гСправа № 187/725/20 Провадження №1-кп/0187/154/22
ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙСУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"08" листопада 2022 р. Петриківський районний суд Дніпропетровської області

у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасників судового провадження прокурора ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 , який приймає участь в режимі відеоконференції;

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 , який приймає участь в режимі відеоконференції,

розглянувши в смт Петриківка у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000254 стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; місце народження м. Дніпродзержинськ (нині м. Кам`янське), Дніпропетровської області; зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання: АДРЕСА_1 ; громадянин України; освіта середня; не працює; не одружений; паспорт громадянина України НОМЕР_1 виданий Дніпровським РВ Дніпродзержинського МУ ГУ УМВС України в Дніпропетровській області 10.01.2012; РНОКПП НОМЕР_2 ; раніше судимий: 1) 15.05.2020 року вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 125 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки; 2) 14.07.2021 вироком Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська (справа №209/92/16-к, кримінальне провадження №0000926) за п.п. 4, 7 ч.2 ст. 115 КК України з урахуванням попереднього вироку остаточно до 15 років позбавлення волі;

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 185, частиною 2 статті 186 Кримінального кодексу України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; місце народження м. Дніпродзержинськ (нині м. Кам`янське), Дніпропетровської області; зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання: АДРЕСА_1 ; громадянин України; освіта середня; не працює; не одружений; паспорт громадянина України НОМЕР_3 виданий Дніпровським РВ Дніпродзержинського МУ ГУ УМВС України в Дніпропетровській області 10.01.2012; РНОКПП НОМЕР_4 ; на підставі ст. 89 КК України раніше не судимий;

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 186 Кримінального кодексу України,

Встановив:

24.04.2020, в період часу з 12 години по 13 годину 30 хвилин ОСОБА_7 , маючи умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, прийшов до домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , де з метою здійснення свого злочинного умислу, діючи на досягнення злочинного результату, з корисливих мотивів, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, проник через хвіртку до вказаного двору, після чого, підійшов до дверей господарського приміщення, яке розташоване на території вказаного домоволодіння, де шляхом відчинення дверей, таємно, проник до вказаного приміщення, звідки викрав майно, що належить ОСОБА_8 , а саме: двох козенят, вагою по вісім кілограм кожне, двомісячного віку, породи «Московська», вартість яких становить 370 грн кожен, на загальну суму 740 грн.

Після цього ОСОБА_7 з місця скоєння злочину зник, розпорядившись в подальшому викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_8 матеріального збитку на загальну суму 740 грн.

Потім в цей же день, 24.04.2020 близько 14 години 05 хвилин, ОСОБА_7 , повторно маючи злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, за попередньою змовою з ОСОБА_5 , з корисливих мотивів, перебуваючи на лісовій галявині, неподалік будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , в південному напрямку, застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, при цьому ОСОБА_7 , схопив потерпілого ОСОБА_8 руками за комір одягу та наніс потерпілому правою ногою два удари в область тулуба, в цей час ОСОБА_5 наніс один удар дерев`яною палицею в область лівого передпліччя потерпілого та один удар в область лівого ліктьового суглоба потерпілого, якою (лівою кінцівкою) потерпілий прикривав голову.

У подальшому, ОСОБА_7 , утримуючи потерпілого руками за комір одягу та похиливши останнього до землі, внаслідок чого потерпілий сів на землю, після чого ОСОБА_5 наніс ОСОБА_8 два удари правою ногою в область обличчя, які потерпілий намагався заблокувати хапаючись за ногу, після чого ОСОБА_5 також наніс потерпілому ОСОБА_8 два удари правою ногою в область тулуба, таким чином спричинивши потерпілому легкі тілесні ушкодження у вигляді синців в області верхньої кінцівки, саден по лівому ліктьовому суглобі.

Потім, ОСОБА_7 , схопивши руками потерпілого за ліву руку, а ОСОБА_5 за праву руку потерпілого, таким чином подолавши опір останнього, за мовчазної згоди з ОСОБА_5 , поведінка якого свідчила про намір діяти для досягнення спільної злочинної мети, відкрито заволоділи мобільним телефоном марки «Samsung Galaxy S3 Duos», модель GT-19300І, а саме: ОСОБА_7 вільною рокую витягнув зазначений телефон, який перебував у кишені потерпілого, вартість якого становить 1439,60 грн.

Після чого ОСОБА_7 та ОСОБА_5 з місця скоєння кримінального правопорушення зникли, розпорядившись майном, яким заволоділи на власний розсуд.

