УХВАЛА

23 січня 2023 року

м. Київ

справа № 947/13474/22

провадження № 51-352ск23

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Київського районного суду м. Одеси від 10 серпня 2022 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 17 листопада 2022 року щодо останнього,

встановив:

Захисник ОСОБА_4 звернувся до суду з касаційною скаргою на вказані вище судові рішення, постановлені щодо засудженого ОСОБА_5 , де порушує питання про їх зміну через невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого через суворість.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК)

в касаційній скарзі має бути наведено обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Частиною 1 ст. 438 КПК визначено, що підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.

За приписами ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Захисник в касаційній скарзі зазначає про невідповідність призначеного засудженому ОСОБА_5 покарання тяжкості кримінального правопорушення та його особі через суворість, а також посилається на наявність підстав до застосування приписів ст. 75 КК.

Стаття 414 КПК передбачає, що невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке би мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

За змістом доводів касаційної скарги захисник вважає призначене апеляційним судом покарання з застосуванням положень ст. 69 КК у виді позбавлення волі на строк 5 років занадто суворим. Водночас свої твердження не обґрунтовує переконливими доводами про явну і очевидну невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, а також не вказує яких порушень норм кримінального процесуального закону припустився суд апеляційної інстанції, призначивши засудженому покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 4 ст. 186 цього Кодексу. Крім того не обґрунтовує, яких саме порушень допустив апеляційний суд при перегляді вироку місцевого суду в цій частині за аналогічними доводам касаційної скарги доводами апеляційної скарги сторони захисту в аспекті положень статей 404, 405 КПК та не наводить обґрунтування підстав для зміни рішення апеляційного суду з огляду на приписи статей 414, 438 цього Кодексу.

Крім того захисником в касаційній скарзі не наведено підстав до застосування судом касаційної інстанції положень ст. 69 КК.

Виправлення засудженого є таким впливом покарання на його свідомість, за допомогою якого усуваються ті його негативні риси, що призвели до вчинення кримінального правопорушення та виявляється у внесенні коректив у його соціально-психологічні характеристики, нейтралізації негативних криміногенних настанов, вихованні законослухняності та поваги до положень закону, в тому числі і кримінального. Рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням за приписами ст. 75 КК приймається з урахуванням можливості досягнення мети покарання в контексті положень ст. 50 КК.

Натомість у касаційній скарзі відсутнє будь-яке обґрунтування тверджень з посиланням на докази та матеріали кримінального провадження, які би свідчили про можливість виправлення ОСОБА_5 без відбування покарання.

Колегія суддів звертає увагу захисника, що звільнення від відбування покарання за ст. 75 КК передбачене розділом XII Загальної частини КК, яким визначені підстави і умови застосування іншого, відмінного від визначеного розділом XI КК інституту кримінального права - призначення покарання, отже твердження про порушення вимог закону щодо звільнення від відбування покарання з випробуванням мають ґрунтуватися на відповідних доводах в контексті застосування положень ст. 75 КК, недотримання яких, за своїм змістом, є неправильним застосуванням положень закону України про кримінальну відповідальність, що в аспекті положень ст. 413 КПК є підставою до скасування або зміни судового рішення.

Наявність вказаних недоліків перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Відповідно до ст. 429 КПК суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу було подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки скарги

і встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів із дня отримання ухвали особою, котра подала касаційну скаргу.

Врахувавши вищенаведене, керуючись положеннями ст. 429 КПК, з огляду на те, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК, колегія суддів дійшла висновку, що скаргу необхідно залишити без руху і надати строк на усунення недоліків.

Недоліки касаційної скарги, пов`язані з її змістом, можуть бути усунуті шляхом подання нової касаційної скарги.

Керуючись ст. 429 КПК, Суд

постановив:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків касаційної скарги - п`ятнадцять днів із дня її отримання.

Роз`яснити, що касаційна скарга повертається в разі, якщо особа в установлений строк не усунула недоліків касаційної скарги, залишеної без руху.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3