справа № 361/6109/22
провадження № 1-кп/361/692/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.03.2023 м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

за участі : секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження № 0001568 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Княжичі Броварського району Київської області, зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня спеціальна, не одруженого, на утриманні нікого не має, не працюючого, раніше судимого 05.11.2021 Дніпровським районним судом міста Києва за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 80 годин громадських робіт, покарання відбув повністю,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

ВСТАНОВИВ:

19.09.2022 о 09 годині 30 хвилин неподалік вул. Київська в с. Княжичі Броварського району Київської області ОСОБА_4 незаконно придбав, зірвавши, для власних потреб рослини роду коноплі, які того ж дня переніс до місця свого проживання, чим незаконно придбав та розпочав незаконно зберігати наркотичний засіб для власного вживання без мети збуту. В подальшому вказані рослини висушив та довів до стану канабісу, таким чином незаконно виготовив наркотичний засіб, готовий до вживання, який незаконно зберігав при собі до 04.10.2022 року, а саме до моменту вилучення працівниками поліції під час поверхневої перевірки відповідно до ст. 34 Закону України «Про Національну поліцію України» неподалік будинку №96 в с. Княжичі Броварського району Київської області.

Вилучена у ОСОБА_4 речовина рослинного походження зеленого кольору, яка знаходилася в полімерному пакеті жовтого кольору, містить у своєму складі особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено канабіс, маса (в перерахунку на висушену речовину) становить 8,05 г.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення винним себе визнав повністю і підтвердив факт його вчинення при викладених вище обставинах, у вчиненому щиро кається, просить суд не призначати суворе покарання.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності їх позицій немає, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, що повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи щодо спрощеного кримінального правосуддя та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

За таких обставин, суд вважає, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за викладеним фактом за ч. 1 ст. 309 КК України, як незаконне придбання, виготовлення та зберігання наркотичного засобу без мети збуту.

Згідно до ст.337 КПК України суд діє лише в межах висунутого обвинувачення.

Судом досліджувалися дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , при цьому встановлено, що він раніше судимий, згідно довідки 09.03.2023 знятий з обліку у зв`язку із відбуттям 80 годин громадських робіт, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, офіційно не працевлаштований, за місцем проживання характеризується посередньо, скарги не надходили.

В суді ОСОБА_4 винним себе у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення беззастережно визнав, активно сприяв його розкриттю, щиро розкаявся, що на підставі ст. 66 КК України визнається пом`якшуючими покарання обставинами.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.

Виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації - покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.

При цьому суд враховує, що мета покарання - це те, чого прагне держава, застосовуючи його щодо особи, яка вчинила кримінальне правопорушення. Покарання повинно володіти силою впливу та стримування, що полягає не у жорстокості, а у невідворотності та можливої швидкості.

Під час судових дебатів захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 просить суд врахувати наявність пом`якшуючих покарання обставин, його характеристику та відсутність скарг на її підзахисного, а також ту обставину, що він не працевлаштований і покарання у виді штрафу для нього буде непосильним, тому просить призначити покарання у виді обмеження волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням з мінімальним іспитовим строком.

При призначені ОСОБА_4 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ч. 1 ст. 12 КК України класифікується як кримінальний проступок,враховує особливості конкретного проступку й обставини його вчинення один епізод протиправної діяльності, відсутність тяжких наслідків та завданої шкоди суспільним інтересам; особу винного, який за місцем проживання характеризується посередньо, не працюючий, а отже не має доходів, достатніх для виконання покарання у виді штрафу, є особою молодого віку, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин, та, беручи до уваги як позицію прокурора так і доводи захисника, вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді обмеження волі в наближеному до мінімальної межі, передбаченої санкцією ч. 1 ст. 309 КК України із застосуванням положень ст.75 КК України - звільнення від відбування призначеного покарання з випробуванням із покладенням обов`язків, визначених п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України протягом іспитового строку, який сам втілює в собі погрозу реального відбування призначеного покарання у разі невиконання обвинуваченим умов випробування, що є необхідним і достатнім обмеженням прав і свобод обвинуваченого з метою захисту суспільства і буде відповідати принципу Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод - пропорційності обмеження прав людини і легітимної мети покарання та невідворотності покарання.

Приймаючи таке рішення, суд виходить з того, що положення ст. 75 КК України не містять заборон чи обмежень застосування звільнення від відбування покарання з випробуванням щодо раніше судимих осіб. Хоча ОСОБА_4 раніше судимий і судимість не погашена, проте його поведінка не свідчить про підвищену суспільну небезпечність, а є результатом недостатньої соціальної адаптованості.

З урахуванням наведеного та практики Європейського суду з прав людини щодо призначення покарання й того, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, а також другорядну роль кари як мети покарання, суд дійшов висновку, що обставини справи та поведінка обвинуваченого під час досудового слідства та в суді, коли він добровільно приймав участь у встановленні всіх обставин справи, чим сприяв розкриттю кримінального правопорушення, про що зазначено прокурором в дебатах, дають обґрунтовані підстави вважати, що виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень можливе без ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробування.

Застосування більш суворих розмірів або видів покарання, за конкретних обставин справи і поведінки обвинуваченого, суд визнає явно не справедливим і достатніх підстав для цього не вбачається, так само як і для застосування правил ст. 69 КК України.

На підставі ч. 2 ст. 124 КПК України, з обвинуваченого підлягають стягненню на користь держави витрати за проведення експертизи.

Речовими доказами суд розпоряджається у відповідності із вимогами ст. 100 КПК України.

Цивільний позов відсутній. Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 124, 349, 368, 373-374, 376 КПК України, ч. 1 ст. 309 КК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання звільнити, якщо він протягом 1-річного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Відповідно до вимог ст. 165 КВК України іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

Речові докази по справі наркотичний засіб канабіс, що знаходиться в спецпакеті №5742881 в кімнаті зберігання речових доказів Броварського РУП ГУНП в Київській області - знищити.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь держави судові витрати в сумі 1132,68 грн.

Вирок може бути оскаржений з передбачених ст. 349 КПК України підстав до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області, протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1