За вчинення крадіжки поєднаної з проникненням у інше приміщення, передбачена кримінальна відповідальність за ч. 3 ст. 185 КК України. При цьому за відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаному з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене за попередньою змовою групою осіб, передбачена кримінальна відповідальність за ч. 2 ст. 186 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину за ч.3 ст. 185 КК України визнав повністю, пояснив, що хотів погратися з тваринками. Однак щодо іншого злочину вказав, що вчинив його самостійно, без участі брата, який лише заступився за нього та не знав, як і не знав потерпілий, що ним викрадено телефон. Так, дійсно, ОСОБА_5 наніс декілька ударів потерпілому, але не сильно. Телефон він ( ОСОБА_7 ) забрав, як компенсацію за незручності, які спричинив йому потерпілий. Цивільний позов визнав, однак заперечував щодо розміру витрат на залучення потерпілим адвоката.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину заперечував, так як він лише заступився за брата, про викрадення телефону він нічого не знав. Так, дійсно, він наносив удари потерпілому, але скільки і як він не пам`ятає. Щодо крадіжки козенят, підтвердив, що її вчинив брат ОСОБА_7 .

Незважаючи на позицію обвинувачених щодо визнання/невизнання вини, на підтвердження встановлених судом обставин вчинення кримінальних правопорушень, їх провина повністю підтверджується сукупністю досліджених та оцінених судом у порядку визначеному ст. 94 КПК України таких доказів, а саме:

Щодо епізоду крадіжки.

- витягом з ЄРДР від 24.04.2020, протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 24.04.2020, відповідно до яких 24.04.2020 близько 13:20 годині, невідомі особи, шляхом вільного доступу, через незачинені двері проникли до приміщення господарської будівлі, яка розташована по АДРЕСА_2 , таємно викрали двох козенят (кримінальне провадження т.1 а.с. 2, 3,5);

- постановою про об`єднання кримінальних проваджень в одне провадження 0000254 та 0000255), постановою про створення групи слідчих від 29.04.2020, постановою про призначення групи прокурорів у кримінальному провадженні від 24.04.2020, згідно яких відповідні слідчі та прокурори приймали участь у відповідних слідчих діях, та приймали відповідні процесуальні рішення (кримінальне провадження т.1 а.с. 23-24, 4);

- протоколом огляду місця події за участю потерпілого від 24.04.2020 з фото таблицею до нього, згідно яким проведено огляд приміщення господарської будівлі по АДРЕСА_2 , де утримувалися козенята, територія огороджена, вхід в приміщення через двері, які на момент огляду відчинені, однак на дверях мається замок (кримінальне провадження т.1 а.с. 16-20);

- протоколом проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_7 від 04.05.2020 з фото таблицею, згідно яким останній спочатку розказав, а потім показав, як через калитку в огорожі та через двері він проник до сараю та викрав двох козенят.

Показами свідків обвинувачення.

Свідок ОСОБА_9 , пояснив, що проживає неподалік АДРЕСА_2 . 24.04.2020 побачив як вздовж забору йшли дівчина з хлопцем. Вважаючи, що вони можуть зайти до нього, вийшов, щоб подивитися та побачив, що віддалено попереду пари йшов інший хлопець в руках якого, як йому здалося було козля. Оскільки вони йшли зі сторони домоволодіння потерпілого, який тримав таких тварин, він йому зателефонував та сказав, що в нього скоріш за все щось трапилося.

Потерпілий ОСОБА_8 пояснив, що по АДРЕСА_2 він тримає в господарстві стадо кіз. 24.04.2020 йому зателефонував сусід ОСОБА_9 та повідомив, що біля його сараю ходили невідомі люди і скоріше за все винесли козлят та пішли в сторону лісу. Він пішов в їх напрямку і на галявині в лісі побачив братів Доброгорських і дівчину та одне біле козенятко.
Свідок ОСОБА_10 пояснила, що вона підтримує стосунки з ОСОБА_11 та разом з ним проживає. 24.04.2020 вона та брати ОСОБА_12 були в с. Куліші. На деякий час ОСОБА_7 відійшов та повернувшись привів козлят. На питання звідки він їх взяв, той сказав, що з сараю потерпілого. Після сутички, яка сталася на галявині неподалік, козлята розбіглися.

Щодо епізоду грабежу.

- витягом з ЄРДР від 24.04.2020, протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 24.04.2020, відповідно до яких 24.04.2020 близько 14:10 годині, двоє невідомих осіб перебуваючи на лісовій галявині неподалік від будинку АДРЕСА_2 , застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя і здоров`я, відкрито заволоділи телефоном ОСОБА_8 (кримінальне провадження т.1 а.с. 1, 3, 6);

- постановою про об`єднання кримінальних проваджень в одне провадження 0000254 та 0000255), постановою про створення групи слідчих від 29.04.2020, постановою про призначення групи прокурорів у кримінальному провадженні від 24.04.2020, згідно яких відповідні слідчі та прокурори приймали участь у відповідних слідчих діях, та приймали відповідні процесуальні рішення (кримінальне провадження т.1 а.с. 23-24, 4);

