Справа № 645/2373/15-к
Провадження № 1-кс/645/33/23
УХВАЛА

Іменем України

11 січня 2023 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова в складі:

Слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання слідчого СВ ВП №2 ХРУП №2 ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 за матеріалами кримінального провадження № 0004006 від 25.12.2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України про дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваного для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, не працює, раніше не судимий, мешкає без реєстрації, адреса фактичного проживання: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Відділу поліції № 2 Харківського РУП № 2 Головного управління Національної поліції в Харківській області лейтенант поліції ОСОБА_3 звернулася до суду із клопотанням, погодженим з прокурором Немишлянської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_5 , про надання дозволу на затримання з метою приводу підозрюваного ОСОБА_4 , для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у кримінальному провадженні за № 0004006 від 25.12.2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України.

Клопотання обґрунтоване тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що в травні 2005 року ОСОБА_6 на зупинці біля 8-го Хлібозаводу в м. Харкові, виявив посвідчення "Ветерану праці", серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_7 , яке він, усвідомлюючи протиправність своїх дій, підробив, замінив фотографію на свою, з ціллю подальшого особистого користування в громадському електротранспорті для безоплатного проїзду. (ЖРЗПЗ №1260/4460 від 10.08.2005 року).

У ході розслідування було встановлено, що зазначений злочин вчинив ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у кримінальній справі за №59050611. За результатами проведеного досудового розслідування кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_4 було направлено до Фрунзенського районного суду м. Харкова з обвинувальним актом для розгляду по суті. 27.03.2016 року Фрунзенським районним судом м.Харкова було винесено постанову про оголошення в розшук ОСОБА_4 , який проживає за адресою АДРЕСА_2 .

17.12.2014 року Фрунзенським районним судом м. Харкова була винесена постанова, згідно якої матеріали кримінальної справи № 59050611 за обвинуваченням ОСОБА_4 було направлено прокурору Фрунзенського району для проведення додаткового розслідування. Отримані матеріали кримінального справи були внесені до ЄРДР за № 0004006 від 25.12.2014 року та розпочате досудове розслідування. 26.02.2016 року ОСОБА_4 було винесено заочне повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України. Водночас працівниками оперативного підрозділу під час виконання доручення на проведення розшукових дій були проведені заходи на встановлення місцезнаходження ОСОБА_4 , було відвідане житло останнього за адресою АДРЕСА_2 , та опитані сусіди, які повідомили, що ОСОБА_4 за вказаною адресою не проживає.

Слідчим надана заява, якою підтримує клопотання та просить про розгляд даного клопотання без її участі.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання не обґрунтоване та задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів клопотання, постановою слідчого СВ РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_8 про порушення кримінальної справи та прийняття її до свого провадження від 13.08.2005 порушено кримінальну справу відносно ОСОБА_4 , 1958 року народження, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.

Постановою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 28.11.2005 року постановлено провести оперативно-розшукові заходи щодо встановлення фактичного місця проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постановою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 01.12.2006 провадження по справі зупинено, оголошено розшук підсудного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

17.12.2014 року Фрунзенським районним судом м. Харкова була винесена постанова, згідно якої матеріали кримінальної справи № 59050611 за обвинуваченням ОСОБА_4 було направлено прокурору Фрунзенського району для проведення додаткового розслідування.

Отримані матеріали кримінального справи були внесені до ЄРДР за № 0004006 від 25.12.2014 року та розпочате досудове розслідування. 26.02.2016 року ОСОБА_4 було винесено заочне повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України.

26.02.2005 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України.

Відповідно до ст. 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, згідно з яким, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Одним з елементів цього засадничого принципу є доступ до правосуддя, забезпечений незалежним та неупередженим судом.

Також, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

При розгляді зазначеного провадження, у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Згідно ч. 1 ст. 358 та ч. 3 ст. 358 КК України ( в редакції 2005 року) за підроблення посвідчення або іншого документа, який видається чи посвідчується підприємством установою, організацією, громадянином-підприємцем, приватним нотаріусом, аудитором чи іншою особою яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права або звільняє від обов`язків, з метою використання його як підроблювачем, так і іншою особою, або збут такого документа, а також виготовлення підроблених печаток, штампів чи бланків підприємств, установ чи організацій незалежно від форми власності, а так само інших офіційних печаток, штампів чи бланків з тією самою метою або їх збут передбачено штраф до сімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до трьох років. Використання завідомо підробленого документа карається штрафом до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до двох років.

