Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/4038/22
Провадження № 1-в/553/48/2023
У Х В А Л А

Іменем України

20.02.2023м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

Головуючої судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

представника ДУ "Полтавська виправна колонія № 64" - Кириченка

засудженого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні проведеному у режимі відеоконференції спільне подання начальника Полтавської виправної колонії № 64 та голови спостережної комісії Подільської районної у м. Полтаві ради про застосування заміни покарання більш м`яким, згідно ст. 82 КК України, відносно:

- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , не одруженого, освіта середя, раніше судимого:

-05.08.2016 року Золотоніським міськрайонним судом Черкаської області за ч.1 ст. 309 КК України до штрафу у сумі 1020 грн., штраф сплачено 20.04.2017 року;

-по даній справі засудженого 28.11.2019 року Черкаським районним судом Черкаської області за ч.3 ст. 309 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі ,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2022 року адміністрація Полтавської виправної колонії № 64 та голова спостережної комісії Подільської районної у м. Полтаві ради звернулись до суду з спільним поданням про застосування заміни покарання більш м`яким, згідно ст. 82 КК України, посилаючись на те, що у засудженого ОСОБА_4 , станом на 01.09.2022 року, відбута частина покарання становить 2 роки 9 місяців 03 дні. Засуджений ОСОБА_4 за час перебування в ДУ «Черкаська виправна колонія № 62» характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав.

До ДУ «Полтавська виправна колонія № 64» прибув 11.09.2020 року, має 2 стягнення та 6 заохочень.

В поданні зазначено, що засуджений ОСОБА_4 на виробництві установи не працевлаштований із за відсутності вільних робочих місць, до виконання робіт по благоустрою території і приміщень установи виконання покарань відноситься із розумною ініціативою, приймає безпосередню участь у їх виконанні.

Засуджений ОСОБА_4 начальником відділення СВПР та психологом установи характеризується з позитивної сторони, як особа яка стала на шлях виправлення, а 01.09.2022 року на засіданні комісії Полтавської виправної колонії № 64 прийнято рішення про направлення матеріалів до Ленінського районного суду м. Полтави щодо вирішення питання про можливість застосування заміни покарання на більш м`яке у вигляді обмеження волі, тому звернулись до суду з вказаним поданням.

В судовому засіданні представник Полтавської виправної колонії № 64 при вирішення подання покладався на розсуд суду.

Засуджений в судовому засіданні наполягав на задоволенні подання.

Прокурор при вирішенні даного подання заперечував та вказував про його передчасність, оскільки засуджений своєю поведінкою не довів виправлення, так як матеріали особової справи відносно засудженого не містять доказів, що останній став на шлях виправлення, оскільки має 2 (два) стягнення та 01.10.2021 року додатково вчинив грубе порушення не виконав команду «Підйом».

В судовому засіданні прокурор вказував про те, що матеріали особової справи не містять відомостей, що засуджений ОСОБА_4 працевлаштований на безоплатній основі та останній приймає активну участь у благоустрою території установи, що є обов`язком засудженого, а тому зважаючи на вказані обставини прохав відмовити у задоволенні подання.

Суд вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали подання та матеріали особової справи відносно засудженого ОСОБА_4 , приходить до висновку про безпідставність та передчасність подання начальника Полтавської виправної колонії № 64 та голови спостережної комісії Подільської районної у м. Полтаві ради про застосування заміни покарання більш м`яким, згідно ст. 82 КК України, з наступних підстав.

Так, ч. 2 ст. 50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 1 ст.82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням.

Частиною 3 статті 82 КК України передбачено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Згідно з ч. 1 ст. 6 КВК України під виправленням засудженого розуміється процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

У ч. 3 ст. 6 КВК України визначено, що основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), пробація, суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Положення про те, що засуджений став на шлях виправлення, означає, що його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до виконання обов`язків в період відбування покарання засвідчили успішність процесу виправлення і можливість ефективного продовження його за умови застосування до засудженого більш м`якого виду покарання.

У відповідності до п. п. 2, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26 квітня 2002 року умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким того, що засуджений став на шлях виправлення (ч.3 ст.82 КК України). Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ч.1 ст 82 КК може застосовуватися до осіб, які відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі на певний строк. При цьому більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині КК для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутий строк покарання, призначеного вироком.

Судом встановлено, що засуджений ОСОБА_4 засуджений Черкаським районним судом Черкаської області 28.11.2019 року за ч.3 ст. 309 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі.

Судом також встановлено, що станом на дату звернення з даним поданням засуджений ОСОБА_4 відбув 2 роки 9 місяців 03 дні.

За час перебування у ДУ «Полтавська виправна колонія № 64» засуджений ОСОБА_4 має 8 (вісім) заохочень та 3 (три) стягнення: а саме: 21.09.2020 року - застосовано догану за відмову виконувати обов`язки чергового по дільниці КДІР; 25.09.2020 року сувора догана за відмову засудженим виконувати обов`язки чергового відділення по дільниці КДІР та додатково 01.10.2021 року - засуджений допустив грубе порушення не виконав команду «Підйом», за рішенням адміністрації установи відносно засудженого вирішено обмежитись бесідою.