- протоколом огляду місця події за участю потерпілого від 24.04.2020 з фото таблицею до нього, згідно яким проведено огляд території, яка розташована неподалік будинку по АДРЕСА_2 , потерпілий вказав на місце на галявині де йому завдано тілесних ушкоджень та виявлено сліди боротьби; також на фото таблиці зображено коробка з-під телефону «Samsung Galaxy S3 Duos», модель GT-19300І та квитанція купівлі вказаного телефону (кримінальне провадження т.1 а.с. 7-13);

- висновком експерта №1764 від 29.04.2020, складеного на підставі постанови слідчого про призначення судово-товарознавчої експертизи від 29.04.2020, згідно яким ринкова вартість станом на 24.04.2020 мобільного телефону марки «Samsung Galaxy S3 Duos», модель GT- 19300І, бувшого у використанні становить 1439,60 грн (кримінальне провадження т.1 а.с. 26-30);

- протоколами пред`явлення особи для впізнання від 29.04.2020 з фото таблицею до них, згідно якими потерпілий впізнав обвинувачених, які 24.04.2020 відкрито заволоділи його мобільним телефоном марки «Samsung Galaxy S3 Duos», модель GT- 19300І (кримінальне провадження т.1 а.с. 31-40);

- постановою від 25.05.2020 про долучення до матеріалів кримінального провадження речового доказу, а саме: дисковий накопичувач CD-RW з відеозаписами з приміщення торгівельного залу магазину «Велес» від 24.04.2020; протоколом огляду від 25.05.2020, згідно яким зафіксовано, як невідомий чоловік 24.04.2020 о 11:07 годині разом з дівчиною проходить до каси та розраховується за товар в приміщенні магазину «Велес», який розташований бульвар Незалежності, 7, м. Кам`янське, Дніпропетровської області (кримінальне провадження т.1 а.с. 31-40);

- висновком експерта № 75-Е від 05.05.2020 складеного на підставі постанови про призначення судово-медичної експертизи від 05.05.2020, згідно яким у потерпілого виявлені тілесні ушкодження у вигляді синців в області лівої верхньої кінцівки, саден по лівому ліктьовому суглобі. Тілесні ушкодження могли утворитися від неодноразової дії тупого твердого предмету (предметів). За своїм характером виявлені тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки (кримінальне провадження т.1 а.с. 74,76-77);

- протоколом проведення слідчого експерименту за участю потерпілого від 04.05.2020 з фото таблицею до нього, згідно яким під час проведення слідчого експерименту у присутності двох понятих потерпілий розповів про обставини, які сталися 24.04.2020, а потім показав як йому було спричинено тілесні ушкодження та викрадено його телефон, а саме як ОСОБА_7 наносив правою ногою в область тулуба, а в цей час ОСОБА_5 наносив удари дерев`яною палицею по його голові, яку він закривав руками та на яку (руку) фактично прийшовся удар (кримінальне провадження т.1 а.с. 71-73);

- висновком експерта № 76-Е від 05.05.2020, складеного на підставі постанови про призначення додаткової судово-медичної експертизи, згідно яким враховуючи характер та локалізацію виявлених при судово-медичній експертизі тілесних ушкоджень (синців в області лівої верхньої кінцівки, саден по лівому ліктьовому суглобі) у потерпілого можливо вказати, що механізм виникнення даних ушкоджень не суперечить даним протоколу слідчого експерименту від 04.05.2020 за участю потерпілого (кримінальне провадження т.1 а.с. 78-80);

- протоколом проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_5 від 04.05.2020 з фото таблицею, згідно яким останній розказав, а потім показав як відбувалися події 24.04.2020, а саме: показав на статистові як він наносив два удари дерев`яною палицею в область голови потерпілого, при цьому потерпілий прикривав руками голову і удар палицею прийшовся в область лівого плеча та суглобу. Потім показав, як він наносив удари ногою в область тулуба потерпілого (кримінальне провадження т.1 а.с. 64-65);

- протоколом проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_7 від 04.05.2020 з фото таблицею, згідно яким останній спочатку розказав, а потім показав на статистові, як він повалив потерпілого, тримаючи його за комір, та показав як наносив удари правою ногою в області тулуба (кримінальне провадження т.1 а.с. 66-70).

Показами свідків обвинувачення.

