щодо позбавлення права керувати транспортними засобами, то з врахування обставин справи обвинуваченого ОСОБА_5 не слід позбавляти права керувати транспортними засобами.

Арешт, накладений ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.01.2021 на речові докази, відповідно до положень ч.4 ст. 174 КПК України слід скасувати.

Цивільний позов не заявлявся.

Питання про речові докази слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Питання про процесуальні витрати слід вирішити в порядку ст. 124 КПК України.

Діючі заходи забезпечення кримінального провадження відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 91, 94, 370, 374, 394 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді чотирьох років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України:

- періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Арешт на автомобіль марки «ВАЗ» моделі «2107», білого кольору, 1988 р.в. реєстраційний знак « НОМЕР_1 » та на велосипед без маркування з жіночою рамою та сидінням червоного кольору, накладений ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.01.2021 (а.п. 26-29) скасувати.

Речові докази:

- автомобіль марки «ВАЗ» моделі «2107», білого кольору, 1988 р.в. реєстраційний знак « НОМЕР_1 », який переданий на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів відділення поліції № 1 Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області (а.п. 14-15) - повернути ОСОБА_5 , як законному володільцю;

- велосипед без маркування з жіночою рамою та сидінням червоного кольору, який переданий на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів відділення поліції № 1 Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області (а.п. 14-15) повернути потерпілій ОСОБА_4 , як законному володільцю.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави 7399,90 грн витрат за проведення судових експертиз.

На вирок може бути подана апеляція до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, через Виноградівський районний суд Закарпатської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а копія вироку обвинуваченому та прокурору підлягає врученню негайно після проголошення.

ГоловуючийОСОБА_1