В судовому засіданні адміністрацією установи не заперечувались встановлені судом факти, що підтверджуються матеріалами особової справи, при цьому, які відсутні в матеріалах подання. Періодичність застосування заохочень є також різною, що вказує про нестабільність поведінки засудженого.

Так, судом встановлено, що засуджений ОСОБА_4 на виробництві установи не працевлаштований із - за відсутності вільних робочих місць. При цьому, за весь період відбування покарання, з 11.09.2020 року, засудженим ОСОБА_4 у ДУ «Полтавська виправна колонія № 64» не залучався до роботи на безоплатній основ, оскільки документи на підтвердження даної обставини матеріали особової справи на засудженого відсутні.

Слід зауважити, що відповідно до наданих суду матеріалів, підставою для відмови адміністрацією установи у застосуванні відносно засудженого ОСОБА_4 ст.ст. 100, 101 КВК України саме 01.10.2021 року, є задовільне ставлення засудженого до виконання робіт з благоустрою та низькій рівень впевненості у право слухняності поведінки останнього в умовах неповної ізоляції.

Таким чином, адміністрацією установи відбування покарання станом на 01.10.2021 було встановлено низький ступінь виправлення особи ОСОБА_4 ..

Поряд з цим, суд зауважує, що сумлінна поведінка засудженого передбачає не тільки наявність у останнього заохочень, застосованих у порядку, визначеними статтями 67, 130 КВК України, але й те, що засуджений подає позитивний приклад для поведінки інших засуджених, при цьому, під сумлінною поведінкою слід розуміти зразкове додержання засудженим вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, безперечне виконання законних вказівок та розпоряджень адміністрації установи виконання покарань, корисну ініціативу, соціальну активність, участь у вирішенні питань організації навчання, відпочинку, побуту, вплив на виправлення інших засуджених.

Згідно з матеріалами особової справи бажання засудженого ОСОБА_4 для участі у програмах диференційного виховного впливу та участі у культурно- побутових та спортивних заходів відсутні.

Слід зазначаити, що чинний КВК та КК України не конкретизують необхідну кількість заохочень для засудженого, що могло б підтверджувати його виправлення та перевиховання. Комплексний характер виправлення демонструється у суспільно корисній праці засудженого, дотриманню режиму відбування покарання, участі у загальноосвітніх і професійно-технічних заходах тощо.

Таким чином, суд приходить до беззаперечного висновку, що наявність заохочень у засудженого у загальній кількості 8 (вісім) станом на дату судового розгляду справи може вказувати лише про наявність системного характеру виправлення засудженого та вказувати про результативність виховного впливу на останнього, але аж ніяк на сумлінну поведінку засудженого під час усього строку відбування ним покарання.

Дані факти не заперечувались представником адміністрацією установи.

За таких обставин, суд приходить до вважає необґрунтованим та необ`єктивним поданння про застосування заміни покарання більш м`яким, згідно ст. 82 КК України, відносно засудженого ОСОБА_4 ..

Крім цього, судом враховується, що залучення засудженого ОСОБА_4 до праці є обов`язком останнього та в свою чергу не може беззаперечно вказувати на щире волевиявлення останнього, оскільки будь-яких даних щодо неможливості офіційного працевлаштування останнього в установі відбування покарання матеріали надані суду не містять та не встановлені судом з пояснень учасників процесу в судовому засіданні.

Судом разом з цим приймаються до уваги твердження предстваника установи, який зазначив, що поведінка засудженого ОСОБА_4 на даний час не є бездоганною, а ставлення останнього до робіт з благоустрою - задовільним.

Таким чином, враховуючи особу засудженого, який посередньо характеризується, задовільну участь його в житті установи виконання покарань, відсутність бажання на безоплатній основі працювати на виробництві установи та лише формальна наявність заохочень та строк відбутого покарання у засудженого ОСОБА_4 з урахуванням аналізу норм права, які регулюють порядок застосування більш м`якого покарання вказують про необґрунтованість та передчасність спільного подання начальника Полтавської виправної колонії № 64 та голови спостережної комісії Подільської районної у м. Полтаві ради про застосування заміни покарання більш м`яким, згідно ст. 82 КК України.

Керуючись ст. 82 КК України та ст. 537, 539, 376 КПК України, ст. 152, 154 КВК України, суд-

УХВАЛИВ:

В задоволенні спільного подання начальника Полтавської виправної колонії № 64 та голови спостережної комісії Подільської районної у м. Полтаві ради про застосування заміни покарання більш м`яким, згідно ст. 82 КК України відмовити за безпідставністю та передчасністю.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом 7 діб з моменту її проголошення.

Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиОСОБА_1