Справа № 740/1639/20
Провадження № 1-кп/740/13/23
ВИРОК

іменем України

18 січня 2023 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 лютого 2020 року за №0000171 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Радгоспне Ніжинського району, громадянина України, маючої базову вищу освіту, одруженої, не працюючої, раніше не судимої, проживаючої та зареєстрованої в АДРЕСА_1 ,

за ст.124 КК України,

сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_5 , представник потерпілого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 , обвинувачена ОСОБА_4 та її захисник адвокат ОСОБА_8 ,

встановив:

ОСОБА_4 09 лютого 2020 року близько 16 год. 30 хв., перебуваючи на земельній ділянці поблизу домоволодінь АДРЕСА_1 , АДРЕСА_1 , з мотиву самозбереження, з метою захисту себе від нападу сусіда ОСОБА_6 , який агресивно наближався до неї та погрожував фізичною розправою, при наявності реальних підстав побоюватись здійснення ОСОБА_6 своїх погроз, і який намагався завдати їй удар в обличчя, діючи з перевищенням меж необхідної оборони, умисно нанесла один удар кухонним кожем у передню поверхню грудної клітки на 2 см вправо від мечевидного відростка, що не є проникаючим пораненням і відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я, та умисно нанесла потерпілому ОСОБА_6 ще один удар кухонним ножем у передню поверхню живота, спричинивши йому тілесні ушкодження у вигляді колото-різаної рани передньої поверхні живота, розташованої в проекції еспігастральної ділянки живота по середній лінії на 5 см нижче від мечеподібного відростка, розміром 1,7х5 см, що проникає в черевну порожнину і за ознакою небезпеки для життя, в тому числі і на час спричинення, відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, чим заподіяла ОСОБА_6 тяжкої шкоди, яка явно не відповідала небезпечності посягання та обстановці захисту.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 винуватість у пред`явленому обвинуваченні визнала частково, цивільні позови прокурора та потерпілого ОСОБА_6 не визнала повністю, показавши, що вона проживає в АДРЕСА_1 , її сусідом є ОСОБА_6 , з яким наявні тривалі неприязні стосунки через спір щодо опори електромережі та меж земельних ділянок, останній за 4 місяці до події 9 лютого 2020 року напав на неї та розбив їй носа, погрожував її сім`ї, про що наявне кримінальне провадження в суді, де вона є потерпілою. 9 лютого 2020 року ОСОБА_6 , який був п`яним, напав на її дочку ОСОБА_9 , 2001 року народження, в кінці городу на стежці між земельними ділянками і їй погрожував, вона бачила дану подію із вікна свого будинку і з метою захисту дитини взяла кухонний ніж 15-20 см, поклала його до карману куртки і на велосипеді поїхала до місця події, де на неї став кричати ОСОБА_6 , який біг на неї і намагався її вдарити кулаком, вона увернулась, тримаючи в руці ніж, ОСОБА_6 продовжував їй погрожувати і знову замахнувся, після чого вона 2 рази вдарила ножем з метою самозахисту себе та дитини спонтанно в область грудей ОСОБА_6 , від чого ніж зігнувся, в область живота та нижче не била, била знизу уверх і після удару чула хруст кісточки, ОСОБА_6 був у кофті, слідів крові не було, останній після цього побіг і близько 10 хв скандалив. Інших засобів захисту окрім ножа у неї не було. ОСОБА_6 вищий за неї, має міцну статуру, був п`яним, неадекватним і погрожував, намагався вдарити, що реально сприйнято нею як небезпеку як для неї так і для сім`ї. Удар ножем ОСОБА_6 здійснила тоді, коли її дочка вже пішла від місця конфлікту.

Потерпілий ОСОБА_6 згідно заяв від 14 квітня 2021 року, 27 травня 2021 року, 04 жовтня 2021 року, 17 грудня 2021 року, 03 січня 2022 року, 19 січня 2022 року, 18 липня 2022 року, 04 жовтня 2022 року, 24 листопада 2022 року, 21 грудня 2022 року просить розглянути справу без його участі із представленням його інтересів адвокатом ОСОБА_7 ; з обвинуваченням щодо перевищення меж необхідної оборони категорично не згоден, оскільки було посягання на його життя-спроба вбивства, при цьому він залишився живим незалежно від волі обвинуваченої, якою не здійснене відшкодування шкоди, просить задовольнити його позов.

