Справа № 166/151/22 Провадження №11-кп/802/570/22 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Категорія:ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 263 КК України Доповідач : ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні прокурора Ратнівського відділу Ковельської окружної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Ратнівського районного суду Волинської області від 10 травня 2022 року,

ВСТАНОВИВ:
Даним вироком суду ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Якушів, Ратнівського району, Волинської області та мешканця АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, непрацюючого, неодруженого, раніше судимого 28.04.2017 року Ратнівським районним судом Волинської області за ч.2 , ч.3 ст. 185, ч.1 ст.70 КК України з призначенням покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки, ухвалою Маневицького районного суду від 23.12.2019 року умовно-достроково звільнений з невідбутим строком 1 рік 3 місяці 4 дні, засуджено:

- за ч.3 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки;

- за ч.1 ст.263 КК України та призначено йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань остаточно визначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 від відбування покарання звільнено з випробуванням з іспитовим строком три роки та з покладенням відповідно до ст. 76 КК України обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Запобіжний захід, на час вступу вироку в закону силу, обвинуваченому ОСОБА_7 залишено попередній - домашній арешт, заборонивши залишати житло, за адресою АДРЕСА_1 , у період з 20 до 08 години.

Зобов`язано обвинуваченого ОСОБА_7 прибувати за кожною вимогою до слідчого, суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати покладені обов`язки, а саме: не відлучатися із місця свого проживання - АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця проживання та місця роботи.

Стягнуто з ОСОБА_7 процесуальні витрати на користь держави в розмірі 2745( дві тисячі сімсот сорок п`ять) грн 92 копійки.

Речові докази: калоші чорного кольору повернуто законному володільцю ОСОБА_7 ; 42 ( сорок два ) патрони конфісковано в дохід держави.

Згідно з вироком суду ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за те, що він будучи ухвалою Маневицького районного суду від 23.12.2019 року умовно-достроково звільнений з невідбутим строком 1 рік 3 місяці 4 дні, 21 грудня 2021 року близько 23 год., діючи умисно, керуючись корисливим мотивом та метою заволодіння чужого майна, скориставшись тим, що за ним ніхто не спостерігає, зайшов на частково огороджену територію домогосподарства по АДРЕСА_2 , де підійшов до господарського приміщення, відкрив защіпку, через вхідні двері проник до приміщення курника, звідки таємно повторно викрав домашню птицю - одного індика, вартістю 420 грн, чим завдав потерпілому ОСОБА_9 майнової шкоди на вказану суму.

Крім того, 22 грудня 2021 року близько 23 год 30 хв ОСОБА_7 , діючи умисно, керуючись корисливим мотивом та метою заволодіння чужого майна, скориставшись тим, що за ним ніхто не спостерігає, зайшов на частково огороджену територію домогосподарства по АДРЕСА_2 , де підійшов до господарського приміщення, відкрив защіпку, через вхідні двері проник до приміщення курника, звідки таємно повторно викрав домашню птицю - одного індика, вартістю 420 грн. Після цього, ОСОБА_7 , відкривши защіпку, через вхідні двері проник до іншого господарського приміщення, звідки таємно, повторно викрав велосипед марки "Ardis" вартістю 1400 грн, чим завдав потерпілому ОСОБА_9 майнової шкоди на загальну суму 1820 грн.

Окрім того, 25 грудня 2021 року близько 23 год ОСОБА_7 , діючи умисно, керуючись корисливим мотивом та метою заволодіння чужого майна, скориставшись тим, що за ним ніхто не спостерігає, зайшов на неогороджену територію домогосподарства по АДРЕСА_3 , де відкривши засувку вхідних дверей, проник до приміщення літньої кухні, розташованої на території домогосподарства, звідки таємно, повторно, викрав два алюмінієві бідони ємкістю 40 л кожен, вартість яких 1066,66 грн, чим спричинив потерпілому ОСОБА_10 майнової шкоди на вказану суму.

Крім цього, ОСОБА_7 , в порушення вимог п.1 Додатку № 1, затвердженого пунктом 1 Постанови Верховної ради України " Про право власності на окрема види майна" від 17.06.1992, п.2, п.9 " Положення про дозвільнку систему", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1992, Інструкції " Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів", затверджених наказом Мінвістерства внутрішніх справ України від 21 серпня 1998 року № 622, придбав, зберігав та носив боєприпаси без передбаченого законом дозволу.

Так, ОСОБА_7 в грудні 2021 року в ранкову пору доби ( точної дати та години досудовим розслідуванням не встановлено), перебуваючи в лісовому масиві, неподалік смт. Заболоття, Ковельського району, Волинської області, знайшов боєприпаси до вогнепальної зброї, а саме 42 патрони. У подальшому, ОСОБА_7 привласнив знайдені патрони, взяв їх у руки, тим самим здійснив придбання боєпрпасів. Після цього, він придбані боєприпаси переніс до місця свого проживання за адресою АДРЕСА_1 , де зберігах їх до 08 год. 30 хв. 03.02.2022 без передбаченого законом дозволу.

