Номер провадження: 11-сс/813/473/23
Справа № 522/4099/23 1-кс/522/1374/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.03.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

представника заявника адвоката ОСОБА_6 ,

заявника ОСОБА_7 ,

перекладача ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 02.03.2023 року,

встановив:

оскарженою ухвалою слідчого судді відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_7 на бездіяльність посадових осіб Відділу поліції №5 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою від 17.02.2023 року.

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя послався на те, що заява ОСОБА_7 про вчинення злочину та долучені до неї документи не містять достатніх даних про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.129 КК України, а доводи заявника ґрунтуються на його власній суб`єктивній оцінці обставин, які не охоплюються поняттям злочину, визначеному ст.11 КК України.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати її та постановити нову, якою задовольнити його скаргу, зобов`язати службових осіб Відділу поліції №5 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області розглянути його заяву про скоєння кримінального правопорушення, передбачене ч.1 ст.129 КК України, внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати досудове розслідування.

Посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухвали, ОСОБА_7 вказує, що слідчий суддя безпідставно відмовив у задоволенні його скарги на бездіяльність посадових осіб правоохоронного органу щодо невнесення до ЄРДР відомостей про вчинення кримінального правопорушення за його заявою, незважаючи на те, що в діях голови Дніпровської міської ради ОСОБА_9 є ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.129 КК України, оскільки погрози останнього він сприйняв як реальні.

Щодо руху апеляційного провадження за скаргою ОСОБА_7 колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

06.03.2023 року до Одеського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга ОСОБА_7 .

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.03.2023 року апеляційна скарга розподілена для розгляду колегії суддів: головуючий суддя ОСОБА_2 , судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

06.03.2023 року апеляційним судом направлено запит до Приморського районного суду м. Одеси про термінове надання апеляційному суду матеріалів судової справи №522/4099/23 (провадження №1-кс/522/1374/23).

Розгляд апеляційної скарги ОСОБА_7 призначався на 09:20 год. 09.03.2023 року, однак судове засідання відкладено, у зв`язку із не надходженням матеріалів судової справи із суду першої інстанції.

Згідно інформації з АСДС, 09.03.2023 року о 12:46 год., на адресу апеляційного суду з Приморського районного суду м. Одеси надійшли матеріали за скаргою ОСОБА_7 (справа №522/4099/23, провадження №1-кс/522/1374/23).

Після надходження матеріалів судової справи, апеляційним судом, 10.03.2023 року, призначено розгляд вказаної апеляційної скарги на 11:30 год. 20.03.2023 року.

10.03.2023 року з метою сповіщення ОСОБА_7 про дату та час розгляду апеляційної скарги, останньому через АСДС направлено sms-повідомлення на номер мобільного телефону, який вказаний в апеляційній скарзі.

Крім того, 10.03.2023 року судом направлено повідомлення про виклик до судового засідання на електронні адреси: Приморської окружної прокуратури м. Одеси та ОСОБА_7 , яка зазначена в апеляційній скарзі.

Прокуратура Приморської окружної прокуратури м. Одеси була належним чином повідомлена про дату, час та місце апеляційного розгляду, однак представник прокуратури до суду не з`явився, з клопотанням про відкладення судового засідання не звертався, у зв`язку із чим апеляційний розгляд відповідно до ч.4 ст.405 КПК України проведено за відсутності прокурора. При цьому, апелянт та його представник не заперечували проти розгляду справи за відсутністю прокурора.

Колегія суддів вважає, що на стадії апеляційного перегляду оскарженої ухвали, судом були створені всі умови для реалізації права прокурора на участь в судовому розгляді, та приймаючи до уваги те, що останній, будучи повідомленим про дату та час розгляду скарги в апеляційному суді, не з`явився, суд оцінює таке ставлення прокурора, як небажання прийняти участь в розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Вказана позиція апеляційного суду узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

В своїх рішеннях Європейський Суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Заслухавши суддю-доповідача; пояснення ОСОБА_7 та його представника адвоката ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; вивчивши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги; колегія суддів дійшла висновку про таке.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України (далі КПК), суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 2 КПК основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Стаття 370 КПК передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно з положеннями ст. 24 КПК, які узгоджуються з приписами ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК.

Главою 26 КПК передбачений інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності на стадії досудового розслідування, який служить вихідною гарантією захисту прав учасників кримінального провадження і є однією із засад кримінального провадження.

