23.02.2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 642/18/23

Провадження 1-кс/642/499/23

23 лютого 2023 Ленінський районний суд міста Харкова в складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

підозрюваного - ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Харкові клопотання слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві ОСОБА_6 в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002390 від 16.07.2022 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Дворічна Дворічанського району Харківської області, громадянина України, який на момент вчинення злочину працював на посаді начальника конвою відділення № 3 взводу № 3 роти № 2 батальйону конвойної служби ГУНП в Харківській області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Слідчий Другого СВ (з дислокацією у м.Харкові) ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві ОСОБА_6 звернулася до слідчого судді Ленінського районного суду м.Харкова з клопотання про продовження строку запобіжного заходу в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002390 від 16.07.2022 року у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Клопотання обґрунтовано тим, що Другим СВ (з дислокацією у м.Харкові) ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002390 від 16.07.2022 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ВР УРСР 24.08.1991 схвалено «Акт проголошення незалежності України», яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави України. У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16.07.1990 вказано, що ВРУСР проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах. Відповідно до розділу V Декларації, територія України в існуючих кордонах є недоторканою і не може бути змінена та використана без її згоди. Україна самостійно визначає адміністративно територіальний устрій та порядок утворення національно адміністративних одиниць.

Рішенням Конституційного Суду України № 3-зп від 11.07.1997 зазначено, що засади конституційного ладу в Україні закріплені у розділах І, ІІІ та ХІІІ Основного Закону України Конституції України. Зокрема положення статей 1 та 2 Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократично, соціальною, правовою унітарною державою, суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

Згідно зі статтею 5 Конституції України, носієм суверенітету та єдиним джерелом влади в Україні є народ. Народ здійснює владу безпосередньо і через органи державної влади та органи місцевого самоврядування. Право визначати і змінювати конституційний лад в Україні належить виключно народові і не може бути узурповане державою, її органами або посадовими особами.

Відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Статтею 73 Конституції України визначено, що виключно всеукраїнським референдумом вирішуються питання про зміну території України. Відповідно до статей 132134 Конституції України територіальний устрій України ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території. До складу України входять: Автономна Республіка Крим, Вінницька, Волинська, Дніпропетровська, Донецька, Житомирська, Закарпатська, Запорізька, Івано-Франківська, Київська, Кіровоградська, Луганська, Львівська, Миколаївська, Одеська, Полтавська, Рівненська, Сумська, Тернопільська, Харківська, Херсонська, Хмельницька, Черкаська, Чернівецька, Чернігівська області, міста Київ та Севастополь. Місто Севастополь має спеціальний статус, Автономна Республіка Крим (далі - АР Крим) є невід`ємною складовою частиною України і в межах повноважень, визначених Конституцією України, вирішує питання, віднесені до її відання.

Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України. Забезпечення державної безпеки і захист державного кордону України покладаються на відповідні військові формування та правоохоронні органи держави, організація і порядок діяльності яких визначаються законом. На території України забороняється створення і функціонування будь-яких збройних формувань, не передбачених законом. На території України не допускається розташування іноземних військових баз.

Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, ІV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією 1997 року та іншими міжнародно правовими актами, є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним правовим діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

24 жовтня 1945 року набув чинності Статут ООН, підписаний 26 червня 1945 року, яким фактично створено ООН (далі ООН). До складу ООН входять Україна, Російська Федерація та ще 49 країн-засновниць, а також інші країни світу.

Відповідно до частини 4 статті 2 Статуту ООН, усі Члени вказаної організації утримуються в своїх міжнародних відносинах від погрози силою або її застосування як проти територіальної недоторканності або політичної незалежності будь-якої держави, так і будь-яким іншим чином, несумісним із Цілями Об`єднаних Націй. Крім того, у статтях 1-5 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН від 14 грудня 1974 року № 3314 (ХХІХ) серед іншого визначено, що ознаками агресії є: застосування збройної сили державою проти суверенітету, територіальної недоторканності чи політичної незалежності іншої держави; застосування збройної сили державою в порушення Статуту ООН. Жодні міркування будь-якого характеру, чи то політичного, економічного, військового чи іншого характеру, не можуть слугувати виправданням агресії.

