У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 19 січня 2023 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Миколаєві, мешкає в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001387.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 19 січня 2023 року відносно ОСОБА_5 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 19.03.2023 р.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Обвинувачений ОСОБА_5 просить змінити запобіжний захід на такий, що не пов`язаний з триманням під вартою.

Узагальнені доводи апелянта.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 не погоджуючись з рішенням суду про продовження йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, звертає увагу на те, що потерпіла у судовому засіданні просила відмовити у продовженні застосування запобіжного заходу, повідомила, що під час досудового розслідування на неї тиснули правоохоронні органи, на даний час, вона не має, ані моральних, ані матеріальних претензій, через примирення з ним. Крім наведеного, потерпіла бажала забрати у слідчого свою заяву про вчинене кримінальне правопорушення, але їй в цьому відмовлено.

Обвинувачений звертає увагу на те, що суду надана довідка фірми про готовність взяття його на роботу на посаду водія, тому доводи прокурора про відсутність у нього роботи є безпідставними.

Обвинувачений зазначає, що він, має постійне місце мешкання, одружений, дружина хворіє з діагнозом «Лейкемія» та потребує його догляду, вважає, що у нього з потерпілою сталося непорозуміння, а тому подальше утримання його під вартою є безпідставним.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

У провадженні Заводського районного суду м. Миколаєва перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0001387, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

У судовому засіданні прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження відносно ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Клопотання мотивоване тим, що ризики можливого переховування від суду, впливу на свідків та вчинення іншого кримінального правопорушення не зменшились та продовжують існувати. На даний час триває судовий розгляд, і, завершити його до строку дії запобіжного заходу, не є можливим.

Врахувавши, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, не працює, обізнаний про місце мешкання свідків, суд дійшов висновку, що зазначені у клопотанні ризики, а саме переховування від суду, впливу на свідків та вчинення інших кримінальних правопорушень є дійсними, тому застосування іншого, менш суворого запобіжного заходу, не забезпечить належної поведінки обвинуваченого та виконання ним процесуальних обов`язків.

Від сторін кримінального провадження не надходило будь-яких заяв чи клопотань про розгляд справи за їх участю, у зв`язку з чим апеляційний суд, відповідно до положень ч. 4 ст. 422-1 КПК України здійснює розгляд апеляційної скарги обвинуваченого без участі сторін кримінального провадження.

Вивчивши матеріали, надані судом та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким керується.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Вказаних вимог закону судом дотримано в повному обсязі.

Вирішуючи питання про необхідність продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_5 під вартою, апеляційний суд приходить до висновку про існування процесуальних ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які виправдовують прийняття такого рішення.

Так, ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 8 років, не працює, обізнаний про місце мешкання потерпілої та свідків. Судове провадження на даний час триває.

Наведені обставини, як окремо, так і своїй сукупності дають підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_5 може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, незаконно впливати на свідків або вчинити нове кримінальне правопорушення, тобто ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України не відпали та продовжую існування.

З урахуванням наявних ризиків, тяжкості кримінального правопорушення та покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, для забезпечення виконання ОСОБА_5 процесуальних обов`язків.

Твердження обвинуваченого про те, що потерпіла ОСОБА_6 не має до нього будь-яких претензій, то ця обставина, якщо і має місце, проте в даному провадженні не може бути врахована, оскільки кримінальне провадження, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України не розглядається та, відповідно до положень ч. 1 ст. 477 КПК України, не може розглядатись, як кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення, а відтак позиція потерпілої, в даному випадку, істотно не впливає на можливість застосування чи не застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого.

Доводи обвинуваченого про наявність у нього направлення на роботу, на яку він може влаштуватись, у разі обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту, то ця обставина, якщо і має місце, проте не спростовує висновків суду про можливість вчинення ним дій, передбачених ст. 177 КПК України.

Обвинуваченим не надано даних на підтвердження того, що його дружина хворіє та потребує стороннього догляду, а відтак, в цій частині, доводи обвинуваченого є необґрунтованими.

Правових підстав для обрання обвинуваченому іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, зокрема запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, як про це просить обвинувачений, апеляційний суд не вбачає і вважає, що продовження відносно ОСОБА_5 тримання під вартою здійснене з дотриманням вимог закону та з врахуванням конкретних обставин кримінального провадження та особи обвинуваченого.

За таких обставин, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, тому ухвалу суду слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 7, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 19 січня 2023 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 залишити без змін, апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3