Номер провадження: 11-кп/813/955/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.12.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на вирок Приморського районного суду м. Одеси від 10 листопада 2021 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000809 від 29 червня 2021 року відносно

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. ПаланкаКаларашського району Республіки Молдова, громадянин України, який не працює, має середню спеціальну освіту, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Вироком Приморського районного суду м. Одеси від 10 листопада 2021 року ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та йому призначено покарання у виді штрафу в розмірі 3500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 59 500 гривень із позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.

Вирішено питання з процесуальними витратами, речовими доказами та із заходами забезпечення кримінального провадження.

Оскаржуваним вироком встановлено, що 29 червня 2021 року ОСОБА_8 приблизно о 06 годині 01 хвилині, у денний час доби, в умовах необмеженої видимості, та сухого дорожнього покриття, керуючи технічно справним вантажним фургоном «Renault Trafic», р/н НОМЕР_1 , здійснював рух по другій смузі свого напрямку руху проїзної частини вулиці Великої Арнаутської у Приморському районі м. Одеси з боку вулиці Пушкінської в напрямку вулиці Рішельєвської, на якій організовано односторонній рух по трьом смугам руху в одному напрямку руху, тобто по ходу напрямку руху вантажного фургону «Renault Trafic», р/н НОМЕР_1 , що поділені дорожньою розміткою 1.1 і 1.5 та наявною на проїзній частині дорожньою розміткою 1.12 та 1.14.2 згідно Правил дорожнього руху України.

При під`їзді до регульованого перехрестя вулиці Великої Арнаутської - вулиці Рішельєвської, режим проїзду транспортних засобів на якому на момент дорожньо-транспортної пригоди регулювався в першу чергу автоматичними світлофорами, що працювали у справному штатному режимі, та вище зазначеною дорожньою розміткою, видимість, та оглядовість яких для водія ОСОБА_8 була необмеженою, водій ОСОБА_8 був не уважним, не слідкував за дорожньою обстановкою, та при увімкненні у його напрямку руху жовтого сигналу світлофора, що забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів, проігнорував вимоги указаного сигналу світлофору і продовжив рух, в напрямку перехрестя, перебуваючи при цьому ще до в`їзду на перехрестя.

Водій ОСОБА_8 при продовженні свого руху на заборонений сигнал світлофору і перед проїздом даного перехрестя у прямому напрямку руху, не переконався в безпеці маневру, в тому, що його маневр буде безпечним і не створить перешкод чи небезпеки для інших учасників дорожнього руху, маючи об`єктивну можливість, не зупинив керований ним транспортний засіб перед дорожньою розміткою 1.12 згідно Правил дорожнього руху України або перед перехрещуваною проїзною частиною вул.Рішельєвської, продовжив рух без зупинки на заборонений червоний сигнал світлофору у своєму напрямку руху, та в`їхав на перехрестя вул. Велика Арнаутська - вул. Рішельєвська, де не обрав безпечної швидкості свого руху, яка б дозволяла безпечно керувати транспортним засобом, постійно контролювати його рух, та вчасно реагувати на можливу зміну для нього дорожньої обстановки. В результаті чого обвинувачений ОСОБА_8 допустив зіткнення з автомобілем «Ford Focus», р/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який здійснював рух по проїзній частині вул. Рішельєвської з боку вул. Базарної в напрямку вул. Велика Арнаутська, та проїжджав дане перехрестя у прямому напрямку руху на дозвільний зелений сигнал світлофору у своєму напряму руху.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля «Ford Focus», р/н НОМЕР_2 - ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості, з якими був доставлений до КНП «Міська клінічна лікарня №1» ОМР.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

Не погодившись із зазначеним вироком суду, захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вирок та закрити кримінальне провадження на підставі п.1 ч.2 ст.284 КК України у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

04 жовтня 2022 року до апеляційного суду надійшло клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 , в якому він просив звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України та закрити кримінальне провадження в зв`язку з примиренням з потерпілим.

ОСОБА_8 зазначив, що обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке є злочином невеликої тяжкості, вперше вчинив злочин, раніше не притягався до кримінальної відповідальності, примирився з потерпілим та повністю відшкодував завдані збитки.

Від потерпілого ОСОБА_9 також надійшла заява, в якій він зазначив про те, що досяг з обвинуваченим ОСОБА_8 примирення, просив звільнити обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України та закрити кримінальне провадження в зв`язку з примиренням з потерпілим.

Позиції учасників апеляційного розгляду в судовому засіданні.

В судовому засіданні апеляційного суду захисник ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_8 підтримали апеляційну скаргу, а також просили задовольнити клопотання обвинуваченого про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України та закриття кримінального провадження у зв`язку з примиренням з потерпілим.

