УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2023 року

м. Київ

справа № 552/3567/22

провадження № 51-1216ск23

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати

Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , на ухвалу судді Полтавського апеляційного суду від 24 листопада 2022 року про відмову у відкритті апеляційного провадження.

Суть питання

Як убачається зі змісту касаційної скарги та оскаржуваного судового рішення, ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Полтава від 13 жовтня 2022 року підозрюваному ОСОБА_5 і його захиснику - адвокату ОСОБА_4 встановлено строк для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження № 0000241 до 12 год 00 хв 14 жовтня 2022 року.

Не погоджуючись з указаним рішенням слідчого судді, сторона захисту оскаржила його до апеляційного суду.

Суддя Полтавського апеляційного суду ухвалою від 24 листопада 2022 року, відповідно до вимог ч. 4 ст. 399 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України), відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою сторони захисту на зазначену ухвалу слідчого судді з мотивів того, що відповідно до положень ст. 309 КПК України вказане судове рішення не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

У касаційній скарзі адвокат, посилаючись на допущені, на його думку, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати зазначену ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Обґрунтовуючи свої вимоги адвокат вважає, що апеляційний суд безпідставно відмовив у відкритті апеляційного провадження за його апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді. При цьому зазначає, що відмова у відкритті апеляційного провадження на підставі ч. 4 ст. 399 КПК України суперечить загальним засадам кримінального провадження, закріплених у ст. 129 Конституції України та статтях 7 і 24 КПК України, зокрема, щодо забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, у даному випадку ухвали слідчого судді, яка не передбачена кримінальним процесуальним законом, посилаючись на постанову Верховного Суду України від 12 жовтня 2017 року у справі № 5-142 кс(15)17, постанову Верховного Суду від 05 липня 2022 року у справі № 757/27041/21-к та правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 23 травня 2018 року.

Встановлені обставини та мотиви Верховного Суду

Згідно з п. 8 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що вищезазначеною статтею Конституції України гарантується право на апеляційний перегляд справи, а не кожного окремого судового рішення в межах кримінального провадження, виходячи з чого КПК визначає, в яких випадках і які саме рішення слідчих суддів, судів першої інстанції підлягають перегляду в апеляційному порядку (див., наприклад, постанову Верховного Суду від 04 квітня 2019 року у справі №494/6/18).

У постановах від 17 жовтня 2018 року (справа №646/5552/17) та від 28 лютого 2019 року (справа №161/4229/18), які стосуються права на апеляційне оскарження ухвал слідчих суддів, Верховний Суд підкреслив, що «норми Конституції України та кримінального процесуального закону беззастережно гарантують право на апеляційне оскарження лише судового рішення, постановленого за наслідком розгляду справи (кримінального провадження в суді першої інстанції) по суті, а не всіх судових рішень у межах цієї справи (провадження).

Відповідно до норм ч. 3 ст. 392 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.

Перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування в апеляційному порядку, викладено в частинах 1 та 2 ст. 309 КПК України.

Частиною 3 вказаної норми процесуального закону встановлено, що скарги на інші ухвали слідчого судді (які не визначені в частинах 1 та 2 ст. 309 КПК України) оскарженню не підлягають, і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Встановлення законодавцем такого обмеження права на апеляційне оскарження рішень слідчих суддів має на меті забезпечення належного здійснення правосуддя через розумне регулювання кількості справ, що надходять до судів апеляційної інстанції, та створення умов для ефективного використання обмежених ресурсів судової влади.

Відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Як слідує з оскаржуваного судового рішення, адвокат подав апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді, якою встановлено строк для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, тобто на судове рішення слідчого судді, апеляційне оскарження якого не передбачено ст. 309 КПК України.

Тому суддя Полтавського апеляційного суду, встановивши, що апеляційну скаргу було подано на судове рішення, яке відповідно до вимог КПК України не підлягає апеляційному оскарженню, згідно з положеннями ч. 4 ст. 399 цього Кодексу, правомірно відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою апелянта.

Верховний Суд вважає безпідставними доводи касаційної скарги адвоката про те, що у вказаній справі необхідно застосувати висновки сформульовані в постанові Верховного Суду України від 12 жовтня 2017 року у справі № 5-142кс(15)17, постанові Верховного Суду від 05 липня 2022 року у справі № 757/27041/21-к чи постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року провадження № 13-16сво18 (справа № 243/6674/17-к), оскільки висновки у вищезазначених постановах сформульовані відносно ухвал слідчих суддів, постановлення яких не передбачено КПК України, тоді як у вказаному кримінальному провадженні слідчий суддя прийняв рішення в межах здійснення розгляду скарги в порядку п. 10 ст. 290 КПК України і вирішення порушеного в касаційній скарзі питання регулюється положеннями КПК України.

Так, згідно з п. 10 ст. 290 КПК України у разі наявності підстав слідчий суддя за клопотанням сторони кримінального провадження зобов`язаний встановити строк для ознайомлення з матеріалами. Заперечення проти такої ухвали можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді (див., наприклад, ухвалу Верховного Суду від 01 серпня 2018 року у справі № 495/1577/17).

Отже, Верховний Суд вважає, що відмова апеляційного суду у відкритті апеляційного провадження у зв`язку із оскарженням судового рішення слідчого судді, оскарження якого не передбачене процесуальним законом, не є свідченням обмеження доступу до правосуддя та не суперечить принципу верховенства права, як про це зазначає адвокат у своїй касаційній скарзі.

З урахуванням наведеного Верховний Суд дійшов висновку, що ухвала судді апеляційного суду про відмову у відкритті апеляційного провадження постановлена відповідно до вимог кримінального процесуального закону.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Таким чином, оскільки із касаційної скарги та оскаржуваного судового рішення убачається, що підстав для задоволення скарги немає, Верховний Суд вважає за необхідне відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України відмовити у відкритті касаційного провадження.

На цих підставах Верховний Суд постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , на ухвалу судді Полтавського апеляційного суду від 24 листопада 2022 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3