Справа 303/1441/19
№ 1-кп/303/339/22
№ рядка с/з 111
У Х В А Л А

28 грудня 2022 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Мукачеві клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_3 , та клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу в кримінальному провадженні №0000068 внесеному до ЄРДР 15.01.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.115 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

сторони обвинувачення - прокурора ОСОБА_4

сторони захисту - обвинуваченого ОСОБА_3

- захисника (адвоката) ОСОБА_5

- потерпілої ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області, перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст. 115 КК України.

Відносно обвинуваченого ОСОБА_3 ухвалою суду від 21.07.2022 року застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави, строком до 18 вересня 2022 року, включно.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 08.09.2022 року продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.115 КК України, строком на 60 днів, тобто по 06 листопада 2022 року, включно.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 02.11.2022 року продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.115 КК України, строком на 60 днів, тобто по 31 грудня 2022 року, включно.

У судовому засіданні, під час судового розгляду, прокурор подав суду клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави, обраного обвинуваченому ОСОБА_3 ухвалою суду від 21.07.2022 року.

Клопотання мотивує тим, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого: ч.1 ст.115 КК України - тобто умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, який відповідно до ст.12 КК України, відноситься до категорії особливо тяжких злочинів та за яке Кримінальним кодексом України передбачено покарання на строк від семи до п`ятнадцяти років. Пред`явлене обвинувачення ОСОБА_3 за ч.1 ст.115 КК України, обґрунтовується сукупністю здобутих в ході досудового розслідування доказів у межах даного кримінального провадження. Обвинувачений ОСОБА_3 перебуваючи на волі може: може переховуватися від суду, усвідомлюючи тяжкість покарання, а також незаконно впливати на потерпілу та свідків, у цьому кримінальному провадженні, що може призвести до зміни їх показів та перешкоджати повному, всебічному та неупередженому дослідженню всіх обставин події, що вказує на наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК України. Усвідомлення тяжкості покарання, яке загрожує ОСОБА_3 у випадку визнання його винним, може спонукати обвинуваченого до вчинення дій, спрямованих на перешкоджання повному і об`єктивному судовому провадженню, що вказує на наявність, ризиків, передбачених: п.1), п.3), та п.5) ст.177 КПК України. Таким чином, з урахуванням особи обвинуваченого, його суспільної небезпечності, обставин вчинення цього кримінального правопорушення прокурор вважає, що до ОСОБА_3 необхідно застосувати, саме запобіжний захід у виді тримання під вартою, так як тільки такий запобіжний захід дозволить запобігти настанню вказаним ризикам і забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також виконання завдань кримінального судочинства. Підставою застосування та продовження дії запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.

Потерпіла підтримала позицію прокурора.

Обвинувачений ОСОБА_3 , просив відмовити прокурору у задоволенні клопотання про продовження відносно нього строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки не має наміру ухилятися від суду та впливати на потерпілу і свідків, чи іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, та обрати відносно нього більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 , просив відмовити прокурору у задоволенні клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно його довірителя ОСОБА_3 та подав суду клопотання про зміну запобіжного заходу його підзахисному з тримання під вартою на домашній арешт в нічний період доби. Клопотання мотивував тим, що його підзахисний має постійне місце реєстрації і проживання, неповнолітнього сина, вже значний період часу знаходиться під вартою, зокрема з 17 січня 2019 року по теперішній час, тобто три роки та одинадцять місяців. Прокурором в судовому засіданні не доведено та не додано доказів про наявність на теперішній час ризиків, які передбачені ст.177 КПК України, у їх сукупності, які давали б підстави вважати, що більш м`який запобіжний захід, аніж тримання під вартою не зможуть забезпечити належне виконання ОСОБА_3 покладених на нього процесуальних обов`язків.

Заслухавши позицію прокурора з приводу заявленого клопотання, думку обвинуваченого, його захисника, потерпілої, дослідивши клопотання, суд приходить до висновку, що клопотання підлягає до задоволення, з наступних підстав:

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. Підставою застосування запобіжних заходів є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений, може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Враховуючи практику Європейського суду та положення ч.1 ст.178 КПК України, при розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою, суд бере до уваги характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 15 років.