Потерпілий ОСОБА_8 до раніше наданих показів додав, коли він прийшов на галявину в лісі, де були Доброгорські та дівчина, ОСОБА_7 підвівся та пішов в його напрямку. На питання з якими намірами той мовчав, та потім почав хапати і між ними зав`язалася сутичка. В цей час в їх бік почав бігти ОСОБА_5 . Маючи намір втекти здійснив спробу, але ОСОБА_7 вхопив його за комір та не дав цього зробити. Доброгорські почали його бити поваливши на землю. Палкою бив ОСОБА_5 Намагаючись уникнути ударів по голові прикривав її руками. Доброгорські також наносили удари ногами, які зокрема прийшлися й на тулуб. В один момент, коли він перестав здійснювати спротив, ОСОБА_7 побачив в нього телефон та витяг його з карману. ОСОБА_5 це бачив. Після того, як ОСОБА_7 забрав телефон він пішов в бік до ОСОБА_10 , а через декілька хвилин пішов і інший брат. Він же пішов додому та звернувся до поліції.
Свідок ОСОБА_10 до раніше наданих показів додала, що 24.04.2020 після того як до них повернувся з козлятами ОСОБА_7 , через деякий час будучі на галявині до них підійшов потерпілий та почалася сутичка між ним та ОСОБА_7 . В цей час ОСОБА_5 підбіг до потерпілого, якому він наніс удари. Потерпілий тікав, але ОСОБА_12 його наздогнали. Детально, що там відбувалося вона не бачила, так як знаходилася віддалено. Коли сутичка припинилася, вони щось балакали, а потім розійшлися.

Оцінка доводів сторони захисту.

Щодо недопустимості відеозапису від 24.04.2020 з приміщення магазину «Велес» (кримінальне провадження т.1 а.с. 101), на якому згідно протоколу огляду від 25.05.2020 зафіксовано, як невідомий чоловік 24.04.2020 разом з дівчиною здійснює купівлю товару в магазині «Велес», через те, що відсутній безпосередній носій на якому зберігалося відео та відповідних процесуальних документів про перенесення.

Суд зазначає, що вказаний відеозапис судом безпосередньо не досліджувався, прокурор не клопотав про його дослідження, а інші сторони також не наполягали на його досліджені. При цьому, сторона захисту не заперечували відомості зазначені у протоколі огляду від 25.05.2020 та й те, що на відео зображені обвинувачені та свідок ОСОБА_10 . Таким чином, відсутні підстави для визнання його недопустимим.

Щодо тиску з боку слідчого та прокурора, зокрема під час проведення слідчих експериментів за участі обвинувачених.

Суд зазначає, що особа, яка робить таку заяву, має повідомити фактичні обставини поводження з нею і надати їм певне підтвердження або, якщо це неможливо з об`єктивних причин, інформацію, яка дасть можливість її перевірити і отримати підтвердження заяви. Хоча на таку особу не може покладатися надмірний тягар обґрунтування заяви, однак вона має надати інформацію, яка хоча б на перший погляд давала підстави для висновку про те, що погане поводження могло мати місце.

В даній справі залучені захисники. Надаючи свої покази обвинувачені вказали, що слідчі їм давали вказівки, що робити, а прокурор здійснював моральний тиск вказуючи на необхідність визнання вини, а саме «якщо не будете робити ОСОБА_5 посадять». При цьому, обвинувачені до відповідних органів з заявами про злочин стосовно них не зверталися, та не вважають за необхідне. Відповідних заяв не подавалися і захисниками. Так само перед судом такі клопотання не заявлялися, як і не заявлялися клопотання про дослідження відповідних доказів.

З досліджених матеріалів кримінального провадження, зокрема, протоколів слідчих експериментів за участі обвинувачених, відповідних зауважень учасниками таких дій не вносилися і не заявлялися. Під час першого розгляду в суді першої інстанції, згідно вироку, такі факти не досліджувалися, відповідних доказів не надавалися і в суді апеляційної інстанції.

Отже, такі заяви суд вважає неспроможними та такими, що не підтверджуються матеріалами справи.

Щодо пояснень обвинувачених, що ОСОБА_5 не знав про наміри ОСОБА_7 відкрито викрасти телефон, та не бачив як він це зробив, суд зазначає таке.

Так, вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб означає спільне вчинення цього злочину декількома (двома і більше) суб`єктами злочину, які заздалегідь домовились про спільне його вчинення. Домовитись про спільне вчинення злочину заздалегідь означає дійти згоди щодо його вчинення до моменту виконання його об`єктивної сторони. Таким чином, ця домовленість можлива на стадії до готування злочину, а також у процесі замаху на злочин. Як випливає з частини другої статті 28 КК України, домовленість повинна стосуватися спільності вчинення злочину (узгодження об`єкта злочину, його характеру місця, часу, способу вчинення, змісту виконуваних функцій тощо). Така домовленість може відбутися у будь-якій формі усній, письмовій, за допомогою конклюдентних дій тощо. Учасники вчинення злочину такою групою діють як співвиконавці. При цьому конклюдентними вважають мовчазні дії, з яких можна зробити висновок про дійсні наміри особи. Це, наприклад, обмін жестами, мімікою, певними рухами, внаслідок чого дії співучасників стають узгодженими.

