Справа № 991/1219/23
Провадження №11-сс/991/163/23
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2023 року м. Київ

Суддя Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 , перевіривши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_2 на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 15 лютого 2023 року, якою відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_2 на бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 15 лютого 2023 року відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_2 на бездіяльність уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України, що полягає у нерозгляді клопотання № VYH--02 від 02 лютого 2023 року протягом трьох днів з дня його отримання, неврученні пам`ятки про процесуальні права та обов`язки потерпілого та витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

19.02.2023 через «Електронний суд» до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду надійшла апеляційна скарга на вказане рішення.

Ознайомившись з апеляційною скаргою, вважаю, що вона підлягає поверненню ОСОБА_2 з таких підстав.

Відповідно до частин 1 і 2 ст.1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

Конвенція 1950 року, ратифікована Законом від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, є одним із видів міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Крім цього, також ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У підпункті «а» п. 3 ст. 35 Конвенції визначено, що Суд оголошує неприйнятною будь-яку індивідуальну заяву, подану згідно зі статтею 34, якщо він вважає, що ця заява несумісна з положеннями Конвенції або протоколів до неї, явно необґрунтована або є зловживанням правом на подання заяви.

Відповідно до положення п. 4 цієї статті Конвенції Суд відхиляє будь-яку заяву, яку він вважає неприйнятною згідно із цією статтею. Він може зробити це на будь-якій стадії провадження у справі.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 29.07.2021 (справа № 264/6844/20, провадження №51-572 км 21) у розумінні ЄСПЛ звернення до суду з використанням нецензурної лексики, образливих і лайливих слів, символів у поданих до суду документах і у спілкуванні із судом, з іншими учасниками процесу, їхніми представниками, а також вчинення інших аналогічних дій констатується як зловживання правом на подання заяви. Так, Суд, застосовуючи пп. «а» п. 3 ст. 35 Конвенції, оголошує неприйнятною будь-яку індивідуальну заяву, подану згідно зі ст. 34, якщо він вважає, що ця заява є зловживанням правом на її подання. Для прикладу, Суд вказав на зловживання правом на подання заяви, коли заявник під час спілкування з ЄСПЛ вживав образливі, погрозливі або провокативні висловлювання проти уряду-відповідача, його представника, органів влади держави-відповідача, проти ЄСПЛ, його суддів, Секретаріату ЄСПЛ або його працівників ( «Ржегак проти Чеської Республіки» від 14 травня 2004 року (Rehak v. the Czech Republic), заява № 67208/01, «Дюрінже та Грандж проти Франції» від 4 лютого 2003 року (Duringer and Grunge v. France), заяви № 61164/00 і № 18589/02).

У свою чергу аналогічної позиції дотримується Велика Палата Верховного Суду, (справа № 199/6713/14-ц, справа № 9901/324/19), а саме, що учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу. Нецензурна лексика, образливі та лайливі слова чи символи, зокрема, для надання особистих характеристик учасникам справи, іншим учасникам судового процесу, їх представникам і суду (суддям) не можуть використовуватися ні в заявах по суті справи, заявах із процесуальних питань, інших процесуальних документах, ні у виступах учасників судового процесу та їх представників.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права. Втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб, неповага до суду чи суддів, збирання, зберігання, використання і поширення інформації усно, письмово або в інший спосіб з метою дискредитації суду або впливу на безсторонність суду, заклики до невиконання судових рішень забороняються і мають наслідком відповідальність, установлену законом.

Прояв неповаги до суду чи судді з боку осіб, які є учасниками процесу або присутні в судовому засіданні, має наслідком відповідальність, установлену законом (ст. 129 Конституції та ст. 50 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Повага до суду і його рішень зміцнюють державність, правопорядок і законність, та ведуть до справді правової держави.

Вимоги, яким повинна відповідати апеляційна скарга, визначені ст. 396 КПК України. Крім того, загальними вимогами до мови документа є ясність викладу, точність опису, свобода від суперечностей, переконливість, лаконічність, етикет ділових паперів та мовний етикет.

До того ж відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься повага до людської гідності.

Положеннями ч. 1 ст. 11 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження повинна бути забезпечена повага до людської гідності, прав і свобод кожної особи.

При цьому, як убачається із ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 цього Кодексу. Тобто на практиці в деяких випадках це може обумовити необхідність ухвалення рішень, які прямо не передбачені КПК України.

Таким чином, нецензурна лексика, образливі та лайливі слова чи символи, невідповідні офіційним назвам відомості, зокрема, для надання особистих характеристик учасникам справи, іншим учасникам судового процесу, їх представникам і суду (суддям) не можуть використовуватися ні в заявах по суті справи, заявах із процесуальних питань, інших процесуальних документах, ні у виступах учасників судового процесу та їх представників.

Учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду, його працівників та до інших учасників судового процесу. Заяви та скарги, що подаються до суду, мають відповідати вимогам чинного законодавства. У тексті цих документів не можна використовувати образливі та лайливі слова, символи, зокрема, для надання особистих характеристик учасникам справи, іншим учасникам судового процесу, їх представникам і суду. У протилежному випадку це свідчить про очевидну неповагу до честі, гідності цих осіб з боку автора документа, а також здійснює негативний вплив на ділову репутацію суду як установи. Такі дії суперечать основним засадам і завданням судочинства та можуть бути визнані судом як зловживання процесуальними правами.

Не зважаючи на те, що КПК України не містить відповідного окремого положення, яке визначає випадки та наслідки такого зловживання, заборона зловживання процесуальними правами є загальноправовим принципом і поширюється на всі види судочинства. Вважаю, що використання ОСОБА_2 у тексті апеляційної скарги неприпустимих та образливих висловлювань на адресу суду та суддів вказує на таке зловживання («Суддям Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду (без України)», «..Вищий антикорупційний суд (без України)», «…слідчий суддя….з метою підіграти на стороні детектива…», «…слідчий суддя із стелі…зазначає..», « слідчий суддя навіть не здатний відрізнити…»). Відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що відображено на електронному сайті та процесуальних документах суду, які, у тому числі, отримує й безпосередньо ОСОБА_2 , єдиною офіційно зареєстрованою назвою суду як установи, що здійснює судочинство згідно КПК України та Закону України «Про Вищий антикорупційний суд» в межах своєї юрисдикції, є Вищий антикорупційний суд. Жодних додаткових слів, закінчень, словосполучень, символів, альтернативних варіантів у назві немає. З тексту поданої апеляційної скарги, розміщеної на 26 сторінках, 23 рази вжито формулювання «Вищий антикорупційний суд (без України)». ОСОБА_2 правильно зазначаючи в реквізитах апеляційної скарги назву суду, до якого така подається, далі по тексту системно вживає назву суду, яка не відповідає офіційній, тим самим не дотримується вимог ділового етикету та стилю написання відповідних документів, що свідчить про зневажливе ставлення до даної державної установи та її працівників. Системне вживання ОСОБА_2 невірного формулювання назви суду вказує на цілеспрямований характер його дій та не може вважатися технічною помилкою, а відтак розцінюється судом як прояв неповаги.

Крім того, ОСОБА_2 за аналогічних фактичних обставин неодноразово звертався до правоохоронних органів із заявами про внесення відомостей до ЄРДР. Бездіяльність з приводу невнесення уповноваженим суб`єктом до ЄРДР відомостей за різними по даті, але подібними за змістом заявами про одне й те саме кримінальне правопорушення за зверненнями ОСОБА_2 була предметом неодноразового розгляду слідчих суддів Вищого антикорупційного суду, рішення яких в подальшому переглядалися Апеляційною палатою Вищого антикорупційного суду. Зокрема, ухвалою Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 21.10.21 у справі №991/6670/21, провадження №11-сс/991/633/21, ухвалою Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 13.12.2022, провадження №11-сс/991/429/22 проведено ґрунтовний аналіз скарг ОСОБА_2 до слідчого судді на бездіяльність уповноважених осіб НАБУ, САП і результатів їх розгляду на підставі чого констатовано захист прав ОСОБА_2 у визначений законом спосіб у зв`язку зі здійсненням досудового розслідування за викладеними у його заявах фактичними обставинами Солом`янським управлінням ГУ НП у місті Києві. Таким чином, наведені у вказаних ухвалах Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду дані щодо кількості поданих ОСОБА_2 заяв і скарг після захисту його прав судом та внесення до ЄРДР відомостей щодо повідомленого ним злочину (щонайменше - 46 скарг) безсумнівно вказують на зловживання процесуальними правами ОСОБА_2 через фактичне намагання з ігноруванням положень статей 36, 216, 218 КПК України змінити орган досудового розслідування, що суперечить завданням кримінального провадження, закріпленим в ст.2 КПК України. Дії заявника, пов`язані зі зловживанням процесуальними правами, є неприйнятними. Таку правову позицію висловив Верховний Суд в ухвалі ККС ВС від 30.05.2018 у справі № 676/7346/15-к, зазначаючи, що заборона зловживання процесуальними правами є загальноправовим принципом і поширюється на всі галузі права. Процесуальний закон забезпечує дотримання прав осіб, а не використання їх для зловживання (постанова ККС ВС від 09.04.2019 у справі № 306/1602/16-к).

Враховуючи наведене, приходжу до висновку, що призначення до розгляду в судовому засіданні та розгляд по суті апеляційної скарги ОСОБА_2 не спрямований на досягнення завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

За таких обставин вважаю, що апеляційна скарга ОСОБА_2 на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 15 лютого 2023 року підлягає поверненню апелянту.

Керуючись ст. 399 КПК України, суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 15 лютого 2023 року повернути особі, яка її подала.

Копію ухвали про повернення апеляційної скарги разом з апеляційною скаргою та усіма доданими до неї матеріалами надіслати особі, яка її подала.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а у разі постановлення ухвали без виклику особи, яка її оскаржує, з дня отримання нею копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1