УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2023 року

м. Київ

справа № 757/32399/22-к

провадження № 51-693 ск 23

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 на ухвалу Київського апеляційного суду від 20 грудня 2022 року,

встановив:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 14 грудня 2022 року залишено без задоволення скаргу представника ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 на бездіяльність уповноважених службових осіб ГСУ НП України, у межах кримінального провадження №0004915 від 02 вересня 2020 року, що полягає у неповерненні вилученого під час обшуку майна.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, представник ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 оскаржила її в апеляційному порядку.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 20 грудня 2022 року відмовлено у відкритті провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 , на підставі ч. 4 ст. 399 КПК України, оскільки апеляційна скарга подана на судове рішення, що не підлягає апеляційному оскарженню.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 ставить питання про скасування ухвали суду апеляційної інстанції як незаконної у зв`язку із істотним порушенням кримінального процесуального закону. При цьому скаржник зазначає, що виходячи з позиції слідчого судді, у розумінні п. 1. ч. 1 ст. 303 КПК України, ОСОБА_4 є іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування. При цьому чинний КПК України містить прогалини щодо регулювання правового статусу осіб, майно, яких тимчасово вилучено та осіб, права, та законні інтереси яких обмежуються під час досудового розслідування, тому не врегульовує питання, як наведені категорії осіб можуть реалізувати право на подання заперечень проти ухвал слідчого судді на стадії підготовчого провадження відповідно до ч. 3 ст. 319 КПК України, якщо вони не є навіть учасниками підготовчого провадження. Також скаржник звертає увагу на висновок, сформульований в постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 31 травня 2021 року у кримінальному провадженні № 646/3986/19. Адвокат стверджує, що ухвала слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 14 грудня 2022 року стосується обмеження конвенційного та конституційного права ОСОБА_4 , тому підлягає апеляційному оскарженню. Також скаржник зазначає, що суд апеляційної інстанції не врахував вищенаведеного та безпідставно відмовив у відкритті провадження за її апеляційною скаргою на вищевказану ухвалу слідчого судді.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши додані до скарги копії судових рішень, обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з наступних підстав.

Згідно ч. ч.1,2 ст. 309 КПК України визначено перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку під час досудового розслідування.

Відповідно до ч. 3 ст. 309 КПК України інші ухвали слідчого судді окремому оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження.

Як убачається з копії ухвали Київського апеляційного суду від 20 грудня 2022 року, представник ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 14 грудня 2022 року, якою залишено без задоволення скаргу останньої на бездіяльність уповноважених службових осіб ГСУ НП України, у межах кримінального провадження №0004915 від 02 вересня 2020 року, що полягає у неповерненні вилученого під час обшуку майна, тобто на судове рішення, яке не входить до переліку ухвал слідчого судді, які, відповідно до вимог ст. 309 КПК України, можуть бути оскаржені в апеляційному порядку.

Суддя апеляційного суду, відмовляючи у відкритті провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 14 грудня 2022 року, застосував положення статті 309 КПК України, яка містить вичерпний перелік ухвал слідчого судді, що підлягають оскарженню під час досудового розслідування.

З таким висновком погоджується і колегія суддів, з огляду на позицію Конституційного Суду України, відповідно до якої обмеження прав і свобод людини і громадянина є допустимим виключно за умови, що таке обмеження є домірним (пропорційним) та суспільно необхідним (абзац шостий пп. 3 п. 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19 жовтня 2009 року № 26-рп/2009).

Про те, що доступ до правосуддя не є абсолютним вказується у практиці Європейського суду з прав людини і національним законодавством може обмежуватися, зокрема для дотримання правил судової процедури.

Отже, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про те, що ухвала слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 14 грудня 2022 року, якою залишено без задоволення скаргу останньої на бездіяльність уповноважених службових осіб ГСУ НП України, у межах кримінального провадження №0004915 від 02 вересня 2020 року, що полягає у неповерненні вилученого під час обшуку майна, тобто на судове рішення, яке не входить до переліку ухвал слідчого судді, які, відповідно до вимог ст. 309 КПК України, можуть бути оскаржені в апеляційному порядку, тому рішення апеляційного суду є законним та обґрунтованим.