Допитана у якості свідка ОСОБА_10 вказала, що вона знаходилася віддалено від місця сутички між обвинуваченими та потерпілим. При цьому, як вона пояснила, вона постійно не споглядала за сутичкою. Вказані обставини підтвердив і ОСОБА_7 .

Як зазначив потерпілий, ОСОБА_5 не міг не бачити, як ОСОБА_7 викрадав телефон. Підстав не довіряти цим показам у суду немає, окрім цього вони узгоджуються з дослідженими доказами.

Інформація зазначена в протоколі слідчого експерименту за участі ОСОБА_5 в частині повідомлення останнім обставин, що він відібрав телефон у потерпілого, суд розцінює як помилку у викладені деталей вчинення грабежу, оскільки в своїх показах як потерпілий, так і ОСОБА_7 вказали, що телефон витяг з карману безпосередньо ОСОБА_7 . Вказана обставина також відповідає висунутому обвинуваченню.

Покази ОСОБА_7 , що телефон викрав тільки він, суд оцінює критично та розцінює їх, як намагання допомогти ОСОБА_5 уникнути відповідальності.

Окрім цього суд враховує, що під час допиту обвинуваченого ОСОБА_5 та свідка ОСОБА_10 , останні вказували, що ОСОБА_7 викрав козенят. При цьому, збентеження чи стурбованості з приводу цього факту в розрізі надання показів щодо подій крадіжки та грабежу, які відбулися одна за одною за короткий проміжок часу, вони не виказували, зокрема, пов`язуючи появу потерпілого з випадковістю.

Досліджені судом докази з огляду на обставини вчинення грабежу вказують, що обвинувачені діяли узгоджено, а їх поведінка під час вчинення злочину свідчить про намір діяти для досягнення спільної злочинної мети.

Отже, покази ОСОБА_5 щодо невизнання вини у вчиненні грабежу, суд розцінює, як спосіб захисту та бажання уникнути відповідальності за скоєння тяжкого злочину, та як такі, що спростовуються дослідженими судом доказами.

Таким чином, суд вважає встановленим, що ОСОБА_7 , своїми умисними діями, які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднаного з проникненням у інше приміщення, вчинив злочин передбачений ч. 3 ст. 185 КК України; та які виразилися у відкритому викраденні майна (грабіж), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб, вчинив злочин передбачений ч. 2 ст. 186 КК України.

Також суд вважає встановленим, що ОСОБА_5 , своїми умисними діями, які виразилися у відкритому викраденні майна (грабіж), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, вчинив злочин передбачений ч. 2 ст. 186 КК України.

Надані прокурором докази, якими зокрема перевірялися всі обставини у справі, а саме: постанова слідчого від 24.04.2020 про долучення до матеріалів кримінального провадження речових доказів, квитанція №000200; постанова про призначення судово-трасологічної експертизи від 30.04.2020, висновок експерта №19/104-7/3/594 від 06.05.2020, не спростовують поза розумним сумнівом, висновки суду щодо винуватості обвинувачених.

При призначенні покарання ОСОБА_7 суд враховує ступінь тяжкості, характер, спосіб та наслідки вчиненого злочину, його ставлення до вчиненого та поведінку після вчинення, особу винного, який не одружений; офіційно ніде не працює; за місцем мешкання характеризується посередньо; за даними лікаря нарколога та психіатра на обліку не перебуває; раніше судимий за кримінальні правопорушення проти життя та здоров`я особи, зокрема за особливо тяжкий злочин; вчинив тяжкі злочини проти власності, зокрема один з яких поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого; при цьому, свою вину у вчиненні крадіжки визнав повністю; щодо грабежу заперечував вчинення групою осіб.

Обставиною, що пом`якшує покарання за ч.3 ст. 185 КК України є визнання вини.

Обставини, що обтяжують покарання за ч.3 ст. 185 КК України в межах пред`явленого обвинувачення судом не встановлено.

Обставини, що пом`якшують та/або обтяжують покарання за ч.2 ст. 186 КК України в межах пред`явленого обвинувачення судом не встановлено.

При призначенні покарання ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості, характер, спосіб та наслідки вчиненого злочину, його ставлення до вчиненого та поведінку після вчинення, особу винного, який не одружений; офіційно ніде не працює; за місцем мешкання характеризується посередньо; за даними лікаря нарколога та психіатра на обліку не перебуває; на підставі ст. 89 КК України раніше не судимий; вчинив тяжкий злочин проти власності, який поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб; при цьому, свою вину у вчиненні злочину заперечував, пояснюючи збігом обставин та відсутністю умислу у заволодінні майном; однак ним безпосередньо повністю відшкодовано матеріальну та моральну шкоду потерпілому, а також витрати на правничу допомогу.

