Провадження № 1-кп/369/1000/23
В И Р О К

іменем України

14.02.23 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

представника цивільного відповідача ОСОБА_7 ,

представника потерпілого ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0003818 від 14 серпня 2019 року за обвинуваченням ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Чаплинка Херсонської області, який має середню освіту, одружений, працює водієм у ТОВ «Клайт», зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

14 серпня 2019 року близько 05 години 52 хвилин, водій ОСОБА_9 , керуючи автобусом марки «Богдан А 09202», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по вулиці Вячеслава Чорновола, що в місті Вишневе Києво-Святошинського району (нині Бучанського району) Київської області, зі сторони вулиці Ватутіна в напрямку міста Київ. Рухаючись у вказаному напрямку, поблизу будинку №48-Б, що по вулиці Вячеслава Чорновола міста Вишневе, водій ОСОБА_9 проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, та не обравши безпечної дистанції та безпечного інтервалу під час випередження попутного транспортного засобу, належним чином не відреагував на зміну дорожньої обстановки, а саме не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу при виникненні небезпеки для руху у вигляді велосипедиста, який рухався попереду в його смузі біля правого узбіччя в попутному напрямку та змінив напрямок свого руху вліво, в результаті чого допустив зіткнення з велосипедом марки «Ardis Fold», (рама № НОМЕР_2 ), під керуванням велосипедиста ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка рухалась попереду в попутному напрямку в його смузі та змінила напрямок свого руху вліво для об`їзду калюжі. В результаті дорожньо-транспортної пригоди велосипедист ОСОБА_11 отримала тілесні ушкодження та ІНФОРМАЦІЯ_3 під час лікування померла.

При судово-медичному дослідженні трупа виявлено наступні тілесні ушкодження: відкриту черепно-мозкову травму: 2 забиті рани волосистої частини голови справа, синець правої очної ділянки, лінійний перелом правої тім`яної скроневої кісток з переходом на основу черепа, субдуральна гематома зліва (згідно протоколу операції 150 см.куб + 50-60 см.куб повторно), епідруальна гематома справа (згідно протоколу операції 20 см куб), забій лівої лобної частки, внутрішнє-мозкова гематома лівої скроневої частки, вторинні крововиливи в стовбур мозку, набряк-набухання головного мозку; в ділянці верхніх кінцівок: синці правого ліктьового суглобу і плеча, синці біля переднього краю лівої пахвової западини, на передній поверхні лівого плечового суглобу; в ділянці нижніх кінцівок: синці на передній поверхні лівої гомілки та колінного суглобу, на переднє-зовнішній поверхні лівого стегна у верхній третині; в ділянці тулуба: синець на лівій боковій поверхні груди і живота, поширений синець в крижово-поперековій ділянці, прямі переломи 7, 8, 9 ребер справа в переднє-бокових відділах, 7, 8 ребер справа в заднє-бокових відділах.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи смерть ОСОБА_10 , 1955 р.н., наступила внаслідок відкритої черепно-мозкової травми, яка супроводжувалась переломом кісток черепа, крововиливами під оболонки, забоєм-розміжченням головного мозку, вторинними крововиливами в стовбур та набряком-набуханням головного мозку. Відкрита черепно-мозкова травма відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя та знаходиться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті. Виявлені тілесні ушкодження утворились від дії тупих предметів, що враховуючи їх характер і розташування, відомі обставини справи, могло мати місце при зіткненні автобуса з велосипедистом. Поширений синець попереково-крижової ділянки з розповсюдження половини сідниць утворився від дії травмуючої сили в напрямку близькому ззаду-наперед та свідчить, що під час первинного контакту велосипедист ймовірніше за все розташовувався задньою поверхнею тіла до транспортного засобу. Черепно-мозкова травма, переломи ребер справа, синці правої верхньої кінцівки могли виникнути при наступному падінні на правий бік та ударі об тверду поверхню. В даній дорожній обстановці, водій ОСОБА_9 грубо порушив вимоги Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, а саме п.п.: 1.3. (Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими); 1.5 (Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків); 2.3 «б» (Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний - бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом на дорозі); 12.3 (У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди); 13.1 (Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу); 13.3 (Під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду необхідно дотримувати безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху). Порушення водієм ОСОБА_9 вимог п. 12.3, 13.1, 13.3 Правил дорожнього руху України стало умовою та причиною виникнення і настання даної дорожньо-транспортної пригоди і знаходиться в прямому причинному зв`язку з наслідками, які наступили в результаті ДТП.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 винним себе у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю та надав суду показання, що дійсно за наведених в обвинуваченні обставин вчинив даний злочин, а саме 14.08.2019 він рухаючись на автобусі «Богдан» в м. Вишневе Бучанського району Київської області, не дотримався Правил дорожнього руху та здійснив наїзд на потерпілу ОСОБА_10 , яка рухалася на велосипеді та яка від отриманих травм померла в лікарні. У вчиненому розкаюється, просить призначити йому покарання не пов`язане з позбавленням волі, а також просив суд не позбавляти його права керування транспортними засобами, оскільки він працює водієм на автобусі і це є єдиний заробіток на проживання.

