Справа № 741/168/22 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/382/23
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

при апеляційному розгляді у відкритому судовому засіданні у м. Чернігові матеріалів кримінального провадження, зареєстрованих в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №12.021.270.000.000.462 від 26.08.2021, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Чернігівського районного суду Чернігівської області від 06 березня 2023 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Котовськ, Одеської області, проживаючого по АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 353 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

Вищевказаною ухвалою місцевого суду клопотання прокурора задоволено та продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів, а саме, до 05 травня 2023 року включно, але не більше дня завершення судового провадження.

Мотивуючи своє рішення суддя зазначила, що з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочинів, один з яких, відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, що передбачає безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк понад десять років.

При продовженні запобіжного заходу ОСОБА_6 місцевий суд враховував відсутність даних про неможливість подальшого тримання обвинуваченого під вартою за станом здоров`я, при цьому суд врахував про наявність Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, що затверджений Наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України 10.02.2012 року, відповідно до якого передбачено медичне обстеження осіб, узятих під варту, у разі необхідності надання необхідної медичної допомоги, в тому числі і невідкладної, а також у закладі охорони здоров`я з орієнтовного переліку, де дана особа потребує такої допомоги, дані про особу обвинуваченого, те, що одружений, зареєстрований в якості приватного підприємця, що стосовно нього на розгляді Чернігівського районного суду перебуває ще одне кримінальне провадження за ч.3 ст.185 КК України, те, що має місце проживання, проте з огляду на віддаленість місця проживання від місця розгляду кримінального правопорушення, відсутність у нього доходів, воєнний стан на території нашої держави, наявність іншого кримінального провадження, стадію судового провадження по даній справі, ризик ухилення від явки до суду, ризики вчинення іншого кримінального правопорушення та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, залишається досить високим.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить скасувати ухвалу місцевого суду та змінити йому міру запобіжного заходу на особисте зобов`язання, щоб він міг собі купувати ліки, які йому необхідні щоб вижити. Вважає ухвалу місцевого суду незаконною та необґрунтованою, оскільки вона ґрунтується на неіснуючих ризиках, а саме що він нібито отримує медичну допомогу в медичній частині СІЗО, але це не відповідає дійсності, оскільки необхідних йому ліків там немає. Також в оскаржуваному рішенні зазначено, що він нібито ухиляється від суду, але жодного факту і доказу цього немає.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін захисту та обвинувачення, дослідивши матеріали кримінального провадження і перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає її необґрунтованою.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України при продовженні строку тримання під вартою суд враховує наявність обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно з ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Суд першої інстанції, враховуючи ризики, передбачені ст. 177 КПК України, дійшов правильного висновку про необхідність продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, оскільки всі ті ризики, у зв`язку з якими саме така міра запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 обиралася та продовжувалася на даний час дійсно не зникли.

Окрім того колегія суддів враховує, наявність у ОСОБА_6 сім`ї - дружини, та, що зареєстрований в якості приватного підприємця, але це не виступило стримуючим фактором для попередження скоєння кримінальних правопорушень, а отже не зможуть забезпечити і в подальшому його належної процесуальної поведінки.

Доводи ОСОБА_6 в тій частині, що за станом здоров`я він не може утримуватись в умовах ізоляції, не заслуговують на увагу.

Стороною захисту не надано доказів, які б свідчили про істотне зменшення на цей час зазначених ризиків з урахуванням суспільного інтересу, який в даному випадку є переважним.

Також суд вважає, що утримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою буде сприяти забезпеченню виконання процесуальних рішень у кримінальному провадженні у розумні строки.

Отже, на переконання колегії суддів, підстави для продовження строку тримання обвинуваченого під вартою є обґрунтованими, а підстави для скасування чи зміни оскаржуваної ухвали суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 331, 376, 404, 405, 407, 419, 422-1 Кримінального процесуального кодексу України,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Чернігівського районного суду Чернігівської області від 06 березня 2023 року щодо ОСОБА_6 - без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4