Свідок ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в судовому засіданні показала, що є дочкою ОСОБА_4 , змінила своє прізвище ОСОБА_11 на ОСОБА_12 , ім`я ОСОБА_13 на ОСОБА_14 . Проживає разом із матір`ю в буд. АДРЕСА_1 , їх сусідом є ОСОБА_6 , з яким тривалі неприязні стосунки. Йшла по стежці між городами, ОСОБА_6 їхав на велосипеді і став їй погрожувати-чого ти тут ходиш, нецензурно висловлювався. Перед цією подією ОСОБА_6 вдарив її матір, останній погрожує її сім`ї, він неадекватний, вказує, що жити не будете, ноги переламає, він забирає їх земельну ділянку, відключив воду. Вона була на стежці і боялась ОСОБА_6 , який був неврівноважений і від якого був запах перегару, після чого появилась її мати ОСОБА_4 і вона пішла, не була очевидцем подальших дій між матір`ю та ОСОБА_6 ..

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні показав, що є чоловіком ОСОБА_4 і не був очевидцем події між його дружиною та ОСОБА_6 9 лютого 2020 року. Між його родиною та ОСОБА_6 тривалий конфлікт, оскільки останній під час обробітку захвачує їх земельну ділянку. ОСОБА_6 вдарив його дружину і їй неодноразово погрожував, також погрожує йому фізичною розправою, вчиняє сварки, засипав спільну дорогу між земельними ділянками, щоб ніхто не ходив. ОСОБА_6 лікувався від алкогольної залежності, від дій останнього страшно за дітей.

Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні показав, що є лікарем-психіатром Ніжинської ЦМЛ і підписував довідку про психічний розлад ОСОБА_6 із даних його медичної картки, дії останнього, із врахуванням діагнозу, можуть бути небезпечними для оточуючих.

Із врахуванням доказів кримінального провадження суд приходить до слідуючих висновків.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 не заперечує обставини щодо тривалих неприязних стосунків із сусідом ОСОБА_6 , який є потерпілим у кримінальному проваджені, наявності конфлікту 09 лютого 2020 року між її дочкою ОСОБА_10 (до зміни прізвища та ім`я- ОСОБА_9 ) та ОСОБА_6 на стежці (дорозі) між земельними ділянками, подальших її дій щодо взяття кухонного ножа та прибуття до місця конфлікту, подальшого завдання нею двох ударів ножем з метою самозахисту себе та дитини спонтанно в область грудей ОСОБА_6 , удари здійснила тоді, коли її дочка вже пішла від місця конфлікту, що відповідає даним протоколів проведення слідчого експерименту від 18 лютого 2020 року та 13 березня 2020 року за участі ОСОБА_4 , відеозаписи до яких безпосередньо відтворені в судовому засіданні, відповідно до якого ОСОБА_4 зазначає та відтворює на місцевості обставини щодо конфлікту між її дочкою та ОСОБА_6 на доріжці між городами, останній погрожував дочці, після чого вона взяла кухонний ніж і на велосипеді поїхала до місця конфлікту, де ОСОБА_6 до неї і замахнувся, вона ухилилась і після цього вдарила його ножем два рази, ніж зігнувся, після чого ОСОБА_6 побіг, останній був п`яний (т.2 а.30-34, 35-37).

Наявність вказаного конфлікту 09 лютого 2020 року підтверджується також і показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_10 , відповідно до яких ОСОБА_6 їй погрожував із нецензурними висловлюваннями, після чого появилась її мати ОСОБА_4 і вона пішла, не була очевидцем подальших дій між матір`ю та ОСОБА_6 , що узгоджується із даними протоколу проведення слідчого експерименту від 18 лютого 2020 року за участі ОСОБА_9 , відеозапис до якого безпосередньо відтворений в судовому засіданні, відповідно до якого ОСОБА_9 зазначила та відтворила на місцевості обставини щодо її прямування з дому в денний час по земляній доріжці, під час чого до неї під`хав сусід ОСОБА_6 на велосипеді, перестрів, кричав і перекрив дорогу велосипедом, перешкоджав далі рухатись, погрожував, що переламає ноги, якщо будете ходити, махав перед лицем руками, появилась її мати, яка кричала щоб він її залишив, після чого вона пішла від даного місця, далі подію не бачила (т.2 а.42-45).