Питання, які слідчий суддя повинен вирішити при розгляді скарги на бездіяльність посадових осіб пов`язану із невнесенням відомостей про вчинене кримінальне правопорушення до ЄРДР визначені положеннями ст.ст. 214, 303, 304 КПК.

Статтею ст.214 КПК передбачено, що слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.303 КПК, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, зокрема бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Частиною 1 статті 304 КПК передбачено, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

На переконання апеляційного суду, під час розгляду скарги ОСОБА_7 на бездіяльність посадових осіб Відділу поліції №5 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області, щодо невнесення відомостей про вчинене кримінальне правопорушення до ЄРДР, слідчий суддя не в повній мірі дотримався зазначених вимог закону.

З матеріалів судової справи вбачається, що ОСОБА_7 , 17.02.2023 року, звернувся до ВП №5 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області із заявою, яка була зареєстрована в ЄО за №1914, про внесення відомостей до ЄРДР про вчинення головою Дніпровської міської ради ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.129 КК України. Заявник просив внести відомості за його заявою до ЄРДР, розпочати досудове розслідування відносно ОСОБА_9 та надати йому витяг з ЄРДР (а.п.2).

До вказаної заяви ОСОБА_7 долучив власні пояснення, а також отримані ним скріншоти повідомлень із соціальної мережі, в яких заявник вбачає наявність ознак кримінального правопорушення.

23.02.2023 року ВП №5 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області надано відповідь ОСОБА_7 за вих.№60.5/1914 про те, що подана ним заява щодо вжиття заходів реагування за фактом погроз в соціальних мережах зі сторони голови Дніпровської міської ради ОСОБА_9 розглянута, але в ході перевірки ознак кримінального правопорушення не виявлено. Одночасно заявнику повідомлено про те, що Дніпровська міська рада розташована за адресою: м. Дніпро, пр-т. Дмитра Яворницького, буд.75, що знаходиться на території оперативного обслуговування Дніпровського районного управління ГУНП в Дніпропетровській області (м. Дніпро, Троїцька площа, буд.2-А), у зв`язку із чим матеріали за заявою ОСОБА_7 направлені до вказаного управління поліції для прийняття рішення згідно діючого законодавства (а.п.11).

Відмовляючи в задоволенні скарги ОСОБА_7 на бездіяльність службових осіб ВП №5 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області щодо невнесення відомостей про вчинене кримінальне правопорушення до ЄРДР, слідчий суддя послався на те, що у поданій заяві ОСОБА_7 відсутні об`єктивні дані, які свідчать про наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.129 КК України, оскільки викладені в ній обставини, за своїм змістом та суттю, не є повідомленням про вчинення кримінального правопорушення та не містять даних, що вказують на факт скоєння злочину.

Апеляційний суд не погоджується з рішенням слідчого судді, з огляду на таке.

З матеріалів судової справи вбачається, що в заяві про скоєне кримінальне правопорушення ОСОБА_7 міститься посилання на те, що голова Дніпровської міської ради ОСОБА_9 , через соціальну мережу «Фейсбук» здійснює погрози на його адресу.

До заяви ОСОБА_7 долучив свої письмові пояснення від 17.02.2023 року, в яких зазначив, що 19.01.2023 року на його особистий аккаунт у соціальній мережі «Facebook» надійшло приватне повідомлення від ОСОБА_9 з погрозами його життю та здоров`ю, а також благополуччю його родини. Вказане повідомлення ОСОБА_7 сприйняв як реальну загрозу своєму життю, висловив своє побоювання щодо дійсної реалізації вказаних погроз (а.п.3).

Також до заяви ОСОБА_7 долучив 5 скріншотів повідомлень переписки з «Borys Filatov» з наявною фотографією особи. На вказаних скріншотах міститься переписка між «Vitaliy Kachurovskyy» та « ІНФОРМАЦІЯ_1 » конфліктного характеру, з певними нецензурними та погрозливими висловлюваннями (а.п.6-10).

Крім того, до поданої заяви ОСОБА_7 долучив власноручно складений ним заповіт, який не посвідчений нотаріально, однак на думку заявника підтверджує реальне сприйняття ним погроз вбивства на його адресу.

Оцінивши вказані обставини, слідчий суддя зробив висновок про відсутність в заяві ОСОБА_7 конкретних відомостей та обставин, які свідчать про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.129 КК України.

Разом з цим, апеляційний суд вважає, що із заяви ОСОБА_7 та долучених до неї письмових пояснень, скріншотів повідомлень, вбачається чітке зазначення заявником дати, часу скоєння можливих протиправних дій, конкретне посилання на суб`єкта їх вчинення, викладено короткий опис обставин, які можуть свідчити про можливий факт вчинення кримінального правопорушення, а також попередню правову кваліфікацію можливого кримінального правопорушення.

