ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/344/23 Справа № 216/365/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора (в режимі відеоконференції) ОСОБА_6

захисника (в режимі відеоконференції) ОСОБА_7

підозрюваного (в режимі

відеоконференції) ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 січня 2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, працюючого за договором у СТ «Пошук» на посаді сторожа, розлученого, який зареєстрований і мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13.02.2017 року за ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років із конфіскацією майна, звільнений 03.05.2019 року за відбуттям строку покарання,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 січня 2023 року клопотання слідчого слідчого відділу Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , погоджене з прокурором Криворізької центральної окружної прокуратури було задоволено та застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 18 березня 2023 року включно, з визначенням застави в розмірі 107 360 гривень.

Рішення суду обгрунтовано тим, що слідчим відділом Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0001599 від 03 грудня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

18 січня 2023 року ОСОБА_8 було затримано та 19 січня 2023 року - повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Оцінивши сукупність і вагомість наявних на цій стадії провадження доказів з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для вирішення питання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя визнав їх такими, що доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити це правопорушення.

Вирішуючи питання щодо наявності передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків, слідчий суддя дійшов висновку про доведеність існування ризиків, передбачених пп. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК, взявши до уваги, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за яке законом передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна, тож, усвідомлюючи скоєне та побоюючись суворого покарання, яке загрожує йому у разі доведеності вини, підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Водночас підозрюваний може незаконно впливати на свідків шляхом здійснення тиску на них з метою зміни їх показань на його користь, чим буде перешкоджати встановленню об`єктивної істини в кримінальному провадженні.

Крім того, наявність у підозрюваного попередньої судимості за аналогічний злочин, характеризують останнього як особу, схильну до вчинення протиправних дій, і свідчать про його підвищену суспільну небезпечність, тому подальше перебування підозрюваного на волі дійсно може призвести до продовження ним злочинної діяльності.

Враховуючи тяжкість злочину та ступінь суспільної небезпечності ОСОБА_8 , тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим, конкретні обставини кримінального провадження та характер інкримінованого йому діяння, дані про особу підозрюваного, а саме: його вік, стан здоров`я, сімейний стан, соціальні зв`язки, спосіб життя взагалі, слідчий суддя дійшов висновку про наявність достатніх підстав для застосування до підозрюваного найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки стороною обвинувачення доведено, що саме такий запобіжний захід відповідає тяжкості кримінального правопорушення і даним про особу підозрюваного, а також є співмірним з реально існуючими ризиками, запобігти яким, окрім як застосуванням такого виняткового запобіжного заходу, - неможливо. При цьому слідчий суддя вважає, що таке обмеження права ОСОБА_8 на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції, оскільки існують ознаки суспільного інтересу, які, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 січня 2023 року та постановити нову ухвалу, якою змінити підозрюваному ОСОБА_8 запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт із забороною залишати визначене місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

В обгрунтування своїх вимог посилається на те, що небезпеку переховування не можна вимірювати тільки залежно від суворості можливого покарання, ії треба визначати з урахуванням характеру підозрюваного, його моральних якостей, наявності у нього коштів, зв`язків з державою, у якій його переслідують. Вважає заявлені у клопотанні ризики недоведеними, оскільки в судовому засіданні стороною захисту наголошувалося на тому, що ОСОБА_8 має постійне місце проживання та реєстрації, закордонного паспорту немає, не збирається переховуватися від слідства та суду, як і вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється. Також він не може впливати на свідків, бо не знає їх прізвищ, місця проживання та з ними не знайомий.

Крім того, адвокат вказує на безпідставність пред`явленої ОСОБА_8 підозри та відсутність у слідчого органу достатніх доказів вчинення його підзахисним кримінального правопорушення, оскільки в судовому засіданні останній наголошував на тому, що наркотичні речовини, які при обшуку у нього виявили, він не виготовляє та не збуває, а тримав їх для особистого вживання, перебуває на обліку лікаря нарколога, отримує підтримуючу терапію. Крім того, має інвалідність 3 групи та отримує соціальні виплати, на утриманні має матір похилого віку, яка потребує постійного стороннього догляду. Офіційно працює за договором в СТ «Пошук» на посаді сторожа. Втім, суд першої інстанції не побачив підстав для застосування до ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу.

Заслухавши доповідь головуючого судді, думку підозрюваного та його захисника, які, кожен окремо, підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, доводи прокурора, який вважав за необхідне залишити ухвалу слідчого судді без змін, а скаргу без задоволення, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать зокрема про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

У відповідності до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчим суддею дотримані, а доводи сторони захисту, викладені в апеляційній скарзі та в судовому засіданні щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді, є безпідставними.