Прокурор ОСОБА_6 та потерпілий ОСОБА_9 не заперечували проти задоволення клопотання сторони захисту про звільнення обвинуваченого ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження у зв`язку з примиренням з потерпілим.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників апеляційного розгляду, дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Статтею 2 КПК передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.1 ст.285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

В свою чергу, ч.4 ст.286 КПК України встановлює, що якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Згідно ч.3 ст.288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Статтею 46 КПК України передбачено, що особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

На підставі аналізу обвинувального акту в кримінальному провадженні №0000809 вбачається, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України (а.с. 1-6), яке згідно вимог ч. 4 ст. 12 КК України відноситься до нетяжких злочинів.

Із матеріалів провадження також вбачається, що ОСОБА_8 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався (а.с. 23).

Відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

В своїй постанові від 05.10.2021 у справі №715/2106/20 (провадження №51-3613км21) колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду дійшла висновку про те, що під примиренням як однією з умов звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України слід розуміти примирення як кінцевий результат усіх попередніх примирних процедур та домовленостей між винним та потерпілим, який полягає, з одного боку, у добровільному волевиявленні потерпілого, яке проявляється у його проханні (клопотанні) про звільнення винного від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України або у відсутності заперечень щодо такого звільнення, а з іншого у відсутності заперечень щодо такого звільнення з боку самого підозрюваного, обвинуваченого.

Обов`язковою процесуальною умовою для встановлення такої підстави звільнення від кримінальної відповідальності, як «примирення особи, яка вчинила злочин, з потерпілим», відповідно до положень ст. 46 КК України, під час розгляду відповідного питання в суді є підтвердження факту примирення винного з потерпілим, зокрема і під час з`ясування думки потерпілого щодо можливості звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності за цією підставою.

Враховуючи те, що потерпілий ОСОБА_9 в судовому засіданні апеляційного суду підтвердив факт його примирення з обвинуваченим ОСОБА_8 , а також подав до суду письмову заяву про примирення з останнім, а обвинувачений, в свою чергу, не заперечував проти його звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із примиренням із потерпілим, колегія суддів доходить переконання про існування підстав для задоволення клопотання сторони захисту, звільнення обвинуваченого ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності у зв`язку із примиренням обвинуваченого з потерпілим на підставі ст. 46 КК України та закриття кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Відповідно до ст. 417 КПК України, суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені ст. 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

Водночас, апеляційний суд вважає за необхідне, скасовуючи оскаржуваний вирок суду та закриваючи кримінальне провадження у зв`язку зі звільненням ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності, вирішити питання щодо розподілу процесуальних витрат, скасування арешту майна та долі речових доказів.

Згідно з ч. 1 ст. 126 КПК України питання щодо процесуальних витрат суд вирішує у вироку суду або ухвалою.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 118 КПК України встановлено, що процесуальні витрати складаються, зокрема, із витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів.

Процесуальні витрати виникають та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, є матеріальними витратами органів досудового розслідування, прокуратури, суду та інших учасників кримінального провадження.

Відтак, кримінальний процесуальний закон не обмежує можливість вирішення питання стягнення процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті. Звільняючи особу від кримінальної відповідальності, суд або суддя має вирішити питання про розподіл процесуальних витрат та такі витрати підлягають стягненню з обвинуваченого.

Кримінальне провадження №0000809 стосовно ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 286 КК України апеляційним судом закривається з нереабілітуючих підстав, зокрема, у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілим на підставі ст. 46 КК України.

Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 02.12.2021 у справі №449/1689/19 (провадження №51-3089км21), нереабілітуючі підстави означають, що стосовно особи зібрано достатньо доказів для підозри у вчиненні кримінального правопорушення, однак через певні обставини кримінальне провадження щодо цієї особи виключається.

Закриття кримінального провадження на нереабілітуючих підставах і застосування м`якої форми закінчення кримінального провадження, ніж обвинувальний вирок, не звільняє від сплати процесуальних витрат, пов`язаних із проведенням експертиз та витрати на надання потерпілому правової допомоги.

В свою чергу, відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 17.06.2020 у справі №598/1781/17, чинний КПК України не обмежує процесуальну форму вирішення питання щодо розподілу процесуальних витрат виключно обвинувальним вироком. Суд, ухвалюючи остаточне рішення за результатами розгляду кримінального провадження (вирок або ухвалу), вирішує питання щодо розподілу процесуальних витрат. Суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті, у тому числі й в ухвалі про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Вирішення питання про розподіл процесуальних витрат полягає у висновку суду про стягнення або відмову у стягненні певної грошової суми, яка є процесуальними витратами у розумінні КПК України.