Потерпілий ОСОБА_6 та його представник адвокат ОСОБА_8 просив суд призначити ОСОБА_9 покарання не пов`язане з позбавленням волі, а також просив суд не позбавляти останнього права керування транспортними засобами, зазначили, що обвинувачений частково відшкодував завдану злочином шкоду потерпілому. Просили суд стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» на користь потерпілого матеріальну шкоду, завдану злочином, а також просили цивільний позов потерпілого до Приватного підприємства інвалідів «Надія-2000» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди залишити без розгляду.

Представник цивільного відповідача Приватного підприємства інвалідів «Надія-2000» надав до суду відзив на цивільний позов, в якому просив в задоволенні позову до Приватного підприємства інвалідів «Надія-2000» відмовити, оскільки розмір вимоги про відшкодування моральної шкоди не відповідає принципам розумності і справедливості, а також враховуючи те, що Приватне підприємство інвалідів «Надія-2000» передавало грошові кошти в розмірі 9900 грн на лікування ОСОБА_12 її донькам ( ОСОБА_13 та ОСОБА_14 ), а також передавало 30000 грн на поховання ОСОБА_12 потерпілому ОСОБА_6 та ОСОБА_14 , на підтвердження вказаного до відзиву додано копії відповідних розписок. Крім того, просив суд прийняти відмову потерпілого ОСОБА_6 від цивільного позову до Приватного підприємства інвалідів «Надія-2000», зважаючи на його заяву.

Суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, врахувавши, що проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому суд з`ясував, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає, судом також роз`яснено учасникам судового провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

А тому, крім допиту обвинуваченого, інші докази, за погодженням з учасниками судового провадження, не досліджувалися, за винятком документів, які стосуються особи обвинуваченого та характеризуючих його даних, заходів забезпечення кримінального провадження, процесуальних витрат та речових доказів.

Допитавши обвинуваченого, який визнав себе винним та добровільно повідомив суду обставини вчинення кримінального правопорушення, а також дослідивши матеріали кримінального провадження, вислухавши виступи учасників судового провадження в дебатах та останнє слово обвинуваченого, суд дійшов таких висновків.

Показання обвинуваченого є послідовними, логічними, відповідають фактичним обставинам справи, а тому не викликають у суду сумнівів щодо правильності розуміння обвинуваченим обставин кримінальних правопорушень, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілої.

Призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання, а також те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого суд визнає щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлені.

Враховуючи вказане, зважаючи на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та вид покарання, передбаченого санкцією частини другої статті 286 КК України, суд призначає обвинуваченому основне покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

Приймаючи до уваги, що виправлення обвинуваченого можливе без відбування покарання, враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, щире каяття обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується посередньо, одружений, на обліку у лікаря-психіатра та у лікаря-нарколога не перебуває, раніше не судимий, суд дійшов висновку про можливість звільнити ОСОБА_9 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України з покладенням обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України, строком на три роки.

Крім того, суд не призначає додаткове покарання обвинуваченому, враховуючи позицію потерпілого, який просив суд не позбавляти обвинуваченого права керування транспортними засобами, а також те, що для обвинуваченого, який працює водієм у ТОВ «Клайт», керування транспортним засобом є єдиним джерелом доходу для проживання.