Порушуючи вказані норми президент російської федерації (далі рф) ОСОБА_7 , а також інші представники влади рф, діючи всупереч вимогам пп.1,2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларації Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (ХХV), від 21.12.1965 № 2131 (ХХ), від 14.12.1974 № 3314 (ХХІХ), спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, а саме віддали наказ на вторгнення підрозділів збройних сил рф (дали зс рф) на територію України.

Так, 24.02.2022 на виконання вищевказаного наказу військовослужбовці зс рф шляхом збройної агресії, із застосуванням зброї незаконно вторглись на територію України через державні кордони України в Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській та інших областях, і здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, житлові масиви та інші цивільні об`єкти, та здійснили окупацію частини території України, чим вчинили дії з метою змін меж території та державного кордону України усупереч порядку, встановленому Конституцією України, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною Радою України, у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який в подальшому було продовжено та діє до теперішнього часу.

У частині 2 статті 9 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» зазначено, що Кабінет Міністрів України, інші органи державної влади, військове командування, військові адміністрації, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування здійснюють повноваження, надані їм Конституцією України, цим та іншими законами України.

Частиною 1 статті 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» передбачено, що у період воєнного стану не можуть бути припинені повноваження Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, а також судів, органів прокуратури України, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, та органів, підрозділи яких здійснюють контррозвідувальну діяльність.

Так, згідно з наказом Головного управління Національної поліції в Харківській області від 05.06.2020 № 149 о/с, сержанта поліції ОСОБА_4 переміщено на посаду начальника конвою відділення № 3 взводу № 3 роти № 2 батальйону конвойної служби ГУНП в Харківській області.

Наказом Головного управління Національної поліції в Харківській області від 14.06.2022 № 288 о/с сержанта поліції ОСОБА_4 начальника конвою відділення № 3 взводу № 3 роти № 2 батальйону конвойної служби ГУНП в Харківській області звільнено зі служби в органах Національної поліції України у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення.

Так, ОСОБА_4 , вступаючи до лав Національної поліції України, присягнув вірно служити Українському народу, дотримуватися норм Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь Держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки.

У статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» зазначено, що поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України. Поліцейському заборонено виконувати злочинні чи явно незаконні розпорядження та накази. Службова, політична, економічна або інша доцільність не можуть бути підставою для порушення поліцейським Конституції та законів України.

Одночасно у частині 4 вказаної статі зазначено, що під час дії воєнного стану поліція діє згідно із призначенням та специфікою діяльності з урахуванням тих обмежень прав і свобод громадян, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, що визначаються відповідно до Конституції України та Закону України «Про правовий режим воєнного стану». Відповідно до частини 1 статті 18 зазначеного Закону, поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського.

Згідно з ч.2 ст.42 Закону України «Про Національну поліцію» у разі виникнення загрози державному суверенітету України та її територіальної цілісності, а також у ході відсічі збройної агресії проти України органи та підрозділи, що входять до системи поліції, відповідно до законодавства України беруть участь у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості.

Громадянин України ОСОБА_4 , обіймаючи посаду начальника конвою відділення № 3 взводу № 3 роти № 2 батальйону конвойної служби ГУНП в Харківській області, перебуваючи у м.Куп`янську Харківської області, з метою безпосереднього надання допомоги рф у проведенні підривної діяльності проти України, діючи умисно на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, маючи достатній рівень освіти, спеціальних знань і життєвий досвід для усвідомлення фактів військової агресії рф проти України, з власної ініціативи добровільно здійснив перехід на бік ворога в період збройного конфлікту в умовах воєнного стану та безпосередньо надав допомогу рф у проведенні підривної діяльності проти України, тобто вчинив державну зраду за наступних обставин.

Так, після повномасштабного збройного вторгнення збройних сил рф на територію України, з 27.02.2022 збройні сили країни агресора рф безпосередньо здійснили силове захоплення та взяття під контроль будівель і споруд на території міста Куп`янська Харківської області, що забезпечують діяльність органів державної влади, в тому числі й Куп`янського районного відділу поліції ГУНП в Харківській області, розташованого за адресою: Харківська область, м. Куп`янськ, вул. Харківська, 14, з метою перешкоджання їх нормальній діяльності та з метою створення окупаційної влади, зокрема нового окупаційного правоохоронного органу, вирішили залучити до співпраці діючих працівників зазначеного районного відділу поліції, в тому числі й батальйону конвойної служби ГУНП в Харківській області, що дислокувались у вказаному відділі поліції, зокрема ОСОБА_4 .

