Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/198/23 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.04.2023 року. колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку у м. Кропивницькому матеріали клопотання засудженого ОСОБА_8 , за апеляційною скаргою захисника - адвоката ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_9 на ухвалу Петрівського районного суду Кіровоградської області від 03 лютого 2023 року, якою відмовлено у задоволенні клопотанні засудженого:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Марганець Дніпропетровської області, громадянина України, з середньо освітою, неодруженого, зареєстрованого АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого останній раз:

- 07.06.2019 року Марганецьким міським судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.185, ч.1 ст.289, ч.2 ст.190, ч.1 ст.70 КК України до 5 років позбавлення волі,

про застосування до нього умовно - дострокового звільнення від відбування покарання.

ВСТАНОВИЛА:

До Петрівського районного суду Кіровоградської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_9 , в якому просить застосувати до нього умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Клопотання мотивовано тим, що до нього необхідно застосувати положення ст.81 КК України.

Ухвалою Петрівського районного суду Кіровоградської області від 03 лютого 2023 року відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_9 про застосування до нього умовно - дострокового звільнення від відбування покарання.

Рішення суду мотивовано тим, що засуджений ОСОБА_9 своїм ставленням до праці не довів своє виправлення, не зробив відповідних висновків щодо необхідності зміни своєї поведінки, тому не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

В апеляційній скарзі захисника - адвоката ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_9 просила скасувати оскаржувану ухвалу та задовольнити клопотання засудженого мотивуючи тим, що на час звернення до суду першої інстанції засуджений жодного стягнення не мав. З Характеристики вбачається, що адміністрація ВК № 49 упереджено відноситься до засудженого, не даючи повної характеристики на засудженого. В матеріалах справи міститься документи, що у засудженого є батько, який потребує стороннього догляду, але судом першої інстанції дані документи не були враховані. Суд першої інстанції при вирішенні клопотання вирішив його в односторонньому порядку, взявши лише доводи і документи виправної колонії, які складені лише загальними фразами і не підтверджені жодними доказами.

Заслухавши доповідача, захисника - адвоката ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_9 , яка просила задовольнити апеляційну скаргу, прокурора який просив відмовити в задоволені апеляційної скарги, перевіривши матеріали клопотання та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

За змістом ч. 2, п.2 ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, після фактичного відбуття засудженим не менше 2/3 строку покарання, призначеного судом, за умисний тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.

Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» (далі - Постанови №2) при розгляді питання про умовно-дострокове звільнення слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Частиною 1 ст.6 КВК України передбачено, що виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Як вбачається з матеріалів клопотання, вироком Марганецьким міським судом Дніпропетровської області від 07.06.2019 року ОСОБА_9 визнано винним у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.1 ст.289, ч.2 ст.190 КК України та остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 05 років.

Початок строку: 11.04.2019 року. Кінець строку: 11.04.2024 року.

Як вбачається з матеріалів особової справи вбачається, що засуджений ОСОБА_9 за час відбування покарання допустив 3 порушення вимог режиму відбування покарання за які був притягнутий до дисциплінарної відповідальності правами начальника установи, стягнення погашені. Заохочень не має.

Не працевлаштований. До праці ставиться негативно, всіляко намагається перекласти її виконання на інших засуджених. Підтримує стосунки із засудженими різної спрямованості, на критику на свою адресу реагує обурливо. За характером скритний. Намагається дотримуватися правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи з метою поблажливого ставлення до себе.

Спальне місце та приліжкову тумбочку намагається утримувати у задовільному стані, не завжди має охайний зовнішній вигляд. Намагається дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. Намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. Намагається не допускати порушень вимоги пожежної безпеки. Участі у програмі диференційованого виховного впливу не приймає. Засуджений за час відбування покарання на профілактичному обліку установи не перебуває. Відповідно до статті 123 КВК України виявив бажання брати участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу «Духовне відродження». Відповідно до ст. 59 Кримінально-виконавчого кодексу України соціальні зв`язки втрачені.

Можливість розгляду питання щодо застосування до засудженого змін умов тримання згідно ст. ст. 100, 101 КВК України настала після відбуття засудженим 1/2 частини покарання 11.10.2021 року.