Обставиною, що пом`якшує покарання є відшкодування завданої шкоди потерпілому.

Обставини, що обтяжують покарання в межах пред`явленого обвинувачення судом не встановлено.

Вирішуючи питання призначення покарання суд виходить з такого.

Згідно приписів ч.2 ст. 416 КПК України при новому розгляді в суді першої інстанції допускається застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення та посилення покарання тільки за умови, якщо вирок було скасовано за апеляційною скаргою прокурора або потерпілого чи його представника у зв`язку з необхідністю застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення або посилення покарання.

Як вбачається з ухвали Дніпровського апеляційного суду від 25.05.2022 попередній вирок не скасовувався у зв`язку з необхідністю застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення або посилення покарання.

Таким чином, питання про посилення покарання не розглядається.

Право власності є тим фундаментом, на якому базується більшість соціальних настанов людства, зокрема і правова система.

Конституція України встановила, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, це право є непорушним.

Санкція ст. 185 ч. 3 КК України передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від трьох до шести років, а санкція ст. 186 ч.2 у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років.

Потерпілий в письмовій заяві щодо призначення покарання ОСОБА_7 покладався на розсуд суду. При цьому, щодо ОСОБА_5 вважав можливим застосування умовного засудження, тобто звільнення його від відбування покарання з іспитовим строком.

У судових дебатах, прокурор просив суд при призначенні покарання врахувати обставини справи і зібрані стороною обвинувачення дані, які характеризують обвинувачених, та пропонував призначити ОСОБА_5 покарання у виді 4 років позбавлення волі, а ОСОБА_7 покарання за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі, а за ч.2 ст. 186 КК України у виді 4 років позбавлення волі, та остаточно за сукупністю злочинів, з урахуванням попереднього вироку, шляхом поглинення менш суворішого покарання більш суворішим.

Адвокат ОСОБА_4 , якого підтримав ОСОБА_5 , в судових дебатах вказав, що в діях його підзахисного відсутні такі кваліфікуючи ознаки як попередня змова групою осіб та умисел на заволодіння телефоном. Його підзахисний не заперечує своїх дій щодо нанесення тілесних ушкоджень, у зв`язку з чим він і відшкодував завдану шкоду потерпілому, тобто фактично розкаявся у вчиненому, а тому покарання запропоноване прокурором є суворим, і має бути застосоване звільнення від покарання з іспитовим строком.

Адвокат ОСОБА_6 , якого підтримав ОСОБА_7 , просив врахувати визнання його підзахисним вини за злочин передбачений ч.3 ст. 185 КК України, та сприяння у встановлені всіх обставин у справі зокрема і щодо грабежу, який ОСОБА_7 вчинив самостійно без допомоги брата.

Також ОСОБА_7 вказав, щодо призначення йому покарання вирішити на розсуд суду, навіть можливо в максимальному розмірі, однак щодо ОСОБА_5 не має бути застосована реальна міра покарання.

З урахуванням обставин справи, вимог ст. 416 КПК України, суд вважає необхідним призначити покарання обвинуваченим в межах санкції статті закону, встановленої Особливою частиною КК України за вчинені злочини у виді позбавлення волі в мінімальному розмірі. Виправлення та перевиховання обвинувачених можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства.

Підстав для призначення покарання нижче від найнижчої межі встановленої санкцією статті, чи звільнення обвинувачених від покарання, чи його відбування, судом не встановлено, зокрема обвинувачені свою вину у вчиненні грабежу за попередньою змовою групою осіб не визнали, у вчиненому не розкаялися.

З огляду на ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину за ч. 2 ст. 186 КК України, немає підстав для застосування ст. 75 КК України щодо ОСОБА_5 . Сам по собі факт відшкодування шкоди завданої потерпілому не може вважатися визнанням вини та наявністю щирого каяття за вчинення грабежу групою осіб. Так само, судом не встановлено фактів сприяння обвинуваченими у встановлені істини щодо злочину передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

При цьому, оскільки ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні двох злочинів, остаточне покарання за сукупністю злочинів, слід визначити за правилами ч.1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання, більш суворим.

Також, як встановлено судом, ОСОБА_7 раніше судимий, а саме: 15.05.2020 вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 125 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки; та 14.07.2021 вироком Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська (справа №209/92/16-к, кримінальне провадження №0000926) за п.п. 4, 7 ч.2 ст. 115 КК України з урахуванням попереднього вироку остаточно до 15 років позбавлення волі.

При цьому, згідно вироку Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська від 14.07.2021 у справі №209/92/16-к, ОСОБА_7 , на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом повного складання призначеного за цим вироком покарання з призначеним за вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської від 15.05.2020 покаранням у виді обмеження волі строком на 2 роки, що згідно підпункту "б" п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України відповідає одному року позбавлення волі, остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років.

