Справа № 202/4050/22
Провадження № 1-кс/202/4805/2022
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м.ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

22 листопада 2022 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника заявника адвоката ОСОБА_3 , розглянувши в судовому засіданні клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження № 0001074 внесеного до ЄРДР 16.06.2015, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 звернувся до Індустріального районного суду міста Дніпропетровська з клопотанням, в якому просить скасувати арешт майна накладений ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 21.06.2019 на об`єкт нерухомості - квартиру АДРЕСА_1 .

Клопотання обґрунтовано тим, що він є власником зазначеної квартири. Вказаний захід забезпечення накладено безпідставно та необґрунтовано, потреби у продовженні арешту не існує, жоден з пунктів ч. 2 ст. 170 КПК України не міг бути підставою для накладення арешту на майно в межах кримінального провадження № 0001074 внесеного до ЄРДР 16.06.2015, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України. Звертав увагу слідчого судді, що відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача. Наголошував, що наявність арешту безпідставно порушує його права та накладення арешту на квартиру не має необхідності для досудового розслідування, з огляду на його строки.
Представник ОСОБА_4 підтримав обставини викладені в скарзі та просив її задовольнити.

Прокурор в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Слідчий суддя, дослідивши додані до скарги матеріали, дійшов наступного висновку.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчим суддею встановлено, що на день постановлення ухвали ВП № 2 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001074 від 16.06.2015 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

21 червня 2019 року ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська накладено арешт на об`єкт нерухомості - квартиру АДРЕСА_1 , шляхом внесення відповідних відомостей державним реєстратором у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, заборонивши будь-які дії із зміни, переходу, відступлення права власності, а також внесення у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно будь-яких даних, крім арешту.

Дана ухвала слідчого судді не оскаржувалась до апеляційного суду.

Згідно договору купівлі-продажу, який посвідчено приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу 03.07.2019, заявник ОСОБА_4 набув право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Тобто, арешт на квартиру було накладено коли зазначене нерухоме майно перебувало у власності іншої особи.

Згідно п. 10 ст. 170 КПК України не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Зі змісту ухвали слідчого судді від 21 червня 2019 року вбачається, що вилучене майно, в даному кримінальному провадженні відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, при цьому останнє визнано речовим доказом, а тому, з метою його збереження, у даному кримінальному провадженні накладено арешт на зазначене у клопотанні майно.

Так, слідчий суддя, дослідивши вищевказану ухвалу, приходить до висновку, що зокрема й у зв`язку з тим, що вона не була оскаржена до апеляційного суду, постановлена у відповідності до вимог чинного законодавства, із з`ясуванням всіх обставин, які мають значення для вирішення справи, оскільки матеріали кримінального провадження доводять наявність правових підстав для накладення арешту на майно, а також того, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власників майна з метою забезпечення кримінального провадження.

При цьому, доводи сторони заявника, що у застосуванні арешту майна насьогодні відпала потреба, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки останнє досі є предметом розслідуваного кримінального правопорушення, яке триває, у той же час неповідомлення особі про підозру не доводить необґрунтованість накладеного арешту майна, оскільки такий арешт накладено з підстав, передбачених п.1 ч.2 ст. 170 КПК України.

Приймаючи до уваги вищевикладене, виходячи із завдань кримінального провадження, беручи до уваги ознаки складу кримінального правопорушення, яке розслідується в межах даного кримінального провадження, а також факт недоведення необґрунтованості застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження, як і ненадання доказів того, що на сьогодні відпали підстави для накладення зазначеного арешту, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання є таким, що задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 170-174 КПК України, слідчий суддя -

П О С Т А Н О В И В:
У задоволенні клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження № 0001074 внесеного до ЄРДР 16.06.2015, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України відмовити.

Ухвала оскарження не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1