ОСОБА_7 в своїй заяві про скоєння кримінального правопорушення та письмових поясненнях вказав, що повідомлення від ОСОБА_9 він сприйняв як реальну загрозу для свого здоров`я та життя, а також для своєї родини.

В судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_7 підтримав подану ним скаргу та пояснив, що сприйняв звернення ОСОБА_9 до нього в переписці у соціальній мережі «Фейсбук» - саме як погрозу його життю та здоров`ю, а також близьких родичів.

Вирішуючи питання щодо обгрутовангості рішення слідчого судді про відмову в задоволенні скарги в даній справі, колегія суддів,між іншим, враховує аналіз скарг даної категорії в судовій практиці, який свідчить про те, що заяви та повідомлення, які містять достатні для внесення до ЄРДР відомості про вчинене кримінальне правопорушення, складають найменшу чисельність від загальної кількості. Водночас в цих заявах зазначена інформація, що має бути предметом перевірки у кримінально-процесуальному порядку. У таких заявах наводяться обставини, факти або твердження, які свідчать або можуть свідчити про кримінальне правопорушення. При цьому, викладення заяви у деяких випадках на побутовому рівні не є перешкодою для внесення відомостей до ЄРДР, якщо описана заявником подія потенційно може бути предметом кримінально-правової оцінки або описані діяння можна охарактеризувати, як суспільне-небезпечне протиправне діяння.

На думку колегії суддів, саме з таких заяв і повідомлень відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань мають вноситися автоматично і безальтернативно, а представлена заявником інформація має бути перевірена вже в рамках розпочатого досудового розслідування, оскільки поняття «ознаки кримінального правопорушення» не тотожне поняттю «склад злочину», а тому відмова у внесенні відомостей до ЄРДР за заявою особи з посиланням на відсутність ознак складу злочину є неприпустимою.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КК України, кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення. При цьому обставинами, які можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, є ніщо інше, як ознаки кримінального правопорушення та ознаки складу такого правопорушення.

На переконання апеляційного суду, для початку досудового розслідування достатньою є мінімально необхідна кількість таких ознак: суспільна небезпечність і протиправність (ознаки правопорушення) та об`єкт і об`єктивна сторона (ознаки складу правопорушення). Разом з тим, відомостями про кримінальне правопорушення можна вважати інформацію про подію, яка може бути предметом кримінально-правової оцінки або про діяння, яке виглядає як суспільно-небезпечне і протиправне.

При цьому, в даному випадку слід враховувати положення ст.214 КПК, якими встановлюється імперативний обов`язок після отримання заяви, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення внесення за нею відомостей до ЄРДР у визначені строки так, як згідно ч.1 ст.25 КПК України, прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Внесення відомостей до ЄРДР врегульовано Положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення (затверджене наказом Генеральної прокуратури України від 30.06.2020 року №298).

Згідно з п.1 Глави 2 Розділу 1 цього Положення, до реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що узгоджується з вимогами п.п.4, 5 ч.5 ст.214 КПК.

Колегія суддів звертає увагу, що у даній справі, з врахуванням викладених в заяві ОСОБА_7 обставин, його посилання на існування можливих дійсних погроз на його адресу, із зазначенням та документальним підтвердженням дати, часу, конкретного суб`єкту та інших обставин можливої події кримінального правопорушення, ігнорування працівниками правоохоронного органу, на яких покладена функція охорони прав і свобод людини, забезпечення безпеки громадян, є неприпустимим, а тому повідомленні заявником обставини підлягали детальній перевірці. За результатами відповідної процесуальної перевірки орган досудового розслідування повинен був встановити підстави можливого підтвердження таких обставин чи спростування.

Апеляційний суд звертає увагу, що заявником повідомлялось про скоєння відносно нього кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.129 КК України, яке відноситься до злочинів проти життя та здоров`я, а тому вказані обставини тим більше мають бути обов`язково перевірені правоохоронним органом з метою недопущення загрози для життя чи здоров`я заявника.

При вирішені питання щодо достатності обставин, які слугують підставою для внесення відомостей до ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.129 КК України, органу досудового розслідування, слідчому, прокурору та слідчому судді слід враховувати, що погроза вбивством насамперед є найнебезпечнішим видом психічного насильства.