Згідно ч.4 ст. 70 КК України (Призначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушень), за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Таким чином, на підставі вказаної норми, за сукупністю злочинів, призначене покарання за даним вироком слід поглинути покаранням за вироком Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська від 14.07.2021.

Щодо цивільного позову.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу). Окрім цього виходячи з положень ст. 23 ч.1 Цивільного кодексу особа має право також на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Зміст моральної шкоди розкривається зокрема в частині другій вказаної статті.

Відповідно до ст. 1190 Цивільного кодексу, особи, спільними діями яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність.

В своєму позові потерпілий просив стягнути з обвинувачених матеріальну шкоду в розмірі 2179 грн та моральну шкоду в розмірі 4000 грн.

20.07.2022 суду надана розписка потерпілого про отримання від ОСОБА_5 5500 грн в рахунок відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

28.07.2022 від цивільного позивача надійшов позов, де окрім вимог про стягнення матеріальної та моральної шкоди, вказано про стягнення з відповідачів витрат на правничу допомогу в розмірі 3000 грн.

20.10.2022 від цивільного позивача та його представника адвоката ОСОБА_13 надані заяви, згідно яких вони отримали від цивільного відповідача ОСОБА_5 кошти в рахунок відшкодування завданої шкоди та витрат на правничу допомогу у повному обсязі.

Заяв про відмову від позову або залишення позову без розгляду від цивільного позивача чи його представника не надходило.

Вирішуючи заявлений цивільний позов про стягнення з обвинувачених матеріальної та моральної шкоди, загалом в розмірі 6179 грн, суд дійшов висновку, що шкода завдана внаслідок протиправних дій обвинувачених, за наявності їх вини, причинного зв`язку між протиправною поведінкою та шкідливими наслідками, які були заподіяні потерпілому.

Суд констатує, що цивільний позивач, безумовно, зазнав моральної шкоди; крім незручностей, він відчував стурбованість через зміну стану здоров`я та звичного способу життя.

Однак, враховуючи, що згідно заяв цивільного позивача та його представника шкода відшкодована в повному обсязі, тобто наразі відсутній предмет позову, а тому в його задоволенні слід відмовити. Так само, оскільки відшкодовані витрати на правничу допомогу, відсутні підстави для їх розподілу.

Щодо речових доказів.

Так, постановою слідчого від 24.04.2020 долучено до матеріалів кримінального провадження речові докази, а саме: пластикова пляшка з кришкою, 7 бокалів пластикових, 3 пластикові чарок, які поміщені в спецпакет №EXP0351332.

Постановою слідчого від 25.05.2020 долучено до матеріалів кримінального провадження речові докази, а саме: дисковий накопичувач CD-RW з відеозаписами з приміщення торгівельного залу магазину «Велес» від 24.04.2020.

Згідно з ч. 9 ст. 100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.

При цьому, гроші, цінності та інше майно, які підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та/або зберегли на собі його сліди, конфіскуються, крім випадків, коли власник (законний володілець) не знав і не міг знати про їх незаконне використання. У такому разі зазначені гроші, цінності та інше майно повертаються власнику (законному володільцю). Документи, що є речовими доказами, залишаються в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання. Майно, яке не має ніякої цінності і не може бути використане, знищується, а у разі необхідності - передається до криміналістичних колекцій експертних установ або заінтересованим особам на їх прохання.

Оскільки речові докази: пластикова пляшка з кришкою, 7 бокалів пластикових, 3 пластикові чарок, не мають ніякої матеріальної цінності та ніхто не клопотав про їх повернення, їх слід знищити.

Оптичний диск, на якому зберігається відео з приміщення торгівельного залу магазину «Велес» від 24.04.2020, слід залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Підстави для застосування спеціальної конфіскації відсутні.

Щодо відшкодування процесуальних витрат в кримінальному провадженні.

Так, за результатами проведення судово-товарознавчої експертизи №1764/20 від 29.04.2020 складено висновок експерта. Ціна проведеної експертизи становить 300 грн.

За результатами проведення судової трасологічної експертизи № 19/104-7/3/594 від 06.05.2020 складено висновок експерта. Ціна проведеної експертизи становить 1961,40 грн.

За результатами проведення судово-медичних експертиз, зокрема додаткової, складено висновки №№ 75-Е, 76-Е. Витрати відсутні.

Враховуючи, що призначені експертизи та складені за нами висновки є належними, їх призначення на досудовому слідстві було доцільним, з урахуванням ч.1 ст. 126 та ч.2 ст. 124 КПК України, суд вважає необхідним здійснити розподіл процесуальних витрат та стягнути солідарно з обвинувачених процесуальні витрати у зв`язку із залученням експертів.

Щодо заходів забезпечення кримінального провадження.

