КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №372/162/21Головуючий у І інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/2439/2023
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали контрольного провадження, сформованого з кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001009, по обвинуваченню:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

у вчинені злочинів, передбачених ст.257, ч.4 ст.187, ч.1 ст.263 КК України, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 14 лютого 2023 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 14 лютого 2023 року задоволено клопотання прокурора та продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 до 14 квітня 2023 року включно.

В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить оскаржувану ухвалу суду скасувати, вважаючи її незаконною.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що судом належним чином не перевірено обґрунтованість клопотання прокурора та всупереч вимогам діючого законодавства і практики Європейського суду з прав людини, продовжено обвинуваченому строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою за відсутності будь-яких доказів на підтвердження існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

За доводами захисника, ризик незаконного впливу на потерпілих та свідків в даному кримінальному провадженні відсутній, оскільки потерпілі і свідки допитані судом першої інстанції та надали показання, в яких виправдовують обвинуваченого ОСОБА_8 і підтверджують його непричетність до вчинених злочинів. Крім цього, зважаючи на такі показання свідків, захисник вважає, що ризик переховування обвинуваченого від суду також не існує.

Звертає увагу суду, що в обвинуваченого ОСОБА_8 , згідно медичної документації, діагностовано ряд хронічних захворювань, що свідчить про неможливість подальшого утримання обвинуваченого в умовах слідчого ізолятора.

За результатами апеляційного перегляду просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою обрати обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою. У разі, якщо суд прийде до висновків про неможливість зміни запобіжного заходу, захисник просить визначити ОСОБА_8 як альтернативний запобіжний захід - заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 214 720 гривень.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_7 на підтримку поданої апеляційної скарги, прокурора, який заперечував проти її задоволення та вважав рішення суду законним і обґрунтованим, вивчивши матеріали сформованого контрольного провадження та проаналізувавши апеляційні доводи, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до вимог ч.2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Європейський суд з прав людини неодноразово в своїх рішення наголошував, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд у відповідності до вимог ст.178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини враховує тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

За результатами апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали встановлено, що зазначені вимоги кримінального закону судом належно дотримані.

Як вбачається з наданих до апеляційного суду матеріалів провадження, на розгляді Обухівського районного суду Київської області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001009, по обвинуваченню ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 у вчинені злочинів, передбачених ст.257, ч.4 ст.187, ч.1 ст.263 КК України та ОСОБА_11 у вчинені злочинів, передбачених ст.257, ч.4 ст.187 КК України, в якому здійснюється судовий розгляд.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 14 лютого 2023 року задоволено клопотання прокурора та продовжено строк тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою до 14 квітня 2023 року включно.

Ухвалюючи рішення про продовження тримання обвинуваченого під вартою, суд першої інстанції послався на те, що реальним на даний час є існування ризиків переховування обвинуваченого від суду, що унеможливить встановлення істини у кримінальному провадженні та виконання завдань кримінального провадження, передбачених ст.2 КПК України.

Суд також навів обставини, які ним були враховані при продовженні обраного обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а саме дані про особу обвинуваченого, в тому числі його стан здоров`я.

Колегія суддів вважає, що ухваливши рішення про продовження обраного обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд обґрунтовано врахував тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_8 та які відповідно до ст.12 КК України відносяться до категорії особливо тяжких злочинів, за вчинення яких передбачено основне покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років, з конфіскацією майна та міра покарання, яка йому загрожує у разі доведення винуватості.

Предметом судового розгляду були і ті обставини, на які посилаються захисник в поданій апеляційній скарзі, в тому числі клопотання захисника про зміну ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на інший менш суворий запобіжний захід, у задоволені якого судом було обґрунтовано відмовлено.

Виходячи з рішення Конституційного суду України №4-р/2019 від 13 червня 2019 року у справі за конституційною скаргою ОСОБА_12 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини другої статті 392 Кримінального процесуального кодексу України, предметом апеляційного розгляду в даному провадженні є лише ухвала суду про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

В даному рішенні Конституційний Суд України констатував, що положення статей 3, 21, 29 Конституції України у системному зв`язку з частиною першою її статті 55 зобов`язують орган законодавчої влади при здійсненні регулювання обмеження права особи на свободу та особисту недоторканність у кримінальному судочинстві гарантувати такій особі право на судовий захист, у тому числі можливість оскарження в апеляційному порядку будь-яких форм та способів обмеження її конституційного права на свободу та особисту недоторканність, з обов`язковим збереженням справедливого балансу між інтересами особи та суспільства, дотриманням вимог процесуальної дієвості, ефективності, швидкості процесу тощо.

За таких обставин, переглядаючи ухвалу суду першої інстанції в частині продовження обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на стадії судового розгляду, суд апеляційної інстанції в межах апеляційного розгляду не може вдаватися до оцінки обґрунтованості висунутого обвинувачення, яке вже є предметом розгляду судом першої інстанції, а також вирішення питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочинів.

З огляду на те, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції відповідно до вимог ст.370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, підстав для задоволення апеляційної скарги захисника та скасування судового рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 14 лютого 2023 року, якою задоволено клопотання прокурора та продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 до 14 квітня 2023 року включно, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 - без задоволення.

Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді:

________________ ________________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3