Вирішуючи цивільний позов позивача ОСОБА_6 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна», Приватного підприємства інвалідів «Надія-2000» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, суд виходить з такого.

Потерпілий до початку судового розгляду пред`явив до ПрАТ СК «ПЗУ Україна», ППІ «Надія-2000» цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в якому просив стягнути з ПрАТ СК «ПЗУ Україна», 71519 грн відшкодування матеріальної шкоди на поховання ОСОБА_10 та встановлення надгробного пам`ятника, а також з ППІ «Надія-2000» - 700000 грн відшкодування моральної шкоди.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 позовні вимоги до ПрАТ СК «ПЗУ Україна» підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, разом з тим надав заяву від 24.11.2022 року в якій зазначив, що відмовляється від позовних вимог до ППІ «Надія-2000», тому в цій частині позов просить залишити без розгляду. В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 вказану заяву підтримав.

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» надіслало до суду відзив на позовну заяву потерпілого ОСОБА_6 , в якій проти позову заперечило з підстав відсутності на момент звернення останнього із позовною заявою у страховика обов`язку виплати страхового відшкодування, оскільки відсутній вирок суду, що набрав законної сили, яким встановлено вину ОСОБА_9 у спричиненні дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно з положеннями ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено порядок відшкодування шкоди, пов`язаною із смертю потерпілого.

У пункті 27.4. вказаного Закону зазначено, що страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Встановлено, що дорожньо-транспортна подія, внаслідок якої померла ОСОБА_10 , мала місце в межах строку дії договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АМ № 9312448, отже, вищевказана обставина є страховим випадком.

Правовідносини сторін урегульовано пунктом 27.4 статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». В обґрунтування позовних вимог про понесені фактичні витрати на поховання ОСОБА_10 та встановлення надгробного пам`ятника, позивач надав копії товарного чеку від 20.08.2019 р. (ритуальні послуги 5590 грн), акт здачі-прийняття робіт № ОУ -0000372 від 20.08.2019 (послуги поховання 929 грн), товарного чеку № 40/04/42 (гранітна продукція та монтаж аванс 15000 грн) та договору № 40/04/42 від 21.08.2019 року. Інші документи, що підтверджують фактичні витрати потерпілого (цивільного позивача), що пов`язані із похованням та встановленням надгробного пам`ятника до матеріалів справи не додано. Таким чином, враховуючи наявні докази у справі, позовні вимоги до ПрАТ СК «ПЗУ Україна» підлягають задоволенню частково, а саме в розмірі 21519 грн. В задоволенні решти позовних вимог до ПрАТ СК «ПЗУ Україна» необхідно відмовити як необґрунтованих належними доказами та підтвердження витрат пов`язаних із похованням та встановленням надгробного пам`ятника.

Крім того, враховуючи заяву потерпілого ОСОБА_6 від 24.112022 року, яку останній підтримав в судовому засіданні, наявні підстави відповідно до вимог ст. 257 ЦПК України для залишення позовних вимог ОСОБА_6 до ППІ «Надія-2000» без розгляду.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 174 КПК України підлягає скасуванню арешт, накладений ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20.08.2019 на автобус марки «Богдан А 09202 », реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_9 не застосовувався.

Судові витрати підягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_9 в сумі 11661 грн 12 коп.

Доля речових доказів вирішується в порядку ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368 - 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_9 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_9 від відбування основного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_9 обов`язки періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_6 21519 (двадцять одна тисяча п`ятсот дев`ятнадцять) грн. 00 коп. у відшкодування матеріальної шкоди. В задоволенні решти позовних вимог до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» відмовити.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 до Приватного підприємства інвалідів «Надія-2000» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, залишити без розгляду.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь держави 11661 (одинадцять тисяч шістсот шістдесят одну) грн 12 коп. процесуальних витрат на залучення експерта.

Скасувати арешт, накладений ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20.08.2019 на автобус марки «Богдан А 09202 », реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Речові докази:

- автобус марки «Богдан А 09202 », реєстраційний номер НОМЕР_1 , який передано Приватному підприємству інвалідів «Надія-2000» - залишити у користуванні власника.

- диск з відеозаписом події ДТП, який зберігається при матеріалах кримінального провадження залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору; інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді; копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_15 Перекупка