До обвинувачених в рамках даного кримінального провадження застосовувався запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на підставі ухвали Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 30.04.2020 (справа №187/573/20).

На підставі вироку Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 27.01.2022 в даній справі, який був скасований ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 25.05.2022, обвинуваченим було призначено покарання у виді позбавлення волі.

Цим вироком обвинуваченому ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в залі суду, тобто з 27.01.2022 по 25.05.2022.

З 25.05.2022 ОСОБА_5 змінено запобіжний захід на домашній арешт, який в наступному на підставі ухвали Петриківського районного суду Дніпропетровської області 21.07.2022 змінено на особисте зобов`язання, яке наразі діє по 13.11.2022.

Суд, вважає за необхідне залишити без змін застосований до ОСОБА_5 запобіжний захід до набрання вироком законної сили, та що на теперішній час слугуватиме меті забезпечення виконання призначеного вироком суду покарання.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 слід рахувати з моменту фактичного затримання.

При цьому, в рамках даного кримінального провадження запобіжний захід стосовно ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою до проголошення вироку не обирався. Питання щодо запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 безпосередньо постало на час прийняття ухвали Дніпровським апеляційним судом та потім вирішувалося Петриківським районним судом Дніпропетровської області.

Однак, як з`ясовано судом, до обвинуваченого 22.07.2020 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою в рамках кримінального провадження №0000733, тобто раніше ніж в цій справі, а тому підстав для вирішення питання про продовження цього запобіжного заходу є недоцільним, так як обвинувачений і так перебуває під вартою.

Окрім цього згідно вироку Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська від 14.07.2021 у справі №209/92/16-к, яким засуджено ОСОБА_7 за п.п. 4, 7 ч. 2 ст. 115 КК України остаточно до 15 років позбавлення волі, та зміненого ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 26.07.2022 в частині зарахування строку попереднього ув`язнення відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону України № 838-VІІІ від 26.11.2015, з 25.10.2015 по 09.10.2019, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі; та визначено початок строку відбування покарання з дня набрання вироком законної сили, тобто з 26.07.2022.

Таким чином, з огляду на те, що ОСОБА_7 , перебуває під вартою в рамках іншого кримінального провадження, а судом вирішено призначити остаточне покарання за сукупністю злочинів з урахуванням вироку від 14.07.2021 у справі №209/92/16-к, суд вважає, що початок строку відбування покарання ОСОБА_7 слід обраховувати з 26.07.2022.

Інші заходи забезпечення не застосовувалися.

Керуючись статтями 337, 349, 368-370, 376 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочинів, передбачених частиною 3 статті 185, частиною 2 статті 186 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання:

- за частиною 3 статті 185 Кримінального кодексу України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки;

- за частиною 2 статті 186 Кримінального кодексу України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі частини 1 статті 70 Кримінального кодексу України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі частини 4 статті 70, статті 72 Кримінального кодексу України, за сукупністю злочинів, призначене покарання за даним вироком поглинути покаранням за вироком Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська від 14.07.2021, та остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді 15 (п`ятнадцяти) років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання рахувати з 26.07.2022.
ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 186 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання рахувати з моменту фактичного затримання.
В задоволенні цивільного позову ОСОБА_8 до ОСОБА_7 , ОСОБА_5 про стягнення матеріальної та моральної шкоди відмовити повністю.
Речові докази:

1) дисковий накопичувач CD-RW з відеозаписами з приміщення торгівельного залу магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » від 24.04.2020 залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання;

2) пластикову пляшку з кришкою, 7 бокалів пластикових, 3 пластикові чарок знищити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_7 та ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати по проведенню експертизи № 19/104-7/3/594 від 06.05.2020 в розмірі 1961,40 грн (тисяча дев`ятсот шістдесят одна грн 40 коп.).

Стягнути солідарно з ОСОБА_7 та ОСОБА_5 на користь судового експерта ОСОБА_14 процесуальні витрати по проведенню експертизи №1764/20 від 29.04.2020 в розмірі 300 (триста) грн.

Залишити ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання до набрання вироком законної сили.
Покласти на ОСОБА_5 обов`язки:

1) прибувати до суду за кожним викликом;

2) не відлучатися за межі Дніпропетровської області без дозволу прокурора або суду;

3) повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання здійснює прокурор в даному кримінальному провадженні.

Відповідно до частини 5 статті 72 Кримінального кодексу України в редакції Закону України № 838-VІІІ від 26.11.2015, зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення з 25.10.2015 по 09.10.2019, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Зарахувати ОСОБА_5 до строку покарання строк попереднього ув`язнення по даному кримінальному провадженню з 27.01.2022 по 25.05.2022 (включно), з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції. Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Петриківський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Роз`яснити обвинуваченому, захиснику, потерпілому, його представнику право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Роз`яснити обвинуваченому право заявляти клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1