Наявність даного конфлікту 09 лютого 2020 року підтверджується також і даними протоколу проведення слідчого експерименту від 20 лютого 2020 року за участі потерпілого ОСОБА_6 , відеозапис до якого безпосередньо відтворений в судовому засіданні, відповідно до якого ОСОБА_6 показує та відтворює на місцевості обставини 09 лютого 2020 року щодо проходу дочки сусідки по дорожці між земельними ділянками, на його питання-що ти робиш, вона показала йому палець, він її догнав і здвинув з дороги-це його дорога, нецензурно не висловлювався, казав голосно і емоційно, до нього підійшла ОСОБА_4 , він нагнувся до скриньки бутилки біля стовпа і ОСОБА_4 вдарила його ножем, він почув удар збоку, 4 удари, він випрямився, що ти робиш, на що ОСОБА_4 вказала, що його вб`є, він пішов до забора, завів велосипед і викликав поліцію, в цей день він не конфліктував, він сказав після ударів, що уб`є, приб`є (т.2 а.38-41).

Вказані протоколи слідчих дій по проведенню слідчих експериментів за участі ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 відповідають вимогам ст.104 КПК України і в них зафіксовано умови та результати слідчих експериментів, під час яких останнім були роз`яснені їх права та обов`язки, жодних зауважень учасників дані протоколи не містять.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 09 лютого 2020 року місцем конфлікту між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 є ділянка (має ознаки земляної дороги) між двома земельними ділянками, також наявний стовп лінії електромережі, на якому відсутні будь-які предмети, зокрема, скриньки бутилки біля стовпа, що зазначено потерпілим ОСОБА_6 у протоколі слідчого експерименту за його участі від 20 лютого 2020 року (т.1 а.195-196).

Наявність кухонного ножа, яким спричинені тілесні ушкодження ОСОБА_4 , останньою в судовому засіданні не заперечується, що підтверджується також даними протоколу огляду місця події від 09 лютого 2020 року за місцем проживання обвинуваченої у буд. АДРЕСА_1 (т.1 а.197-198). Даний ніж згідно постанови Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області від 09 лютого 2020 року визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні разом із одягом потерпілого ОСОБА_6 із нашаруванням плям речовини бурого кольору (т.1 а.200).

У заяві від 09 лютого 2020 року ОСОБА_6 на адресу Ніжинського ВП вказує про необхідність притягнення до кримінальної відповідальності його сусідки ОСОБА_17 , яка 09 лютого 2020 року на території подвір`я спільного користування спричинила йому тілесні ушкодження (т.1 а.194).

Згідно довідки КЛПЗ Ніжинська центральна міська лікарня ім.М.Галицького від 09 лютого 2020 року у ОСОБА_6 виявлено ножове проникаюче поранення черевної порожнини, травма побутова, алкогольне сп`яніння (т.1 а.206).

Відповідно до висновку експерта КЗ Чернігівське бюро судово-медичної експертизи №05 від 13 лютого 2020 року у ОСОБА_6 мались 2 колото-різані рани передньої поверхні грудної клітки та передньої поверхні живота, які могли утворитись від 2 ударів предметом, що може відповідати розмірам 1,7х0,5 см, має колюче-ріжучі властивості; рана з проникненням в черевну порожнину (раневий канал справа на ліво, зверху вниз) відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, зокрема і в момент спричинення; рана, яка не проникає в черевну порожнину,-відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я, та не була небезпечною для життя, зокрема і в момент спричинення; вказані тілесні ушкодження спричинені ОСОБА_6 09 лютого 2020 року, останній отримав не менше 2-х травматичних дій і був повернутий передньою поверхнею тулуба до дії травмуючого чинника; відсоток етанолу в біологічних матеріалах ОСОБА_6 згідно медичної документації не вказаний (т.1 а.240-244). Згідно даних висновку експерта КЗ Чернігівське бюро судово-медичної експертизи №19 від 06 березня 2020 року у наданій медичній документації вклеєний результат токсилогічного дослідження №129 на ім`я ОСОБА_6 , кров від 09 лютого 2020 року, виявлено етанол у концентрації 4,77 г/л, що відповідає ступеню тяжкого отруєння алкоголем (т.1 а.246-249).

Згідно висновку КЛПЗ Ніжинська центральна міська лікарня ім.М.Галицького від 09 лютого 2020 року (час огляду 09 лютого 2020 року в 23-20 год.) у ОСОБА_4 ознак сп`яніння не виявлено (т.1 а.206).

Відповідно до висновку експерта КЗ Чернігівське бюро судово-медичної експертизи №24 від 17 березня 2020 року на підставі даних, що були отримані під час судово-медичної експертизи ОСОБА_6 та дослідженої медичної документації,-свідчення ОСОБА_6 співпадають з наявними на його тілі тілесними ушкодженнями лише частково, оскільки при огляді експертом та при обробці ран хірургом виявлені лише два ушкодження, а не чотири, як вказує останній; свідчення ОСОБА_4 можуть співпадати з тілесними ушкодженнями, які наявні на тілі ОСОБА_6 у повній мірі, що підтверджується записами у наданій медичній документації (т.2 а.13-19).

Також сторонами під час судового розгляду не заперечується наявність тривалих неприязних відносин ОСОБА_4 та її сім`ї із сусідом ОСОБА_6 ..

Наявність конфліктних ситуацій між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 підтверджується також і витягом з ЄРДР від 20 листопада 2019 року за №0001451 за ч.1 ст.125 КК України за заявою ОСОБА_4 щодо спричинення їй 20 листопада 2019 року сусідом ОСОБА_6 тілесних ушкоджень (т.1 а.211-214, 222), наявність якого на розгляді суду сторонами не заперечується.

Також згідно довідки Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області від 01 січня 2020 року ОСОБА_6 неодноразово звертався до поліції щодо провокації сусідами конфлікту,-21 грудня 2019 року 4 рази, ОСОБА_4 21 грудня 2019 року щодо провокації конфлікту сусідом ОСОБА_6 (т.1 а.227).

В судовому засіданні безпосередньо відтворений відеозапис на диску, який наданий під час досудового розслідування ОСОБА_4 , який відповідно до постанови Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області від 19 лютого 2020 року визнаний документом у кримінальному провадженні (т.1 а.207) і щодо якого наявний протокол огляду речей від 26 лютого 2020 року (т.1 а.208-210),- ОСОБА_6 нецензурно висловлюється щодо ОСОБА_15 з приводу користування доріжкою між земельними ділянками, погрожує фізичною розправою-повбиваю, поб`ю, ображає із непристойною жестикуляцією, забороняє ходити по доріжці, стосовно ОСОБА_6 наявні візуальні ознаки алкогольного сп`яніння.

Відповідно до повідомлення КНП Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня від 11 лютого 2020 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебуває на обліку лікаря-нарколога в Ніжинському диспансерному наркологічному відділені з 01 жовтня 2010 року з приводу захворювання на алкоголізм (т.1 а.231).

Відповідно до повідомлення КЛПЗ Ніжинська центральна міська лікарня ім.М.Галицького від 11 лютого 2020 року ОСОБА_6 , 1959 року народження, перебуває на обліку лікаря-психіатра з 2014 року (т.1 а.232).

При розгляді справи суд виходить виключно із тих доказів, що надані сторонами під час судового розгляду із врахуванням ст.22 КПК України щодо змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, при цьому судовий розгляд проведений лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в його межах.

Відповідно до ст.94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів-з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Обов`язковою умовою кваліфікації заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження за ст.124 КК України є перебування винного при вчиненні цього діяння у стані необхідної оборони, уявної оборони або в умовах необхідності затримання злочинця. Якщо буде встановлено, що винний не перебував у такій обстановці, вчинене ним за наявності підстав слід кваліфікувати за ст.121 КК України.

Згідно ч.3 ст.36 КК України перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту.

Крім того, слід зазначити, що обов`язковою умовою кваліфікації заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження за ст.124 КК України є відповідна обстановка вчинення кримінального правопорушення-перебування винного при вчиненні цього діяння у стані необхідної оборони.