У подальшому, ОСОБА_7 , 03.02.2022, близько 08 год. 30 хв., добровільно вийняв із схованки та переніс знайдені патрони до території зупинки транспорту, що по вул. Шевченка в смт. Заболоття, Ковельського району, Волинської області, де мав намір обміняти на спиртні напої у невстановленого досудовим розслідуванням чоловіка, який в свою чергу повідомив про дану подію на спецлінію " 102". Під час приїзду на місце пригоди слідчо- оперативною групою відділення поліції № 2 (сел.Ратне) Ковельського РУП ГУНП у Волинській області вилучено у ОСОБА_7 42 патрони, з яких 13 патронів належать до боєприпасів і є мисливськими патронами калібру 7,62х39 мм до нарізної мисливської зброї калібру 7,62х39 мм, виготовлені промисловим способом, для стрільби придатні, а 29 патронів належать до боєприпасів і є спортивно- мисливськими патронами кільцевого запалення, калібру 5,6 мм, виготовлені промисловим способом, для стрільби придатні.

У поданій апеляційній скарзі прокурор не оспорюючи фактичних обставин провадження, правильності кваліфікації дій обвинуваченого та доведеності його винуватості, оскаржує судове рішення у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а також з мотивів невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Вказує, що суд першої інстанції належним чином не навів мотивів, які саме обставини справи та дані про особу обвинуваченого дають підстави для висновку про можливість його виправлення та перевиховання без ізоляції від суспільства. Місцевим судом не надана оцінка тим обставинам, що ОСОБА_7 будучи неодноразово судимим за вчинення кримінальних правопорушень різної тяжкості, судимість за які у встановленому законом порядку не знята і не погашена, негативно характеризується по місцю поживання, не працює, вчинив 4 нові умисні злочини на ґрунті пияцтва, а перелічені у вироку обставини активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування матеріальної шкоди, позиція потерпілих про призначення покарання на розсуд суду можуть бути враховані лише при визначенні розміру реального покарання в межах санкції статті, а тому в даному конкретному випадку вони не є такими, які б свідчили про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства в умовах здійснення за ним контролю при звільненні від відбування покарання з випробуванням. Окрім того, звертає увагу суду, що відповідно до ст. 374 КПК України у вступній частині вироку зазначається прізвище, ім`я та по батькові обвинуваченого, рік, місяць і день його народження, місце проживання, заняття, освіта, сімейний стан та інші відомості про особу обвинуваченого, що мають значення для справи. Однак, місцевий суд у вступній частині вироку не вказав про наявність непогашених у встановленому законом порядку судимостях та як наслідок не врахував їх при призначенні обвинуваченому покарання.

Посилаючись на вищенаведене, прокурор просить оскаржуваний вирок скасувати та ухвалити новий, яким ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.1 ст.263 КК України та призначити йому покарання за:

- ч.3 ст.185 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 4 (чотири)роки;

- за ч.1 ст.263 КК України у вигляді позбавлення волі на строк на 3 (три) роки 6 (шість) місяців.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань остаточно визначити покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

У вступній частині вироку зазначити відомості про попередні судимості обвинуваченого ОСОБА_7 за:

- вироком Ратнівського районного суду від 26.12.2008 року за ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 162, ч.1 ст. 70, ст. 71, ст. 72 КК України до 4 років позбавлення волі та штрафу 850 гривень;

- вироком Старовижівського районного суду від 28.01.2009року за ч.1 ст. 162, ч.1 с. 71, ч.4 ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі та штрафу 850 гривень, постановою ВС України від 22.10.2009 року вирок змінено 3 роки 2 місяці 14 днів позбавлення волі;

- вироком Ратнівського районного суду від 11.10.2011 року за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі.

Апеляційна скарга розглядається за відсутності потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , з огляду на положення ст. 405 КПК України, не перешкоджає її розгляду. При цьому береться до уваги те, що вказані особи належним чином повідомлялись про дату, час і місце розгляду кримінального провадження й будь-яких заяв про відкладення розгляду апеляційної скарги на інший день та відомості про поважність причин їх неявки від них не надходило.

Заслухавши суддю-доповідача, який доповів суть вироку та доводи апеляційної скарги, прокурора, яка скаргу підтримала з підстав викладених у ній, думку обвинуваченого, який вважає скаргу прокурора безпідставною та просив залишити її без задоволення, а оскаржуваний вирок, - без змін, апеляційний суд доходить наступного висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.
За положеннями, які містяться у ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Суд апеляційної інстанції відповідно до норм ч.1 ст.404 КПК України переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень та кваліфікація його дій за ч.3 ст.185, ч.1 ст.263 КК України, є правильними і ґрунтуються на зібраних у встановленому законом порядку та перевірених судом доказах, які ніким з учасників судового провадження не оспорюються.

Разом з тим, доводи прокурора про невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчинених злочинів та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, на думку суду апеляційної інстанції, є підставними з врахуванням наступного.