Комісією державної установи «Петрівська виправна колонія (№49)» було відмовлено у застосуванні заохочувальної норми у вигляді статті 101 КВК України, а саме переведення його із звичайних жилих приміщень колонії максимального рівня безпеки колонію середнього рівня безпеки для осіб, які раніше відбували покарання у виді позбавлення волі (протокол №27 від 21.10.2021 року), як такому що не стає на шлях виправлення.

Можливість розгляду питання щодо застосування до засудженого заміни не відбутої частини строку покарання більш м`яким на підставі ст. 82 КК України настала після відбуття 2/3 частини строку 11.10.2021 року.

Також з особової справи засудженого вбачається, що комісією державної установи «Петрівська виправна колонія (№49) було відмовлено у застосуванні заохочувальної норми у вигляді статті 82 КК України, а саме заміни не відбутої частини строку покарання більш м`яким (протокол №27 від 21.10.2021 року), як такому що не став на шлях виправлення.

Можливість розгляду питання щодо застосування до засудженого умовно - дострокового звільнення на підставі ст. 81 КК України настала після відбуття 2/3 частин строку покарання 11.08.2022 року.

Крім того, з особової справи засудженого вбачається, що Комісією державної установи «Петрівська виправна колонія (№49)» відмовлено в умовно - достроковому звільнені, як такому що не довів свого виправлення (протокол №19 від 26.08.2022 року).

На підставі оцінки ризиків проведеної 03.08.2022 року, згідно Наказу Міністерств юстиції від 27.11.2020 року від 4121/5 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо проведення оцінки ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення засудженим до позбавлення волі» засудженому ОСОБА_9 встановлено середню ступінь ризику.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_9 не має стягнень та у засудженого є батько, який потребує стороннього догляду, колегія суддів вважає такими, що самі по собі не впливають на ступінь виправлення засудженого, а враховуються у сукупності з іншими обставинами при вирішенні питання про можливість звільнення особи умовно - достроково від відбування призначеного покарання, тому не є підставою для застосування до засудженого положень ст. 81 КК України.

Крім того, колегія суддів враховує, що ОСОБА_9 раніше звільнявся вже від покарання умовно - достроково по попередньому вироку.

На переконання колегії суддів, засуджений ОСОБА_9 під час всього часу відбування покарання, своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення та потребує подальшого контролю з боку адміністрації установи виконання покарань.

Враховуючи поведінку ОСОБА_9 протягом всього строку відбування покарання, а саме те, що засуджений за час відбування покарання

допустив 3 порушення вимог режиму відбування покарання за які був притягнутий до дисциплінарної відповідальності правами начальника установи, стягнення погашені. Заохочень не має. Така поведінка засудженого за більший проміжок відбування покарання не була позитивним прикладом для інших засуджених та не вказувала на те, що засуджений став на шлях виправлення, оскільки умовно-дострокове звільнення застосовується у кожному конкретному випадку індивідуально з урахуванням усіх відомостей у провадженні в сукупності, вирішується на розсуд суду і відноситься до його дискреційних повноважень, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що для досягнення цілей покарання, умовно - дострокове звільнення на цьому етапі відбування покарання засудженим, є недоцільним, з чим погоджується і колегія суддів. Крім того, колегія суддів враховує, що ОСОБА_9 раніше звільнявся вже від покарання умовно-достроково по попередньому вироку.

Також, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вказані обставини в їх сукупності не свідчать про глибокі зміни у свідомості засудженого та вказують виключно про ситуативний характер поведінки засудженого.

Крім того, при цьому колегія суддів враховує, що Комісією державної установи «Петрівська виправна колонія (№49)» відмовлено в умовно - достроковому звільнені, як такому що не довів свого виправлення (протокол №19 від 26.08.2022 року).

Інших переконливих даних, які б могли свідчити про те, що ОСОБА_9 став на шлях виправлення, захисник не навів в апеляційній скарзі та не надав при її розгляді у суді апеляційної інстанції.

Беручи до уваги викладене, колегія суддів доходить висновку, що ухвала суду першої інстанції є законною, мотивованою та обгрунтованою, підстави для її зміни чи скасування відсутні, а тому апеляційна скарга захисника - адвоката ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_9 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 537, 539, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника - адвоката ОСОБА_7 в інтересах засудженого ОСОБА_9 - залишити без задоволення.

Ухвалу Петрівського районного суду Кіровоградської області від 03 лютого 2023 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_9 про застосування умовно - дострокового звільнення від відбування покарання - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з дня проголошення та в касаційному порядку не оскаржується.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

(підписи)