Погроза може бути словесною, усною (віч-на-віч), письмовою (листом, телеграмою, смс-повідомленням у месенджері), виражатися у формі жестів, демонстрації зброї, тобто різними діями, які переконливо вказують на намір винного, а також може бути передана через третіх осіб.

Обов`язковою ознакою складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.129 КК України, є реальність погрози вбивством, якою вона буває у всіх випадках, коли потерпілий має підстави боятися її виконання, тобто, саме потерпілий має сприймати її такою, що може здійснитися.

При цьому, на думку апеляційного суду, реальність погрози може бути встановлена лише під час детальної процесуальної перевірки на стадії досудового розслідування або судом у кожному окремому випадку, виходячи з конкретних обставин справи. При визначенні реальності погрози вбивством слід враховувати як суб`єктивні так і об`єктивні критерії, зокрема, з`ясування форми, характеру, місця, часу, обстановки її встановлення, особу винного, характер попередніх відносин між винним і потерпілим.

Враховуючи, що в заяві ОСОБА_7 та долучених до неї документів наявна інформація щодо обставин, які можуть свідчити про можливий факт існування події кримінального правопорушення, яким неможливо надати остаточну правову оцінку без їх детальної перевірки в процесуальному порядку, колегія суддів вважає, що зазначених у заяві відомостей достатньо для реєстрації відомостей до ЄРДР за ч.1 ст.129 КК України.

Водночас апеляційний суд звертає увагу, що внесення відомостей до ЄРДР і початок досудового розслідування по такій заяві абсолютно не означає, що воно матиме результатом притягнення певної особи до кримінальної відповідальності з усіма наслідками, що витікають із цього, оскільки під час процесуальної перевірки може бути не встановлено складу злочину, що слугуватиме закриттю кримінального провадження в порядку ст.284 КПК.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на обставини, яким слідчим суддею не надано належної правової оцінки, які також свідчать про існування факту бездіяльності правоохоронного органу.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.04.2019 року у справі №818/15/18 зазначила, що у межах процедури за правилами п.1 ч.1 ст.303 КПК слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Однак, вказані правові висновки касаційної інстанції не були враховані слідчим суддею при прийнятті рішення, з огляду на таке.

Так, з листа ВП №5 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області за вих.№60.5/1914 від 23.02.2023 року (далі Лист), наданого у відповідь на заяву ОСОБА_7 про вчинення кримінального правопорушення, вбачається фактичне одночасне прийняття правоохоронним органом двох протилежних рішень та невиконання ним вимог ст.214 КПК.

Зокрема, в абзаці другому Листа зазначено, що в ході перевірки слідчим відділом заяви ОСОБА_7 про вчинення кримінального правопорушення, ознак кримінального правопорушення не виявлено. Тобто фактично правоохоронним органом стверджується, що заяву перевірено та встановлено відсутність підстав для внесення відомостей до ЄРДР.

Разом з тим, в абзаці третьому Листа заявнику повідомляється, що у зв`язку з тим, що Дніпровська міська рада (м. Дніпро, пр-т. Дмитра Яворницького, буд.75) знаходиться на території оперативного обслуговування Дніпровського районного управління ГУНП в Дніпропетровській області (м. Дніпро, Троїцька площа, буд.2-А), а тому матеріали за заявою про вчинення кримінального правопорушення направлені до вказаного управління поліції для прийняття рішення згідно діючого законодавства. Такі дії службових осіб правоохоронного органу безумовно суперечить вимогам ст.214 КПК.

Таким чином, слід констатувати, що в абзаці третьому Листа правоохоронний орган фактично вказує про неможливість прийняття рішення ВП №5 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області по заяві ОСОБА_7 в порядку ст.214 КПК через необхідність направлення заяви до Дніпровського районного управління ГУНП в Дніпропетровській області за територіальною підслідністю, для прийняття рішення відповідно до діючого законодавства.

Колегія суддів звертає увагу, що КПК не передбачено обов`язкової вимоги щодо дотримання правил підслідності при зверненні із заявою про вчинення кримінального правопорушення та внесення відомостей за такою заявою до ЄРДР.

Особа (заявник) може звернутися із заявою про вчинення кримінального правопорушення до будь-якого слідчого, дізнавача, прокурора, і вони мають внести відповідні відомості до ЄРДР, оскільки ст. 214 КПК не містить вказівки і на можливість не вносити відомості, якщо кримінальне правопорушення не підслідне відповідному органу досудового розслідування.

Аналогічні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 23.11.2021 року (справа №332/1189/18) та від 06.07.2022 року (справа №454/2576/17).