Приблизно на початку червня 2022 року, більш точної дати в ході досудового розслідування не встановлено, громадянин України ОСОБА_4 , будучи працівником правоохоронного органу поліцейським Національної поліції України, обіймаючи посаду начальника конвою відділення № 3 взводу № 3 роти № 2 батальйону конвойної служби ГУНП в Харківській області в Харківській області, погодився на пропозицію невстановленого представника збройних сил рф щодо співпраці з останніми та надання допомоги у підривній діяльності проти України, і надав свою добровільну згоду на виконання незаконних завдань, поставлених представниками силових структур рф, з метою створення та становлення окупаційної влади, зокрема незаконного правоохоронного органу.

Так, у невстановлені в ході досудового розслідування дату та час, проте не пізніше 01.06.2022, громадянин України ОСОБА_4 будучи працівником правоохоронного органу - поліцейським Національної поліції України, обіймаючи посаду начальника конвою № 3 взводу № 3 роти № 2 батальйону конвойної служби ГУНП в Харківській області, реалізуючи свій єдиний злочинний умисел на вчинення державної зради в період збройного конфлікту в умовах воєнного стану, всупереч нормам Конституції та законодавчих актів України, в період збройного конфлікту в умовах воєнного стану, діючи умисно та протиправно, добровільно, за власним бажанням, не маючи на те відповідних встановлених законодавством повноважень, усупереч вказівці керівництва районного відділу поліції та ГУНП в Харківській області щодо заборони здійснення функціональних обов`язків поліцейськими на тимчасово окупованій території, за попередньою змовою з невстановленими представниками окупаційної влади рф, з метою надання допомоги останнім, виконував незаконні протиправні вказівки невстановлених представників військових формувань рф та здійснював нагляд за затриманими та конвоювання затриманих відповідно до законодавства країни-агресора рф у незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території Харківської області.

Після цього, у невстановлені в ході досудового розслідування день та час, однак не пізніше 05.07.2022, громадянин України ОСОБА_4 , реалізуючи свій єдиний злочинний умисел на вчинення державної зради в період збройного конфлікту в умовах воєнного стану, всупереч нормам Конституції та законодавчих актів України, в період збройного конфлікту в умовах воєнного стану, діючи умисно та протиправно, за власним бажанням, не маючи на те відповідних встановлених законодавством повноважень, за попередньою змовою з невстановленими представниками окупаційної влади рф, з метою надання допомоги останнім, перебуваючи на тимчасово окупованій території міста Куп`янськ Харківської області, добровільно власноруч написав на ім`я « ОСОБА_8 » голови незаконної окупаційної адміністрації країни-агресора рф під назвою «Временная гражданская администрация Харьковской области» заяву про прийняття на посаду у незаконному правоохоронному органі, а також подав копії особистих документів, автобіографію, анкету, особисті фотокартки із заявою про надання згоди на обробку персональних даних, та підписав «Трудовой договор Военно-гражданской Администрации Харьковской области с работником администрации».

Далі, реалізуючи свій єдиний злочинний умисел на вчинення державної зради в період збройного конфлікту в умовах воєнного стану, громадянин України ОСОБА_4 , всупереч нормам Конституції та законодавчих актів України, в період збройного конфлікту в умовах воєнного стану, діючи умисно та протиправно, за власним бажанням, не маючи на те відповідних встановлених законодавством повноважень, за попередньою змовою з невстановленими представниками окупаційної влади рф, з метою надання допомоги останнім, добровільно зайняв посаду у незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території Харківської області під назвою «Управления внутренних дел Временной гражданской администрации Харьковской области», а саме: посаду «исполняющего обязанности начальника группы конвойной службы», про що 05.07.2022 представниками незаконної окупаційної влади рф винесено наказ № 1-лс за підписом « ОСОБА_9 » - керівника зазначеного незаконного правоохоронного органу, та добровільно приступив до виконання повноважень на зайнятій ним посаді у незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території Харківської області, здійснюючи нагляд за затриманими та конвоювання затриманих відповідно до законодавства країни агресора рф у зазначеному незаконному правоохоронному органі.