Верховний Суд неодноразово висловлював правову позицію про те, що особливістю кримінального правопорушення, вчиненого з перевищенням меж необхідної оборони, є специфіка його мотиву, а саме прагнення захистити інтереси особи, держави, суспільні інтереси, життя, здоров`я чи права того, хто обороняється, чи іншої особи від суспільно небезпечного посягання. Намір захистити особисті чи суспільні інтереси від злочинного посягання є визначальним мотивом не тільки у разі необхідної оборони, а й при перевищенні її меж. Мотивація дій винного при перевищенні меж необхідної оборони має бути в основному зумовлена захистом від суспільно небезпечного посягання охоронюваних законом прав та інтересів.

Судом встановлено, що первинний конфлікт 09 лютого 2020 року виник між ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , саме останнім, із врахуванням сукупності досліджених доказів, спровоковано дану подію щодо ОСОБА_9 , 2001 року народження, яка станом на 09 лютого 2020 року мала 18-річний вік, потерпілим щодо неї проводились активні дії по перешкоджанню проходу із погрозами, при цьому під час судового розгляду потерпілим суду не подані будь-які докази на підтвердження протиправності перебування чи проходу вказаної особи на земляній дорозі (протокол огляду місця події від 09 лютого 2020 року), порушення з цього приводу прав та інтересів потерпілого ОСОБА_6 .. Вказана обставина, із врахуванням тривалих неприязних стосунків між сім`єю обвинуваченої та потерпілим, зумовила об`єктивне втручання обвинуваченої ОСОБА_4 , як матері, у даний конфлікт, під час якого потерпілий ОСОБА_6 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння і мав захворювання щодо психічного розладу, також активно погрожував обвинуваченій, що дають достатні підстави вважати, що дії потерпілого, як очевидно суспільно небезпечні, які реально посягали на здоров`я ОСОБА_9 , а в подальшому і на обвинувачену, а тому остання мала гарантоване законом право на захист від такого посягання, проте, захисні дії обвинуваченої, поєднані із безпосереднім застосуванням кухонного ножа із заподіянням ним двох ушкоджень, зокрема одного із проникаючим ушкодженням в область життєво важливих органів нападника, явно не відповідали характеру та ступеню суспільної небезпечності посягання з боку потерпілого, діями якого не було завдано тяжкої шкоди здоров`ю як ОСОБА_9 так і обвинуваченій, а тому, обвинувачена, перебуваючи на певному етапі у стані необхідної оборони, перевищила її межі, при цьому дочка обвинуваченої після її прибуття покинула місце конфлікту і не була присутньою під час нанесення ударів ножем.

Також судом враховується безпосереднє сприйняття під час судового розгляду осіб потерпілого ОСОБА_6 , 1959 року народження (із врахуванням даних протоколу слідчого експерименту із додатками), та обвинуваченої ОСОБА_4 , 1976 року народження, внаслідок чого встановлена різниця у зрості та тілобудові між обвинуваченою та потерпілим, при цьому останній значно вище і міцної статури, і вказані обставини не заперечувались жодним з учасників судового провадження.

Фактичні обставини кримінального провадження свідчать про доведеність пред`явленого обвинувачення, що є підставою для визнання обвинуваченої ОСОБА_4 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.124 КК України, як умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 , вчинене в результаті перевищення меж необхідної оборони.

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст.65 КК України, суд при виборі покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії нетяжких злочинів і повязане із спричиненням зокрема тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 , дані про особу обвинуваченої, яка має 46-річний вік і вперше притягується до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання, є працездатною особою, не працює, одружена, має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , не перебуває на обліку лікаря-нарколога та лікаря-психіатра, згідно досудової доповіді щодо неї встановлені середні ступені ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства із зазначенням можливості виправлення без позбавлення чи обмеження волі; обставини, які пом`якшують покарання,-відсутні, обтяжуючі обставини,-відсутні.