Таким чином, формальна передача службовими особами ВП №5 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області до Дніпровського районного управління ГУНП в Дніпропетровській області за територіальною підслідністю заяви ОСОБА_7 про скоєне кримінальне правопорушення без прийняття рішення в порядку ст. 214 КПК, не відповідає вимогам ст.ст.214, 216, 218 КПК.

Окрім того, апеляційний суд звертає увагу, що цим же Листом правоохоронний орган рекомендував ОСОБА_7 по спірним питанням звернутися до суду в порядку цивільного судочинства, або у разі незгоди з прийнятим рішенням оскаржити його відповідно до ст.ст.15-17 Закону України «Про звернення громадян», що також не відповідає вимогам ст.214 КПК, оскільки заява подавалась в порядку кримінального процесуального законодавства.

Таким чином, колегією суддів встановлено, що службовими особами ВП №5 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області за результатами перевірки фактично одночасно прийнято два взаємовиключних рішення по заяві ОСОБА_7 , що суперечить вимогам процесуального закону.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про існування факту бездіяльності службових осіб ВП №5 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області, яка полягала у недотримані вимог ст.214 КПК за результатами розгляду заяви ОСОБА_7 від 17.02.2023 року про вчинення кримінального правопорушення.

За наведених обставин, апеляційний суд визнає оскаржену ухвалу слідчого судді необґрунтованою.

Колегія суддів також визнає помилковими посилання слідчого судді в обґрунтування прийнятого рішення на правовий висновок Верховного Суду викладений постанові від 30.09.2021 року (справа №556/450/18), оскільки обставини справ не можна вважати тотожними.

Так, із постанови суду касаційної інстанції вбачається, що при встановленні обставин кримінального провадження було виявлено факт анонімного звернення на адресу керівника певної прокуратури без зазначення конкретних обставин, які б свідчили про наявність ознак злочину, а лише загальне повідомлення від імені жителів певного населеного пункту про незаконний збут наркотичних засобів, що свідчить про невідповідність змісту звернення вимогам ч. 5 ст. 214 КПК. Вказані обставини не могли бути безальтернативною підставою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та, відповідно, початку досудового розслідування.

Натомість, в даній справі, заява про вчинене кримінальне правопорушення подана конкретною особою - ОСОБА_7 , тобто вона не є анонімною. Заява містить вказівку на дату, час та виклад обставин можливого скоєння кримінального правопорушення. До заяви долучений певний перелік документів, якими заявник намагається підтвердити подію кримінального правопорушення, передбаченого ст.129 КК України.

З урахуванням наведеного, рішення слідчого судді про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_7 на бездіяльність службових осіб правоохоронного органу щодо невнесення відомостей до ЄРДР за його заявою, апеляційний суд визнає таким, що не відповідає положенням ст.ст. 2, 7, 214, 307 КПК, а тому ухвала підлягає скасуванню в порядку п.2 ч.3 ст.407 КПК.

Оскільки апелянтом ставиться вимога про скасування оскарженої ухвали слідчого судді та постановлення апеляційним судом нової ухвали про задоволення його скарги, зобов`язання службових осіб Відділу поліції №5 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області розглянути його заяву від 17.02.2023 року, внести відомості по ній до ЄРДР, а також розпочати досудове розслідування, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування ухвали слідчого судді та постановлення нової ухвали про задоволення скарги та зобов`язання відповідальних службових осіб Відділу поліції №5 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області внести в порядку ст.214 КПК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості за заявою ОСОБА_7 від 17.02.2023 року про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.129 КК України.

Вимога апеляційної скарги щодо зобов`язання органу досудового розслідування після внесення відомостей до ЄРДР розпочати досудове розслідування не ґрунтується на вимогах процесуального закону, оскільки відповідно до вимог ст.214 КПК, після внесення відомостей про вчинене кримінальне правопорушення за рішенням слідчого судді/суду, орган досудового розслідування зобов`язаний розпочати досудове розслідування.

Керуючись вимогами ст.ст. 214, 309, 370, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 02.03.2023 року, якою відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_7 на бездіяльність службових осіб Відділу поліції №5 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про вчинене кримінальне правопорушення за його заявою від 17.02.2023 року скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою задовольнити скаргу ОСОБА_7 на бездіяльність службових осіб Відділу поліції №5 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про вчинене кримінальне правопорушення за його заявою від 17.02.2023 року.

Зобов`язати відповідальних службових осіб Відділу поліції №5 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області внести в порядку ст.214 КПК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості за заявою ОСОБА_7 від 17.02.2023 року про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.129 КК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4