07.07.2022 ОСОБА_4 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на вчинення державної зради в період збройного конфлікту в умовах воєнного стану, отримав посвідчення співробітника незаконного правоохоронного органу, створеного на тимчасово окупованій території Харківської області під назвою «УВД ВГА Харьковской области», про що власноручно поставив особистий підпис у обліковому документі незаконного правоохоронного органу - «Журнале № 18 учёта удостоверений сотрудников УВД ВГА Харьковской области».

Так, громадянин України ОСОБА_4 , реалізуючи свій єдиний злочинний умисел на вчинення державної зради в період збройного конфлікту в умовах воєнного стану, всупереч нормам Конституції та законодавчих актів України, обійнявши посаду «исполняющего обязанности начальника группы конвойной службы» у незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території Харківської області під назвою «Управления внутренних дел Временной гражданской администрации Харьковской области» за виконання своїх обов`язків, отримав грошову винагороду в національній валюті рф за період з 01.06.2022 по 30.06.2022 в сумі 70 000 російських рублів, та за період з 01.07.2022 по 31.07.2022 в сумі 70 000 російських рублів, про що власноруч поставив свої підписи у платіжних відомостях № 15 від 24.08.2022 та № 8 від 22.08.2022, відповідно.

Після цього, у невстановлені в ході досудового розслідування день та час, діючи з єдиним злочинним умислом щодо вчинення державної зради в період збройного конфлікту в у мовах воєнного стану, громадянин України ОСОБА_4 , усупереч нормам Конституції та законодавчих актів України, в період збройного конфлікту в умовах воєнного стану, дючи умисно та протиправно, за власним бажанням, не маючи на те відповідних встановлених законодавством повноважень, за попередньою змовою з невстановленими представниками окупаційно влади рф, з метою надання допомоги останнім, добровільно зайняв посаду у незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території Харківської області під назвою «УВД ВГА Харьковской области», а саме: посаду «командир отделения охраны конвоирования подозреваемых и обвиняемых ИВС Отдела полиции №1 (дислокация г. Купянск)», про що представниками окупаційної влади рф винесено наказ без дати та номеру за підписом « ОСОБА_9 » - керівника зазначеного незаконного правоохоронного органу.

Тобто, своїми умисними протиправними діями громадянин України ОСОБА_4 , протягом червня вересня 2022 року, будучи до 14.06.2022 працівником правоохоронного органу - поліцейським Національної поліції України, обіймаючи посаду начальника конвою відділення № 3 взводу № 3 роти № 2 батальйону конвойної служби ГУНА в Харківській області, порушуючи вимоги ст.ст. 17, 19, 65 Конституції України, якими передбачено обов`язок громадян України щодо захисту Вітчизни, суверенітету, незалежності й територіальної цілісності України та зобов`язання діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, не дотримуючись присяги поліцейського, з особистих мотивів, у порушення вищевказаних вимог нормативно-правових актів, діючи умисно та протиправно на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, маючи достатній рівень освіти, спеціальних знань і життєвого досвіду для усвідомлення фактів військової агресії рф проти України, з власної ініціативи, добровільно перейшов на бік ворога в період збройного конфлікту в умовах воєнного стану, співпрацював з представниками збройних формувань рф, які здійснили окупацію міста Куп`янська Харківської області, виконуючи їх незаконні вказівки, та не пізніше 01.06.2022 приступив до виконання повноважень у незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території Харківської області під назвою «Управления внутренних дел Временной гражданской администрации Харьковской области» на посаді «исполняющего обязанности начальника группы конвойной службы», а в подальшому добровільно обійняв посаду «командира отделения охраны конвоирования подозреваемых и обвиняемых ИВС Отдела полиции № 1 (дислокация г. Купянск) у вказаному незаконному правоохоронного органі, чим створив умови для функціонування зазначеного незаконного правоохоронного органу, тим самим забезпечив становлення і зміцнення окупаційної влади рф на тимчасово окупованій території міста Куп`янськ Харківської області шляхом надання безпосередньої допомоги на шкоду Україні.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, а саме у державній зраді, тобто діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України: перехід на бік ворога в період збройного конфлікту в умовах воєнного стану.

02.01.2023 о 07:20 ОСОБА_4 було затримано в порядку п.6 ч. 1 ст. 615 КПК України, а саме у разі введення воєнного стану виникли обґрунтовані обставини, які дають підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні злочину.