Також колегія суддів відхиляє як безпідставні доводи касаційної скарги представника ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 про необхідність врахування висновку, сформульованого в постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 31 травня 2021 року у кримінальному провадженні № 646/3986/19, так я у даному випадку об`єднаною палатою було викладено правову позицію, відповідно до якої перевірці в апеляційній інстанції підлягають лише ухвали слідчого судді, які пов`язані з можливістю істотного обмеження прав, свобод та інтересів особи або мають вирішальне значення для руху досудового розслідування чи кримінального провадження в цілому.

Зокрема, згідно вищевказаного висновку, серед усіх рішень слідчого судді, можливість ухвалення яких прямо не передбачена КПК України у межах відповідних регламентованих цим Кодексом процедур, потрібно виокремлювати дві групи рішень: 1) ухвалені поза межами процедури, передбаченої КПК України (з питань, процедура вирішення яких слідчим суддею не передбачена КПК України); 2) ухвалені в межах передбаченої КПК процедури із застосуванням положень ч. 6 ст. 9 КПК та загальних засад кримінального провадження, визначених ч. 1 ст. 7 цього Кодексу.

При вирішенні питання щодо апеляційного оскарження рішень слідчого судді, ухвалених у межах передбаченої КПК України процедури із застосуванням положень ч. 6 ст. 9 КПК та загальних засад кримінального провадження, визначених ч. 1 ст. 7 цього Кодексу, потрібно виходити насамперед із сутнісного критерію, визначально закладеного законодавцем при визначенні кола ухвал слідчого судді, що підлягають оскарженню.

При цьому, аналіз ст. 309 КПК України, якою на рівні загальних норм закріплено перелік ухвал слідчого судді, які підлягають оскарженню в апеляційному порядку під час досудового розслідування, надає підстави стверджувати, що законодавцем віднесені до предмета оскарження рішення слідчого судді, які або вирішують питання щодо обмеження конституційних прав особи (застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою; застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту; застосування запобіжного заходу у вигляді застави; відсторонення від посади і т.д.), або якими вирішується питання, які мають істотне значення для здійснення ефективного досудового розслідування (відмова у наданні дозволу на затримання; відмову у здійсненні спеціального досудового розслідування; відмова у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, домашнього арешту та застави), або якими вирішується доля досудового розслідування чи кримінального провадження в цілому (закриття кримінального провадження на підставі ч. 9 ст. 284 КПК України і т.д.).

Як слідує із копії судового рішення, ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 14 грудня 2022 року залишено без задоволення скаргу представника ОСОБА_4 на бездіяльність уповноважених службових осіб ГСУ НП України, що полягає у неповерненні вилученого під час обшуку майна, оскільки вилучене майно підпадає під критерії, визначені ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 25 листопада 2021 року, на підставі якої слідчим проведено обшук, тому вилучене майно не є тимчасово вилученим, у зв'язку із чим до нього не застосовується порядок, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 169 КПК України та процедура за ч. 5 ст. 171, ч. 6 ст. 173 КПК України.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що вищевказана ухвала слідчого судді постановлена в межах компетенції слідчого судді та ухвалена в межах передбаченої КПК України процедури без застосуванням положень ч. 6 ст. 9 КПК України та загальних засад кримінального провадження, визначених ч. 1 ст. 7 цього Кодексу і не призводить до перешкоджання здійсненню ефективного досудового розслідування чи кримінального провадження в цілому, а також до встановлення обмежень конституційних прав особи.

Тому доводи представника ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 щодо істотного порушення вимог кримінального процесуального закону апеляційним судом, а саме, безпідставної відмови у відкритті провадження за її апеляційною скаргою на вищевказану ухвалу слідчого судді, не заслуговують на увагу.

Таким чином, апеляційний суд, відмовляючи у відкритті провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 14 грудня 2022 року, діяв відповідно до вимог закону, а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення її скарги та вважає, що у відкритті провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 слід відмовити на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України.

Враховуючи викладене та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 на ухвалу Київського апеляційного суду від 20 грудня 2022 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3