Також враховується, що обвинувачена вчинила нетяжкий злочин при перевищенні меж необхідної оборони, у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння на момент вчинення кримінального правопорушення не перебувала, має стійкі соціальні зв`язки, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про можливість призначення обвинуваченій покарання у виді громадських робіт в межах санкції ст.124 КК України, що відповідає тяжкості правопорушення та особі обвинуваченої і є достатнім для її виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Думка представника потерпілого адвоката ОСОБА_7 стосовно реальної міри покарання обвинуваченій враховується судом в сукупності з обставинами, передбаченими ст.65 КК України, однак не є вирішальною при призначенні покарання.

Докази на підтвердження обставин, які унеможливлюють призначенню покарання у виді громадських робіт згідно ч.3 ст.56 КК України сторонами суду не подані.

Прокурором ОСОБА_5 в інтересах держави в особі КНП Ніжинська центральна міська лікарня ім.Миколи Галицького пред`явлений позов до ОСОБА_4 про стягнення 8085 грн. 90 коп витрат на лікування потерпілого ОСОБА_6 ..

Згідно копії довідки КНП Ніжинська центральна міська лікарня ім.М.Галицького №8 від 15 квітня 2020 року ОСОБА_6 перебував на стаціонарі хірургічного відділення даної лікарської установи з 09 лютого 2020 року по 24 лютого 2020 року (15 ліжко-днів), вартість лікування-8085 грн. 90 коп (т.1 а.26).

Відповідно до ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього кримінального правопорушення, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.

Також судом враховуються положення ст.1169 ЦК України, згідно якої шкода, завдана особою при здійсненні нею права на самозахист від протиправних посягань, у тому числі у стані необхідної оборони, якщо при цьому не були перевищені її межі, не відшкодовується. Якщо у разі здійснення особою права на самозахист вона завдала шкоди іншій особі, ця шкода має бути відшкодована особою, яка її завдала. Якщо такої шкоди завдано способами самозахисту, які не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства, вона відшкодовується особою, яка вчинила протиправну дію.

Згідно приписів ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Судом встановлена кримінальна протиправність дій обвинуваченої, що спричинило потерпілому ОСОБА_6 тілесні ушкодження при перевищенні меж необхідної оборони, що зумовило необхідність обов`язковго лікування у вищезазначеному лікувальному закладі, тобто завдана шкода лікувальному закладу, який фінансується із місцевого бюджету, в розумінні ст.ст.1166, 1169 ЦК України, у зв`язку з чим наявний обов`язок обвинуваченої по відшкодування вказаних витрат на лікування потерпілого, що є підставою для задоволення даного позову прокурора в інтересах держави.

Потерпілим ОСОБА_6 заявлений цивільний позов до обвинуваченої ОСОБА_4 про стягнення 8247 грн. 70 коп матеріальної шкоди, пов`язаної із лікуванням, та 100000 грн. моральної шкоди, спричиненої внаслідок протиправних дій обвинуваченої, необхідності лікування, фізичного болю та страждання, очікування непередбачених наслідків від отриманих травм, порушення звичного способу життя. Позов обгрунтовується зокрема тим, що потерпілий не погоджується із кваліфікацією дій ОСОБА_4 за ст.124 КК України, оскільки дії останньої були направлені саме на позбавлення його життя.

За правилами ст.1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Відповідно до ч.1 ст.1169 ЦК України шкода, завдана особою при здійсненні нею права на самозахист від протиправних посягань, у тому числі у стані необхідної оборони, якщо при цьому не були перевищені її межі, не відшкодовується.

Частиною 1 ст.1195 ЦК України встановлено, що фізична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

За правилами ст.1193 ЦК України шкода, завдана потерпілому внаслідок його умислу, не відшкодовується. Якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом. Вина потерпілого не враховується у разі відшкодування додаткових витрат, передбачених ч.1 ст.1195 цього Кодексу.

Відповідно до ст.3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є зокрема справедливість, добросовісність та розумність.