02.01.2023 із дотриманням норм ст.ст. 40, 276-278 КПК України ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, а саме у державній зраді, тобто діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України: перехід на бік ворога в період збройного конфлікту в умовах воєнного стану.

Обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_4 повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами у їх сукупності, зокрема: вилученою документацією щодо роботи незаконно створеного правоохоронного органу, який діяв на окупованих територіях Харківської області, а саме особові справи громадян, які добровільно зайняли посади в незаконному правоохоронному органі, накази на їх призначення, зарплатні відомості, угодами на добровільну співпрацю з представниками держави агресора, трудові договори та ін., серед яких виявлено документи на ім`я ОСОБА_4 , висновком судово-почеркознавчої експертизи за вилученими трудовими договорами між ОСОБА_4 та ВГА Харківської області, протоколами допитів свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , відповідями на доручення на проведення слідчих (розшукових) дій; іншими матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності.

03.01.2023 ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова стосовно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави, строком до 02.03.2023 включно.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 КПК України, повинні містити виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Разом з тим, наявні обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, оскільки по кримінальному провадженню необхідно виконати ряд слідчих та процесуальних дій, проведення яких потребує додаткового часу, а саме: встановити свідків з числа осіб (місцевих мешканців) м.Куп?янська Харківської області та допитати їх за обставинами кримінального провадження; розсекретити матеріали за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій; розсекретити документи, які стали підставою для проведення негласних слідчих (розшукових) дій; додатково допитати підозрюваного ОСОБА_4 за встановленими обставинами вчинення злочину; з урахуванням усіх зібраних доказів, скласти остаточне письмове повідомлення про підозру та виконати вимоги ст. ст. 276 - 279 КПК України в повному обсязі; відкрити сторонам матеріали досудового розслідування та надати їм доступ до матеріалів досудового розслідування, скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування; виконати інші слідчі (розшукові) та процесуальні дії, необхідність в яких може виникнути в ході досудового розслідування.

Отримані результати вказаних слідчих і процесуальних дій матимуть у подальшому роль доказів у кримінальному провадженні для установлення обставин кримінального правопорушення, усунення суперечностей та доведення вини підозрюваного.

Провести вищевказані слідчі (розшукові) та процесуальні дії у передбачений законом строк не представилось можливим у зв`язку із складністю кримінального провадження, значною кількістю призначених судових експертиз, завантаженістю експертних установ, тому для подальшого забезпечення повного та неупередженого досудового розслідування необхідний додатковий час.

Строк дії попередньої ухвали слідчого судді, за якою підозрюваному ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, спливає 02.03.2023, що потребує звернення до слідчого судді з клопотанням про продовження строку тримання під вартою.

В той же час, відповідно до приписів ч. 3 ст. 197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку передбаченому цим Кодексом.

Метою застосування підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу, відповідно до ст. 177 КПК України, є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Слідчий зазначає, що інші більш м`які запобіжні заходи не можливо застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 неможливо.

Прокурор в судовому засіданні підтримав заявлене клопотання, просив продовжити строк дії запобіжного заходу.

Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні не заперечували щодо задоволення клопотання.

Слідчий суддя, заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши надані ними матеріали та проаналізувавши в системному зв`язку всі наявні на час розгляду клопотання відомості, які мають пряме значення при вирішення питання застосування заходу забезпечення кримінального провадження, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин в їх сукупності, приходить до наступного.

Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (ст. 1 КПК України).

Зокрема, згідно ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Заходами забезпечення кримінального провадження є: … 9) запобіжні заходи (ч. 2 ст. 131 КПК України).

При цьому, відповідно до ст. 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

До клопотання слідчого, прокурора про застосування, зміну або скасування заходу забезпечення кримінального провадження додається витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання.

В цьому випадку, вимоги ч.ч. 1, 2 та 6 ст. 132 КПК України, слідчим дотримано.

В провадженні Другого СВ (з дислокацією у м.Харкові) ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві перебуває кримінальне провадження №0002390 від 16.07.2022 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України

Як вбачається зі ст.197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати: шести місяців - у кримінальному провадженні щодо злочинів невеликої або середньої тяжкості; дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст.177, 178, 183 КПК України.

02.01.2023 о 07:20 ОСОБА_4 було затримано в порядку п.6 ч. 1 ст. 615 КПК України, а саме у разі введення воєнного стану виникли обґрунтовані обставини, які дають підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні злочину.

