Справа №756/4156/22 Головуючий в суді 1-ї інстанції - ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/2470/2023 Доповідач у суді 2-ї інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2023року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченої - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Оболонського районного суду м. Києва від 11 січня 2023 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Києва, громадянку України, з середньою освітою, одружену, офіційно не працевлаштовану, маючу на утриманні малолітню дитину, проживаючу та зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судиму: вироком Оболонського районного суду міста Києва від 29.09.2019 року за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 850 грн. 00 коп., штраф сплачено 03.04.2021 року,

визнано винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 1 року обмеження волі.

Звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, встановивши їй іспитовий строк 1 (один) рік, з покладенням обов`язків, передбачених п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Цим же вироком вирішено питання речових доказів, процесуальних витрат,

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно вироку суду І-ї інстанції, 18.02.2020 року приблизно о 13 год. 15 хв., у ОСОБА_7 , яка перебувала в приміщенні магазину «Сільпо» по вул. Петра Калнишевського, 2 у м. Київ, виник злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій умисел, діючи умисно, з корисливих мотивів, впевнившись, що за її діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає та вона діє таємно, шляхом вільного доступу, взяла із торігвельної полиці цього магазину чіпси марки "200 Lay's", артикул 494544, в кількості 1 шт., вартістю 32 грн. 50 коп. (без урахування ПДВ), напій марки "0,5 Revo Енерг Сл Алк", артикул 352390, в кількості 4 шт., загальною вартістю 106 грн. 00 коп. (без урахування ПДВ), (вартість за 1 шт. становить 26 грн. 50 коп. без урахування ПДВ), напій марки "0,5 Зб Зол Яб Буз Мд Жб", артикул 737984, в кількості 1 шт., вартістю 25 грн. 00 коп. (без урахування ПДВ), напій марки "0,5 Зб Зол Яб Буз Клюк Жб", артикул 797385, в кількості 1 шт., вартістю 25 грн. 00 коп. (без урахування ПДВ), напій марки "0,5 Shak Sex Beac Ж/б", артикул 561515, в кількості 1 шт., вартістю 24 грн. 50 коп. (без урахування ПДВ), напій марки "0,5 Shak Sex Бора Бора", артикул 410368, в кількості 1 шт., вартістю 24 грн. 50 коп. (без урахування ПДВ), насіння марки "Сем 125 Под Сан Саныч Сол", артикул 705822, в кількості 1 шт., вартістю 14 грн. 15 коп. (без урахування ПДВ) та поклала до дитячого візочка після чого направилася за лінію кас супермаркету, однак свій злочинний умисел не довела до кінця з причин, що не залежали від її волі, так як була зупинена працівниками охорони магазину.

Внаслідок вчинення кримінального правопорушення, у разі доведення його до кінця, ОСОБА_7 , могла спричинити ТОВ «Сільпо-Фуд» майнову шкоду на загальну суму 251 грн. 65 коп. (без урахування ПДВ).

Не погоджуючись з вироком суду, прокурором подано апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду щодо ОСОБА_7 скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік, та, на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, з покладенням обов`язків, передбачених п. 1, 2 ст. 76 КК України.

Мотивуючи такі вимоги прокурор зазначає, що призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Зокрема, прокурор в своїй апеляційній скарзі вказує на те, що обвинувачена має на утриманні малолітню дитину, що у відповідності до ч. 3 ст. 61 КК України забороняє застосовувати до обвинуваченої такий вид покарання, як обмеження волі.

Вказує, що санкцією ч. 2 ст. 185 КК України передбачено на вибір кілька видів основного покарання: арешт; обмеження волі; позбавлення волі, а тому, з урахуванням законодавчих обмежень щодо призначення покарання жінкам, які мають на утриманні малолітніх дітей, у відповідності до ст. 65 КК України, ОСОБА_7 слід призначити покарання в межах мінімальної межі встановленої санкцією інкримінованого правопорушення, звільнивши обвинувачену від відбування покарання з випробуванням.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, пояснення ОСОБА_7 , яка не заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про необхідність задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Висновки суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України за обставин, викладених у вироку суду та кваліфікація її дій в апеляційній скарзі не оскаржуються, а тому, відповідно до ст. 404 КПК України, апеляційним судом не перевіряються.

Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінальних правопорушень, які могли б істотно вплинути на висновок суду про винуватість ОСОБА_7 та на кваліфікацію її дій, не виявлено.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги прокурора щодо неправильного застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, на думку колегії суддів, є слушними.

Серед завдань кримінального провадження, передбачених статтею 2 КПК України, міститься вимога про те, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура та прийнято законне рішення, як під час розслідування справи, так і за результатами її судового розгляду.

З цією вимогою, також, кореспондуються вимоги ст. 370 КПК України про ухвалення компетентним судом згідно з вимогами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Так, відповідно до вимог ч. 3 ст. 61 КК України, покарання у виді обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років, до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до інвалідів першої і другої групи.

Ці приписи закону є імперативними і підлягають обов`язковому виконанню.

Проте, суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України вищевказаних положень закону України про кримінальну відповідальність не врахував, як і не врахував належним чином наявність на утриманні в обвинуваченої малолітньої дитини 2019 року народження, так як вказана обставина відповідно до ч. 3 ст. 61 КК України забороняє застосування до ОСОБА_7 покарання у виді обмеження волі.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що на підставі ст. ст. 409, 413, 421 КПК України вирок Оболонського районного суду м. Києва від 11 січня 2023 щодо ОСОБА_7 в частині призначеного їй покарання підлягає скасуванню із ухваленням в цій частині нового вироку.

При призначенні покарання ОСОБА_7 колегія суддів враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченої, яка раніше не судима, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується формально посередньо, має на утриманні малолітню дитину 2019 року народження, наявність обставин, що пом`якшує покарання - щире каяття, відсутність обставин, що обтяжують покарання.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає за необхідне призначити обвинуваченій ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, у виді 1 року позбавленняволі, звільнивши її на підставі ст. 75 КК України від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий термін тривалістю 1 рік, з покладенням обов`язків, передбачених п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

На думку колегії суддів, призначене покарання з подальшим звільненням від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 1 рік є справедливим та обгрунтованим, з урахуванням всіх фактичних обставин в сукупності, та таким, що відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої, є необхідним та достатнім для її виправлення і попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання - скасуванню, з постановленням апеляційним судом нового вироку.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Оболонського районного суду м. Києва від 11 січня 2023 року щодо ОСОБА_7 - скасувати в частині призначеного покарання.

Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю в 1 (один) рік.

Відповідно до вимог ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_7 періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

В решті вирок суду залишити без змін.

Вирок суду може бути оскаржений безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Головуючий:

Судді: