ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/619/23 Справа № 202/9107/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 листопада 2022 року про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України,

за участю:

секретаря - ОСОБА_6 ,

прокурора - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

захисника - ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),-

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 листопада 2022 року задоволено клопотання прокурора та продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_9 до 15.01.2023 включно.

Мотивуючи ухвалене рішення, суд, врахувавши тяжкість інкримінованого обвинуваченому злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років або довічного позбавлення волі, у разі визнання його винуватим, наявність ризиків, передбачених ч. 1. ст. 177 КПК України, а саме те, що перебуваючи на свободі обвинувачений може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також взяв до уваги відомості, які характеризують особу обвинуваченого, тому дійшов висновку, що ризики в цьому провадженні не зменьшились та продовжують існувати, а більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Не погоджуючись з цим рішенням, обвинувачений ОСОБА_5 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу скасувати та постаногвити нову, якою змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, ОСОБА_5 зазначає, що оскаржуване рішення є необґрунтованим та таким, що прийняте з істотним порушенням норм кримінально процесуального закону. Апелянт зазначає, що стороною обвинувачення не доведено існування ризиків у цьому кримінальному провадженні, а судом не надано належної оцінки тим обставинам, що ризик переховування від органів досудового розслідування та суду не може оцінюватись тільки виходячи із тяжкості покарання, яке йому загрожує. При цьому, обвинувачений посилається на те, що Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська неоднаразово та незаконно було продовжено йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки кримінальне провадження щодо нього не перебуває на розгляді в цьому суді, та до початку бойових дій на території України, знаходилось у Краматорському міському суді Донецької області, й до теперішнього часу не було передано а ні до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська, а ні до ішного суду для подальшого судового розгляду, що на його думку, є значним порушенням вимог чинного законодавства України. Разом з цим, вказує, що прокурором до клопотання не було долучено жодних доказів того, що кримінальне проводження щодо нього взагалі існує та не втрачено.

Також, обвинувачений звертає увагу на те, що він вже більше ніж 5 років безпідставно перебуває під вартою, що є порушення його прав та положень Конвенції про захист прав людини і основопложних свобод. З урахуванням наведеного, на переконання апелянта, ухвала підлягає скасуванню.

Заслухавши суддю-доповідача, думку учасників провадження, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

У відповідності з вимогами ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно зі ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Частиною 5 статті 199 КПК України, передбачено, що слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Цих вимог кримінального процесуального закону, при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , суд першої інстанції дотримався в повній мірі.

Апеляційним судом встановлено, що на розгляді Краматорського міського суду Донецької області перебували матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0002873 від 13.10.2017 щодо ОСОБА_5 , обвинуваченого за п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України. Запобіжний захід у цьому провадженні ОСОБА_5 було обрано ухвалою Краматорського міського суду Донецької області 15.10.2017.

Розпорядженням Голови Верховного Суду 15.03.2022 №8/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», відповідно до ч. 7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану змінено територіальну підсудність судових справ, зокрема територіальну підсудність Краматорського міського суду Донецької області змінено на Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська.

Ухвалами Індустріального районного суду м. Дніпропетровська запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 неоднаразово продовжувався, останній раз оскаржованою ухвалою від 17 листопада 2022 року було продовжено запобіжний захід ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою строком до 15.01 2023, включно.

Апеляційний суд вважає, що на час розгляду клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 , суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження застосування виключного запобіжного заходу та обґрунтовано дійшов висновку про існування тих обставин, що можуть перешкодити завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою.

Також, у відповідності до ст. 178 КПК України, суд першої інстанції врахував тяжкість злочину, інкримінованого ОСОБА_5 , який є особливо тяжким та за який передбачено покарання у виді довічного позбавлення волі, особу обвинуваченого, й дійшов висновку, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема те, що обвинувачений може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого у цьому провадженні, а також вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується, продовжують існувати, внаслідок чого є необхідність продовження запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою.

Ці висновки узгоджуються із практикою Європейського Суду з прав людини, який неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Враховуючи викладене, висновки суду про те, що у цій конкретній справі суспільний інтерес превалює над принципом поваги до свободи обвинуваченого та саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, а менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, є обґрунтованими.

Разом з цим, доводи скарги обвинуваченого про те, що ризики у провадженні є недоведеними, не заслуговують на увагу, оскільки ризики, вказані в ухвалі судом встановлені та підтверджуються наявними доказами, відповідно до яких, ці ризики об`єктивно існують і для їх запобігання необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Отже, суд ретельно перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 та належно з`ясував всі обставини, які мають значення для вирішення цих питань.

Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також зважає на практику ЄСПЛ, та те, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Разом з цим, апеляційний суд не убачає підстав для застосування щодо обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, зокрема особистого зобов`язання, з мотивів, зазначених в апеляційній скарзі обвинуваченого.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про те, що він незаконно утримується під вартою, а кримінальне провадження щодо нього знаходиться в Краматорському міському суді Донецької області й не було передано до іншого суду, не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до листа керівника апарату Краматорського міського суду Донецької області від 27.12.2022, на теперешній час кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 направлено до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська для подальшого судового розгляду.

Окрім того, враховуючи, шо ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, який спричинив загибель людини, суд, у відповідності до п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, обґрунтовано не визначив щодо обвинуваченого альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

Водночас, враховуючи те, що судом першої інстанції ще не прийнято остаточного рішення й судовий розгляд триває, а також положення ст. 28, ч. 1 ст. 318 КПК України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів вважає за необхідне, звернути увагу суду на необхідність дотримання розумних строків розгляду цього кримінального провадження та вжити термінових заходів щодо дотримання вищенаведених вимог кримінального процесуального закону.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є вмотивованим і обґрунтованим, та ухвалене у відповідності до вимог кримінального процесуального закону й на підставі об`єктивно з`ясованих обставин провадження, які підтверджені достатніми доказами, дослідженими й оціненими судом, та не убачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 422-1 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 - залишити без задоволення.

Ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 листопада 2022 року про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і окремому оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4