Так, на підставі матеріалів провадження вбачається, що в зазначеному кримінальному провадженні проводились чотири експертні дослідження (а.с. 28-31) судова експертиза технічного стану транспортного засобу №СЕ-19/116-21/11431-ІТ від 30.08.2021 (витрати на проведення якої склали 2059, 44 грн.), судова експертиза технічного стану транспортного засобу №СЕ-19/116-21/11434-ІТ від 30.08.2021 (витрати на проведення якої склали 2059, 44 грн.), судова експертиза обставин та механізму дорожньо-транспортних пригод №КСЕ-19/116-21/13167 від 25.10.2021 (витрати на проведення якої склали 2059, 44 грн.) та комплексна транспортно-трасологічна експертиза та експертиза обставин та механізму ДТП №КСЕ-19/116-21/11428-ІТ від 26.08.2021 (витрати на проведення якої склали 6864, 80 грн.).

Відтак, сукупні процесуальні витрати на проведення експертних досліджень в зазначеному кримінальному провадженні складають 13 043 грн. 12 коп. та підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_8 відповідно до вимог ст.ст. 124-126 КПК України.

Окрім того, ч. 4 ст. 174 КПК України встановлює, що суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Ухвалою слідчого судді Приморського райсуду м. Одеси від 06.07.2021 в зазначеному кримінальному провадженні №0000809 було накладено арешт на вантажний фургон «Renault Trafic», р/н НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , виданого 04.07.2017 Територіальним сервісним центром № НОМЕР_4 , належить ОСОБА_8 та автомобіль «Ford Focus», р/н НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 , виданого 21.10.2020 Територіальним сервісним центром № НОМЕР_6 , належить ОСОБА_10 (а.с. 19).

Враховуючи закриття кримінального провадження стосовно ОСОБА_8 у зв`язку зі звільненням його від кримінальної відповідальності, колегія суддів доходить висновку про необхідність скасування арешту на вищевказані транспортні засоби, накладеного вищезгаданою ухвалою слідчого судді.

Частина 9 ст. 100 КПК України передбачає, що питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

В свою чергу, відповідно до положень п. 1 зазначеної ч. 9 ст. 100 КПК України, гроші, цінності та інше майно, які підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та/або зберегли на собі його сліди, конфіскуються, крім випадків, коли власник (законний володілець) не знав і не міг знати про їх незаконне використання. У такому разі зазначені гроші, цінності та інше майно повертаються власнику (законному володільцю).

За встановлених обставин суд апеляційної інстанції доходить висновку про те, що належний обвинуваченому ОСОБА_8 відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 автомобіль вантажний фургон «Renault Trafic», р/н НОМЕР_1 , визнаний в зазначеному кримінальному провадженні речовим доказом та переданий на відповідальне зберігання останньому, підлягає поверненню його власнику ОСОБА_8 .

Підсумовуючи все вищевикладене, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу захисника задовольнити частково, клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 про звільнення від кримінальної відповідальності задовольнити, вирок суду 1-ої інстанції скасувати, звільнити ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілим, а кримінальне провадження щодо нього закрити на підставі п. 1) ч. 2 ст. 284 КПК України.

Керуючись статтями 46 КК України, 284, 370, 376, 404, 405, 407, 417, 418, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 задовольнити частково.

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України задовольнити.

Вирок Приморського районного суду м. Одеси від 10 листопада 2021 року, яким ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України скасувати.

Звільнити ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 286 КК України у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілим на підставі ст. 46 КК України.

Кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000809 від 29 червня 2021 року за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України закрити на підставі п. 1) ч. 2 ст. 284 КПК України у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Стягнути із ОСОБА_8 процесуальні витрати за проведення експертиз у розмірі 13 043 грн. 12 коп. на користь держави України.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 06.07.2021 року із забороною розпорядження та користування, а саме на: вантажний фургон «Renault Trafic», р/н НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , виданого 04.07.2017 року Територіальним сервісним центром №5148, належить: ОСОБА_8 , адреса: м. Одеса, Окнянський район, с. Довжанка, та зберігався на спеціальному майданчику тимчасового утримання автотранспорту №6 ГУНП в Одеській області за адресою: м. Одеса, вул. Аеропортівська, будинок №29/А.

Скасувати арешт із забороною розпорядження та користування, а саме на: автомобіль «Ford Focus», р/н НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 , виданого 21.10.2020 року Територіальним сервісним центром №5141, належить: ОСОБА_10 , адреса: АДРЕСА_2 , та зберігався на спеціальному майданчику тимчасового утримання автотранспорту №6 ГУНП в Одеській області за адресою: м. Одеса, вул. Аеропортівська, будинок №29/А.

Речовий доказ вантажний фургон «Renault Trafic», р/н НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , виданого 04.07.2017 року Територіальним сервісним центром 5148, належить: ОСОБА_8 , адреса: м. Одеса, Окнянський район, с. Довжанка вважити повернутим обвинуваченому ОСОБА_8 за належністю.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_11 ОСОБА_12 ОСОБА_13 ОСОБА_14