КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 19 серпня 2022 року в частині застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб, а саме до 17.10.2022 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 19.08.2022 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_5 за ч.6 ст. 111-1, ч.2 ст. 436-2 КК України направлено до Київського апеляційного суду для направлення вказаного кримінального провадження для розгляду за підсудністю.
Також, цією ухвалою прийнято рішення про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб, а саме до 17.10.2022 року включно.

На вказану ухвалу обвинувачений ОСОБА_5 , подав апеляційну скаргу, в якій просить переглянути і скасувати ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 19.08.2022 року в частині застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою та змінити йому запобіжний захід на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначає, що під час розгляду клопотання прокурора про продовження строку тримання його під вартою судом першої інстанції порушено вимоги ст. 178 КПК України, яка вимагає об`єктивної оцінки у сукупності усіх ризиків і обставин, оскільки сторона обвинувачення не надала жодних вагомих доказів вчинення ним інкримінованих кримінальних правопорушень, а всі обвинувачення носять абстрактний, необґрунтований характер або взагалі ґрунтуються на припущеннях.
Також вказує, що ризики на які послався прокурор, як на підставу для продовження строку тримання під вартою або взагалі необґрунтовані, або значною мірою перебільшені, зокрема ризик втечі чи переховування від суду необґрунтований, оскільки в умовах воєнного стану та за відсутності документів зробити це неможливо; наявність спільників не доведено, досудове розслідування завершено, усі докази зібрані, речові докази вилучені, а тому знищити чи спотворити їх неможливо; ризик вчинення нового злочину малоймовірний, оскільки він ( ОСОБА_5 ) законослухняний громадянин, раніше не судимий, має постійне місце роботи, міцні соціальні зв`язки, батьків похилого віку, які потребують його догляду, гарну репутацію серед сусідів та колег по роботі, про що свідчить надана суду позитивна характеристика з місця роботи.
Крім того, апелянт зазначає, що судом не враховано той факт, що під час його затримання йому були нанесені тілесні ушкодження, що дуже негативно вплинуло на стан його здоров`я, який в умовах слідчого ізолятора постійно погіршується.

Відповідно до положень ч.4 ст. 422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Оскільки особа, яка подала апеляційну скаргу обвинувачений ОСОБА_5 , не заявляв клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін кримінального провадження і таких клопотань від інших учасників кримінального провадження не надходило, апеляційний суд, відповідно до вимог ч.4 ст. 422-1 КПК України, вважає можливим розглянути апеляційну скаргу без участі останніх.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали контрольного провадження №757/18654/22-к за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 та апеляційні доводи, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, виходячи з наступного.

Згідно абзацу 2 ч.2 ст. 392 Кримінального процесуального кодексу України ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, підлягають апеляційному оскарженню в порядку, передбаченому цим Кодексом.

За змістом положень ч.1 та ч.2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання прокурора про обрання обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд першої інстанції зазначив, що вказане клопотання ґрунтується на вимогах ст.ст. 177-178, 183 КПК України, а тому підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ч.2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Європейський суд з прав людини неодноразово в своїх рішення наголошував, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до положень ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що при розгляді питання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання обвинуваченого під вартою існують об`єктивні обставини, які виправдовують подальше тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , оскільки ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які слугували підставами для застосування та продовження ОСОБА_5 запобіжного засобу у виді тримання під вартою під час досудового розслідування не зменшились і продовжують існувати, а тому застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою не зможе забезпечити його належної процесуальної поведінки.

Апеляційні доводи обвинуваченого про те, що прокурором не обґрунтовано існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, є безпідставними, оскільки у клопотанні прокурора про обрання обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання обвинуваченого під вартою доведено об`єктивне існування обставин, які виправдовують подальше тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 та встановлена наявність ризиків, визначених ст. 177 КПК України, а посилання обвинуваченого на те, що він раніше не судимий, має постійне місце роботи, міцні соціальні зв`язки, батьків похилого віку, які потребують його догляду, гарну репутацію серед сусідів та колег по роботі, про що свідчить надана суду позитивна характеристика з місця роботи, не можуть слугувати безумовною підставою для застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.

За викладеним, ухвала Печерського районного суду м. Києва від 19.08.2022 року в частині застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, строк дії якого закінчився 17.10.2022 року, винесена з додержанням вимог кримінального процесуального закону і підстав для її скасування та зміни ОСОБА_5 запобіжного заходу на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 422-1 КПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 19 серпня 2022 року, в частині застосуваннядо обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 17 жовтня 2022 року включно без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:__________________ ____________________ __________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3