Так, з наданих матеріалів убачається, що під час судового розгляду слідчий суддя належним чином з`ясував, що 18 січня 2023 року ОСОБА_8 було затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України та 19 січня 2023 року його було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, а саме за ознаками незаконного придбання та зберігання з метою збуту, а також незаконного збуту наркотичного засобу, якщо предметом таких дій є особливо небезпечний наркотичний засіб, вчинений повторно, особою яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст. 309 КК України, яка повною мірою обгрунтовується долученими до клопотання матеріалами, а саме: копією протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 02.12.2022 року; копією протоколу допиту свідка ОСОБА_10 від 07.12.2022 року; копією протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_10 від 07.12.2022 року, відповідно до якого на фото під № 3 свідок впізнав ОСОБА_8 ; копією протоколу допиту свідка ОСОБА_11 від 07.12.2022 року; копією протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_11 від 07.12.2022 року, відповідно до якого на фото під № 2 свідок впізнав ОСОБА_8 ; копією протоколу огляду та помітки грошей від 18.01.2023 року; копією протоколу огляду від 18.01.2023 року; копією протоколу про результати аудіо, відео контролю особи від 18.01.2023 року; копією протоколу про результати контролю за вчиненням злочину від 18.01.2023 року; копією протоколу дослідження інформації, отриманої при застосуванні технічних засобів від 19.01.2023 року; копією постанови про визнання речовим доказом від 19.01.2023 року; копією протоколу затримання за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_8 від 18.01.2023; копією постанови про визнання речових доказів від 18.01.2023 року; копією протоколу обшуку від 18.01.2023 будинку АДРЕСА_1 , де мешкає ОСОБА_8 ; показаннями свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які приймали участь в якості понятих при здійснені оперативної закупки, затриманні ОСОБА_8 та при обшуку житла, де мешкає ОСОБА_8 ; показаннями свідка ОСОБА_14 про обставини придбання у ОСОБА_8 особливо небезпечного наркотичного засобу - канабісу при здійснені оперативної закупки; копією висновку експерта №СЕ-19/104-23/2161-НЗПРАП від 19.01.2023 року.

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого йому кримінального правопорушення, колегія суддів зважає на те, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 року у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Також приймається до уваги, що у рішенні Європейського суду з прав людини від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії» зазначено, що не можна ставити питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою, до того ж при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обгрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування.

Таким чином, посилання адвоката на безпідставність підозри, пред`явленої його підзахисному, та невірну кваліфікацію його дій є неприйнятним для колегії суддів, оскільки при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обгрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування. Також необхідно зазначити, що на даному етапі провадження суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчинені кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу, тож апеляційні вимоги сторони захисту в цій частині є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя правильно встановив, що доводи поданого клопотання є обґрунтованими, а ризики, передбачені пп. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України об`єктивно існують. Суд зазначив, що суворість покарання та серйозність висунутого щодо заявника обвинувачення дає можливість виправдано вважати, що в даному випадку ОСОБА_8 , усвідомлюючи скоєне та побоюючись суворого покарання, яке загрожує йому у разі доведеності вини, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Також підозрюваний може незаконно впливати на свідків шляхом здійснення тиску на них з метою зміни їх показань на його користь, чим буде перешкоджати встановленню об`єктивної істини в кримінальному провадженні. А наявність у підозрюваного попередньої судимості за аналогічний злочин характеризують його як особу, схильну до вчинення протиправних дій, і свідчать про його підвищену суспільну небезпечність, тому подальше перебування підозрюваного на волі дійсно може призвести до продовження ним злочинної діяльності.

Тож, для запобігання зазначеним вище ризикам слідчий суддя визнав за необхідне застосувати винятковий запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не буде ефективним та доцільним, а тому посилання сторони захисту на безпідставність встановлених судом ризиків є неспроможним.

Крім цього, у справі «Смірнови проти Росії» (п. 59) Європейський суд з прав людини зазначив, що в досудовому звільненні особі може бути відмовлено через доведеність таких основних підстав, як: ризик неявки обвинуваченого на судовий розгляд (рішення ЄСПЛ від 10 листопада 1969 р. у справі «Штеґмюллер проти Австрії»); ризик перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесу здійснення правосуддя (рішення ЄСПЛ від 27 червня 1968 р. у справі «Вемгофф проти Німеччини»); вчинення ним подальших правопорушень (рішення ЄСПЛ від 10 листопада 1969 р. «Мацнеттер проти Австрії») або спричинення ним порушень громадського порядку (рішення ЄСПЛ від 26 червня 1991 р. у справі «Летельєр проти Франції»).

Європейський суд з прав людини визнав допустимими підставами для взяття й тримання особи під вартою наявність із боку підозрюваного таких загроз, як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину. Проте й у цих випадках ЄСПЛ наголошує на тому, що наявність відповідних ризиків, які слугують підставою тримання підозрюваного під вартою, повинна бути доведена в кожному конкретному випадку.

Також апеляційний суд вважає, що слідчий суддя при постановленні ухвали врахував дані, характеризуючі підозрюваного, а доводи захисника щодо неврахування судом характеризуючих його підзахисного обставин, зазначених в апеляційній скарзі, які, на думку апелянта, можуть бути підставою для обрання останньому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту апеляційний суд вважає такими, що загалом не впливають на обгрунтований висновок слідчого судді відносно наявності підстав для задоволення клопотання слідчого про застосування саме запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , оскільки ці обставини існували і на момент вчинення кримінального правопорушення, проте жодним чином не виступили стримуючим фактором в поведінці підозрюваного.

З урахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою цілком правильним і обгрунтованим та не знаходить підстав для його зміни на даному етапі досудового розслідування на інший запобіжний захід.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20 січня 2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ _____________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4