Прокурором у клопотанні та судовому засіданні доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим ОСОБА_3 інкримінованого йому кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.115 КК України, за якими останньому пред`явлено обвинувачення, та наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, оскільки ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні умисного, кримінального правопорушення (злочину) проти життя і здоров`я особи, що вказує на його нестійкі моральні переконання та відсутність у нього поняття цінності людського життя, немає постійного місця роботи, не має постійного доходу, а тому існують ризики, що обвинувачений перебуваючи на волі може переховуватися від суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності, незаконно впливати на свідків, вчиняти інші кримінальні правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, у зв`язку з чим, жоден з більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України не може запобігти встановленим в судовому засіданні ризикам передбаченим ст.177 КПК України, а тому обвинуваченому ОСОБА_3 слід продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначенням застави.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави, застосованого до обвинуваченого ОСОБА_3 , суд врахував наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, зокрема існування ризики переховування від суду та вчинення інших кримінальних правопорушень.

Ризиком у контексті кримінального провадження - є певна ступінь вірогідності, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, дійшов обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій обвинуваченим, оскільки попередніми ухвалами про обрання та продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави, судом була встановлена наявність існування ризику можливого переховування від суду ОСОБА_3 ..

Висновок суду про продовження існування зазначеного ризику, а саме: переховування обвинуваченого ОСОБА_3 від суду, слідує, виходячи з того, що інкриміноване йому кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч.1 ст.115 КПК України, - є особливо тяжким кримінальним правопорушенням, відповідальність за який передбачена у вигляді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років, що у розрізі положень ст.75 КК України, позбавляє суд можливості звільнення винної особи від кримінальної відповідальності чи звільнення її від відбування покарання з випробуванням. За таких обставин, у разі доведення вини ОСОБА_3 , до нього буде застосовано виключно реальне покарання у виді позбавлення волі. Наведена обставина у виді без альтернативності та тяжкості покарання, на переконання суду, сама по собі може бути мотивом та підставою для обвинуваченого вчинити дії з метою переховування від суду для уникнення притягнення до кримінальної відповідальності. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі "Ілійков проти Болгарії", в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Наведенні захисником та обвинуваченим обставини, на підставі яких останні просять змінити обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід, жодним чином не спростовують наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які були підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави, та його продовження, дані про те, що на даний час такі ризики зменшилися чи відпали в судовому засіданні не встановлені, а стороною захисту не наведені.

Крім того, з врахування особливостей конкретного кримінального провадження за ч.1 ст.115 КК України, за наявності конкретного суспільного інтересу в період дії воєнного стану у державі Україна, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості, недоторканості життя і здоров`я особи, суд не знаходить підстав для задоволення клопотань захисника обвинуваченого щодо зміни запобіжного заходу, з тримання під вартою без визначення застави на більш м`який.

Згідно ст.183 ч.1 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Відповідно до правової позиції Європейського суду у справі "Марченко проти України", при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

При вирішенні питання щодо можливості застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 більш м`яких запобіжних заходів, суд враховує вимоги ст.29 Конституції України, ст.9 Загальної Декларації прав людини, ст.5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст.12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.

Під час розгляду кримінального провадження в судовому засіданні не здобуто відомостей, які би безумовно свідчили про неможливість тримання обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою за станом здоров`я, також судом не отримано відомостей, щодо міцних соціальних зв`язків чи іншого комплексу обставин, які би переважили ризики передбачені ст.177 КПК України.

Отже, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства, колегія суддів вважає, що наявні підстави для обрання запобіжного заходу - тримання під вартою, альтернативні (більш м`які) запобіжні заходи не в змозі гарантувати належну процесуальну поведінку обвинуваченого та виконання ним процесуальних рішень суду, а тому наявна необхідність застосування такої міри запобіжного заходу, як тримання під вартою із визначенням строку у межах шістдесяти днів, відповідно до ч.1 ст.197 КПК України.

Згідно ч.4 ст.183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Відтак, є достатні підстави для задоволення клопотання прокурора та продовження обвинуваченому строк тримання під вартою на строк, що не перевищує 60 днів.

Разом з цим, та на підставі наведеного вище, суд не знаходить законних підстав для задоволення клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу відносно ОСОБА_3 з тримання під вартою на домашній арешт в темну пору доби, оскільки адвокатом в судовому засіданні не надано жодних доказів обставин, на які він посилається, як на підставу застосування до його підзахисного більш м`яких запобіжних заходів.

Керуючись: Розділ ІІ КПК України, ст.331, 371, 372 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_3 - задоволити.

Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави, обраного (ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 21.07.2022 року) відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.115 КК України, строком на 60 днів, тобто по 25 лютого 2023 року, включно.

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт у нічний період доби відмовити.

Контроль за виконанням ухвали в частині застосування запобіжного заходу, покласти на прокурора у даному кримінальному провадженні.

Копію ухвали вручити обвинуваченому та його захиснику негайно після її оголошення та направити учасникам судового провадження для відому.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення і може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з моменту оголошення в частині продовження дії запобіжного заходу.

Головуючий ОСОБА_7