02.01.2023 із дотриманням норм ст.ст. 40, 276-278 КПК України ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, а саме у державній зраді, тобто діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України: перехід на бік ворога в період збройного конфлікту в умовах воєнного стану.

Обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_4 повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами у їх сукупності, зокрема: вилученою документацією щодо роботи незаконно створеного правоохоронного органу, який діяв на окупованих територіях Харківської області, а саме особові справи громадян, які добровільно зайняли посади в незаконному правоохоронному органі, накази на їх призначення, зарплатні відомості, угодами на добровільну співпрацю з представниками держави агресора, трудові договори та ін., серед яких виявлено документи на ім`я ОСОБА_4 , висновком судово-почеркознавчої експертизи за вилученими трудовими договорами між ОСОБА_4 та ВГА Харківської області, протоколами допитів свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , відповідями на доручення на проведення слідчих (розшукових) дій; іншими матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності.

03.01.2023 ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова стосовно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави, строком до 02.03.2023 включно.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою підозрюваному був обраний з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

На даний час строк тримання під вартою підозрюваного закінчується, разом з тим, наявні обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, а саме: встановити свідків з числа осіб (місцевих мешканців) м.Куп?янська Харківської області та допитати їх за обставинами кримінального провадження; розсекретити матеріали за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій; розсекретити документи, які стали підставою для проведення негласних слідчих (розшукових) дій; додатково допитати підозрюваного ОСОБА_4 за встановленими обставинами вчинення злочину; з урахуванням усіх зібраних доказів, скласти остаточне письмове повідомлення про підозру та виконати вимоги ст. ст. 276 - 279 КПК України в повному обсязі; відкрити сторонам матеріали досудового розслідування та надати їм доступ до матеріалів досудового розслідування, скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування; виконати інші слідчі (розшукові) та процесуальні дії, необхідність в яких може виникнути в ході досудового розслідування.

Отримані результати вказаних слідчих і процесуальних дій матимуть у подальшому роль доказів у кримінальному провадженні для установлення обставин кримінальних правопорушень, усунення суперечностей та доведення вини підозрюваного.

Крім того, судом враховуються заявлені стороною обвинувачення ризики, передбачені п.п.1, 3,5 ст.177 КПК України: запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Зазначені ризики не зменшились та виправдовують тримання особи під вартою, а наведені в клопотанні обставини перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії ухвали про тримання підозрюваного під вартою.

Вирішуючи питання про вид заходу забезпечення кримінального провадження, враховую тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, практику Європейського суду (справа «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 р.), що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування, та зважаючи на вік, місце проживання свідків, приходжу до висновку про те, що є підстави вважати, що застосування підозрюваному більш м`якого, окрім виняткового, запобіжного заходу не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а саме ризику переховуватися від органів досудового розслідування та суду, впливати на свідків, а також, зважаючи на доведеність прокурором наявності всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, вважаю за необхідне клопотання слідчого про продовження застосування підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.

Судом перевірялась можливість обрання відносно ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризикам. Однак, враховуючи існування ризиків, передбачених п. п. 1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, їх ступінь, а також оцінюючи сукупність обставин, а саме: злочин, у вчинені якого підозрюється ОСОБА_4 є особливо тяжким кримінальним правопорушенням, вчинений в умовах війни, а отже у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав як інтересів суспільства, тяжкості покарання, що загрожує йому у разі визнання винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого обвинувачується особа; даних про особу обвинуваченого, суд приходить до висновку про необхідність продовження строку дії щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, адже жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти встановленим ризикам.

Правових підстав для визначення ОСОБА_4 альтернативного запобіжного заходу слідчий суддя не вбачає, враховуючи, що він підозрюється у вчиненні злочину в умовах воєнного стану.

Таким чином, клопотання слідчого про продовження підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є законним та обґрунтованим, у зв`язку з чим підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 193, 194, 197, 199, 309, 369, 370, 372, 395 КПК України, ст.ст. 5,6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого - задовольнити.

Продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» в межах строку досудового розслідування строком на 60 діб, а саме до 23.04.2023включно, без визначення застави.

Встановити строк дії ухвали до 23.04.2023 включно.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого, в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення, а ОСОБА_4 в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Слідчий суддя ОСОБА_14