Згідно з вимогами ст.65 КК України суд, призначаючи покарання, враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Відповідно до положень пункту 1 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватись вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Обираючи ОСОБА_7 міру покарання із застосуванням ст.75 КК України, шляхом звільнення його від відбування покарання з випробуванням, суд першої інстанції не в повній мірі врахував тяжкість вчинених ним злочинів та наслідки їх вчинення.
З огляду на вказані обставини, апеляційний суд доходить висновку про скасування вироку в частині призначеного покарання на підставі п.4 ч.1 ст.409 КПК України у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, з ухваленням нового вироку.
Призначаючи ОСОБА_7 покарання, апеляційний суд відповідно до вимог ст.65 КК України враховує, що вчинені обвинуваченим злочини відповідно до ст. 12 КК України належить до категорії ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 263 КК України тяжких.
Суд апеляційної інстанції також бере до уваги особу винного, який раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, судимість не знята та не погашена, після звільнення по УДО через невеликий проміжок часу вчинив інші злочини, є особою з інвалідністю 3 групи, має постійне місце реєстрації, проживає у будинку батьків, негативну характеристику за місцем проживання, за медичною допомогою до лікаря психіатра, лікаря нарколога не звертався, досудову доповідь Ковельського районного сектору №2 філії Державної установи «Центр пробації» у Волинській області, з якої слідує, що беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень та високий рівень ризику вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити небезпеку для суспільства (у т.ч. окремих осіб) та вартість викраденого.
Враховується апеляційним судом і позиція потерпілих, які в суді першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_7 покладались на розсуд суду.
До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, апеляційний суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, повне визнання своєї вини, відшкодування матеріальної шкоди.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , апеляційний суд не вбачає.
Відповідно до вимог ст.69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, мотивуючи своє рішення, може призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України за цей злочин.
Враховуючи наявність вищевказаних кількох обставин, що пом`якшують покарання, які з урахуванням обставин справи на думку апеляційного суду істотно знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів, та особу обвинуваченого, а також думку потерпілих, які в суді першої інстанції при призначенні покарання покладались на розсуд суду, зважаючи на принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, є підставами для призначення ОСОБА_7 покарання за ч. 3 ст. 185, ч.1 ст. 263 КК України із застосуванням ст. 69 КК України, тобто перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкціях цих статей, яке буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, а саме: у виді обмеження волі.

Крім того, в даному випадку слід застосувати положення ч.1 ст. 70 КК України, яке передбачає, зокрема поглинання менш суворого покарання більш суворим.
На думку апеляційного суду, саме таке покарання, відповідатиме вимогам ст.ст.50, 65 КК України, буде необхідним і достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_7 , попередження вчинення ним нових злочинів, а також відповідатиме принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Водночас, заслуговують на увагу доводи прокурора, щодо доповнення вступної частини вироку посиланням на врахування не знятої і не погашеної судимості ОСОБА_7 згідно вироків Ратнівського районного суду від 26.12.2008 року, Старовижівського районного суду від 28.01.2009 року, Ратнівського районного суду від 11.10.2011 року, а тому вступну частину вироку слід доповнити інформацією про наявність у обвинуваченого таких судимостей.
В решті вирок суду в даному провадженні апеляційний суд залишає без змін.
Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 414, 418, 420 КПК України, Волинський апеляційний суд,
УХВАЛ ИВ:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора Ратнівського відділу Ковельської окружної прокуратури ОСОБА_8 задовольнити частково.
Вирок Ратнівського районного суду Волинської області від 10 травня 2022 року, щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання із застосуванням ст.ст.75, 76 КК України скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання:
- за ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України 3 (три) роки обмеження волі;
- за ч. 1 ст.263 КК України із застосуванням ст. 69 КК України 2 (два) роки обмеження волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_7 визначити покарання у виді 3 (трьох) років обмеження волі.
Доповнити вступну частину вироку посиланням на наявність не знятої і не погашеної судимості ОСОБА_7 згідно вироків:
- Ратнівського районного суду від 26.12.2008 року за ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 162, ст.ст.70,71,72 КК України, засудженого до 4 (чотирьох) років позбавлення волі, а також штрафу у розмірі 850 гривень, який має виконуватись самостійно, ухвалою Верховного Суду України від 22.10.2009 року вирок - змінено 3 (три) роки позбавлення волі;
- Старовижівського районного суду від 28.01.2009 року за ч.1 ст.162, ст. 71, ч.4 ст. 70, ст.72 КК України, засудженого до 4 (чотирьох) років позбавлення волі і штрафу в розмірі 850 грн., який виконується самостійно, ухвалою Верховного Суду України від 22.10.2009 року вирок змінено 3 (три) роки 2 (два) місяці 14 (чотирнадцять) днів позбавлення волі;
- Ратнівського районного суду від 11.10.2011 року за ч.3 ст.185, ст. 71 КК України, засудженого до 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.
Строк відбуття покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
В іншій частині вирок Ратнівського районного суду Волинської області від 10 травня 2022 року, - залишити без змін.
Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення.
Касаційна скарга на вирок може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення апеляційним судом.
Повний текст вироку буде вручено учасникам судового провадження в день його проголошення.

Головуючий

Судді