В судовому засіданні встановлено, що спричинення обвинуваченою ОСОБА_4 внаслідок перевищення меж необхідної оборони тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 перебувають у причинному зв`язку із наслідками для потерпілого у вигляді тілесних ушкоджень та необхідного лікування, на яке останнім витрачено 8057 грн. 53 коп, що підтверджується доданими до позовної заяви фіскальними чеками від 09 лютого 2020 року на суму 2112 грн. 45 коп, 1617 грн. 27 коп, 587 грн. 48 коп, від 10 лютого 2020 року на суму 472 грн. 23 коп, від 11 лютого 2020 року на суму 2133 грн. 38 коп, 162 грн., від 13 лютого 2020 року на суму 76 грн. 13 коп, 227 грн. 81 коп, 170 грн. 28 коп, 340 грн. 80 коп, від 15 лютого 2020 року на суму 45 грн. 80 коп, від 17 лютого 2020 року на суму 73 грн., від 19 лютого 2020 року на суму 38 грн. 90 коп, всього-8057 грн. 53 коп (т.1 а.15, 16, 17, 18, 22), що є підставою для задоволення позову в цій частині частково.

Право особи на відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок кримінального правопорушення ушкодженням здоров`я потерпілого, за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом національного законодавства, порушення прав людини вже само по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказування не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є сам по собі факт порушення права (справи Войтенко проти України, Науменко проти України).

При вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди суд враховує глибину та характер пережитих потерпілим ОСОБА_6 , 1959 року народження (є ліквідатором наслідків аварії на ЧАЕС, особою з інвалідністю 3 групи загального захворювання довічно, має супутні захворювання і з 2019 року перебуває на обліку з приводу тяжкого захворювання), душевних страждань, пов"язаних із спричиненням йому обвинуваченою тілесних ушкоджень, зокрема тяжких, при перевищенні меж необхідної оборони від його суспільно-небезпечних дій по відношенню до обвинуваченої, що враховується судом в порядку ст.ст.3, 1193 ЦК України, істотністю вимушених змін у його житті, психічного потрясіння внаслідок кримінального правопорушення та подальшого лікування, докладання додаткових зусиль для відновлення звичного способу життя, необхідність витрачання свого часу під час досудового розслідування та розгляду кримінального провадження в суді, що, із врахуванням засад розумності, виваженості та справедливості, є підставою для визначення моральної шкоди у розмірі 5000 грн.. Позов в даній частині підлягає частковому задоволенню.

Із врахуванням закінчення судового розгляду наявні підстави в порядку ст.174 КПК України для скасування арешту щодо кухонного ножа, шматка паперу із нашаруванням плям бурого кольору, сірої майки, трикотажного реглану, в`язаного светра, накладеного згідно ухвали слідчого судді Ніжинського міськрайонного суду від 10 лютого 2020 року.

Питання щодо речових доказів підлягає вирішенню наступним чином: кухонний ніж, який не вилучений із цивільного обороту,-підлягає поверненню обвинуваченій ОСОБА_4 , як законному володільцю; шматок паперу із нашаруваннями плям бурого кольору,-знищенню; сіру майку, трикотажний реглан, в`язаний светр,-повернути потерпілому ОСОБА_6 , як законному володільцю.

Докази щодо процесуальних витрат у кримінальному провадженні суду не подані.

Керуючись ст.374 Кримінального процесуального кодексу України, суд,-

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватою за ст.124 КК України і призначити їй покарання у виді двохсот годин громадських робіт.

Стягнути із ОСОБА_4 8085 (вісім тисяч вісімдесят п`ять) грн. 90 коп в рахунок відшкодування витрат на лікування потерпілого ОСОБА_6 , які зарахувати до місцевого бюджету м.Ніжина Чернігівської області.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь потерпілого ОСОБА_6 8057 (вісім тисяч п`ятдесят сім) грн. 53 коп матеріальної шкоди, 5000 (п`ять тисяч) грн. моральної шкоди. У задоволенні інших вимог позову відмовити.

Скасувати арешт на кухонний ніж, шматок паперу із нашаруванням плям бурого кольору, сіру майку, трикотажний реглан, в`язаний светр,-накладений згідно ухвали слідчого судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 10 лютого 2020 року.

Речові докази: кухонний ніж,-повернути обвинуваченій ОСОБА_4 , як законному володільцю; шматок паперу із нашаруваннями плям бурого кольору,-знищити; сіру майку, трикотажний реглан, в`язаний светр,-повернути потерпілому ОСОБА_6 , як законному володільцю.

Вирок може бути оскаржений до Чернігівського апеляційного суду через Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_19