Згідно ч. 3 ст. 358 КК України ( в редакції 2022 року) за підроблення посвідчення або іншого офіційного документа, який видається чи посвідчується підприємством, установою, організацією, громадянином-підприємцем, нотаріусом, державним реєстратором, суб`єктом державної реєстрації прав, особою, яка уповноважена на виконання функцій держави щодо реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, державним виконавцем, приватним виконавцем, аудитором чи іншою особою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права або звільняє від обов`язків, з метою використання його підроблювачем чи іншою особою або збут такого документа, а також виготовлення підроблених печаток, штампів чи бланків підприємств, установ чи організацій незалежно від форми власності, інших офіційних печаток, штампів чи бланків з тією самою метою або їх збут вчинені повторно або за попередньою змовою групою осіб передбачено покарання у вигляді обмеження волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк.

Крім того відповідно до ч. 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі..

У відповідності до ст.188 КПК України, прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися із клопотанням про дозвіл на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Це клопотання може бути подане:

1) одночасно з поданням клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або зміни іншого запобіжного заходу на тримання під вартою;

2) після подання клопотання про застосування запобіжного заходу і до прибуття підозрюваного, обвинуваченого до суду на підставі судового виклику;

3) після неприбуття підозрюваного, обвинуваченого за судовим викликом для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і відсутності у слідчого судді, суду на початок судового засідання відомостей про поважні причини, що перешкоджають його своєчасному прибуттю.

Конституційний Суд України виходить із того, що затримання з метою приводу є винятковим, короткостроковим процесуальним заходом, який застосовується зі спеціальною метою, зумовлений протиправною поведінкою підозрюваного, обвинуваченого та спрямований на виконання завдань кримінального провадження.

Нормативне регулювання, визначене положеннями частини п`ятої статті 190, пункту 1 частини першої, частини третьої статті 309 Кодексу, спрямовано на недопущення затягування розгляду питання про обрання стосовно підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, забезпечення обов`язковості виконання судового рішення (ухвали про привід підозрюваного, обвинуваченого для розгляду клопотання щодо обрання запобіжного заходу у вигляді застави, домашнього арешту чи тримання під вартою), а також на запобігання порушенню розумних строків кримінального провадження, тобто воно застосовується з легітимною метою, обумовлено необхідністю забезпечення раціональної процедури, є пропорційним та обґрунтованим.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений не виконав обов`язки, покладені на нього при застосуванні іншого, раніше обраного запобіжного заходу, або не виконав у встановленому порядку вимог щодо внесення коштів як застави та надання документа, що це підтверджує.

Матеріали клопотання не містять доказів та прокурором не наведено доводів, що підозрюваний не виконав обов`язки та що на підозрюваного було покладено обов`язки будь - якого обраного запобіжного заходу, або не виконав у встановленому порядку вимог щодо внесення коштів як застави та надання документа, що це підтверджує.

Згідно з ч. 4 ст. 189 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у наданні дозволу на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу, якщо прокурор не доведе, що зазначені у клопотанні про застосування запобіжного заходу обставини вказують на наявність підстав для тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а також є достатні підстави вважати, що:

1) підозрюваний, обвинувачений переховується від органів досудового розслідування чи суду;

2) одержавши відомості про звернення слідчого, прокурора до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу, підозрюваний, обвинувачений до початку розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу вчинить дії, які є підставою для застосування запобіжного заходу і зазначені у статті 177 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 5 Конвенції, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом: п.с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчинені нею правопорушення, або обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Таким чином слідчий суддя приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання про дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваного для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На підставі викладеного, керуючись ст. 42, 131, 132, 176-178, 183, 187-190, 372 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ :

У задоволенні клопотання слідчого СВ ВП №2 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 за матеріалами кримінального провадження № 0004006 від 25.12.2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України про дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваного для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського Апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання її копії.

Слідчий суддя