ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 495/1173/22

Номер провадження 1-кп/495/765/2022

21 листопада 2022 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючої одноособово судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровського кримінальні провадження,які внесені в ЄРДР №0001369 від 16 листопада 2021 року та № 0000903 від 03.08. 2022 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Гуляй-Поле, Криничанського району, Дніпропетровської області,громадянина України, українця,з неповною середньою освітою, не одруженого,але знаходиться у фактичних шлюбних відносинах, який має на утриманні 7-х неповнолітніх дітей, офіційно не працюючого, раніше судимого:

-12.06.1996 року Саратським райнним судом Одеської області за ст. 81-1 КК України до 4-х років позбавлення волі ,

-15.04.2004 року Саратським районним судом Одеської області до 3-х років позбавлення волі,звільнився 03.08.2006 року на підставі ухвали Маліновського районного суду міста Одеси від 27.07. 2006 року умовно-достроково на невідбутий строк 7 місяців 15 днів,

-23.05.2007 року Саратським районним судом Одеської області за ч.3 ст. 185,71 КК України до 3-х років 7 місяців позбавлення волі,звільнився 22.09.2010 року по відбуттю міри покарання,

-24.04.2014 року Маліновським районним судом міста Одеси за ч.2 ст. 263 КК України до 3-х років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік,на підставі ухвали Маліновського районного суду міста Одеси звільнений від відбування покарання в зв`язку з закінченням іспитового строку,

-08.06. 2017 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області за ч.3 ст. 185 КК України до 3-х років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки,14.01.2020 року звільнений від відбуття покарання в зв`язку з закінченням іспитового строку

-02.09. 2020 року Саратським районним судом Одеської області за ч.1 ст. 185 КК України до 1 року обмеження волі з іспитовим строком 1 рік,звільнений від відбуття покарання 22.12. 2021 року в зв`язку із закінченням іспитового строку,

проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні кримінальних правопорушень , передбачених ч.1 ст.119, ч.4 ст. 186 КК України-

сторони кримінального провадження:
прокурор Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області- ОСОБА_4

обвинувачений - ОСОБА_3

захисник ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3

потерпілі- ОСОБА_6 . ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення,передбачені ч.1 ст.119 та ч.4 ст. 186 КК України, при наступних обставинах:

15 листопада 2021 року приблизно о 19 годині 00 хвилин обвинувачений ОСОБА_3 перебуваючи за місцем свого мешкання, а саме в приміщенні веранди будинку АДРЕСА_1 , де разом із своїм знайомим потерпілим ОСОБА_8 , відпочиваючи після спільно виконаної господарчої роботи, розпивали спиртні напої.

Під час вживання спиртного, між обвинуваченим ОСОБА_3 та потерпілим ОСОБА_8 , на побутовому підґрунті виник словесний конфлікт який перейшов у бійку. Далі обвинувачений ОСОБА_3 та потерпілий ОСОБА_8 вийшовши у двір продовжили словесний конфлікт, під час якого ОСОБА_9 проявляючи злочинну недбалість, не передбачаючи можливості настання тяжких наслідків для життя та здоров`я потерпілого ОСОБА_8 чи смерті потерпілого ОСОБА_8 , хоча повинен був і міг передбачити діючи з більшою обачністю, 15 листопада 2021 року приблизно о 23 годині 00 хвилин, більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не надалось можливим, умисно здійснив поштовх останнього, від чого потерпілий ОСОБА_8 перечепився через дерев`яну собачу будку, впав на тверду поверхню землі вдарившись при цьому головою, внаслідок чого отримав тілесні ушкодження у вигляді черепно-мозкової травми, перелому потиличної кістки з геморагічними забоями даної локалізації, субдуральної гематоми зліва, від яких ІНФОРМАЦІЯ_2 помер у КНП «Одеська обласна клінічна лікарня».

Безпосередньо, смерть потерпілого ОСОБА_8 , перебуває в прямому причинному зв`язку з виявленою в нього закритою черепно-мозковою травмою у вигляді перелому кісток склепіння та основи черепа, крововиливів під м`які оболонки головного мозку, забою-розміжчення головного мозку. Причиною смерті потерпілого ОСОБА_8 є набряк головного мозку.

Крім того, Указом Президента №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України в Україні запровадили воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, строком на 30 діб. На часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб. 21 квітня 2022 року Верховна Рада прийняла Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 19 квітня 2022 року №7300, за яким воєнний стан в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб. 22 травня 2022 року Верховна Рада прийняла Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 18 травня 2022 року №7389, за яким строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

02.08.2022, приблизно о 22.00 годині,обвинувачений ОСОБА_3 усвідомлюючи та розуміючи про об`явлення воєнного стану на території України, перебуваючи по вулиці Виноградній в с. Старокозачому Білгород-Дністровського району Одеської області, діючи умисно, протиправно, повторно з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно - небезпечних наслідків, шляхом вільного доступу через внутрішній двір проник у житловий будинок по АДРЕСА_2 , де у присутності потерпілого ОСОБА_6 , зайшов у спальну кімнату, вхід в яку розташований зліва від входу в будинок у приміщенні коридору.

Далі, обвинувачений ОСОБА_3 , знаходячись у приміщенні спальної кімнати вказаного будинку, реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, діючи відкрито, схопивши правою рукою з поверхні дерев`яної тумби, розташованої з права від входу в приміщенні спальної кімнати, відкрито викрав належний потерпілому ОСОБА_6 мобільний телефон марки «Nous» моделі «ns5003», вартістю 1300 гривень.

Далі, обвинувачений ОСОБА_3 , реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, зайшов в іншу спальну кімнату будинку, вхід в яку розташований прямо від входу в приміщенні коридору, в приміщенні якої, у присутності потерпілого ОСОБА_6 , всупереч волі останнього, схопивши з поверхні розташованої зліва від входу в приміщенні спальної кімнати дерев`яної тумбочки умисно,повторно , відкрито викрав, належний потерпілому мобільний телефон марки «Nokia» модель 101, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 та ІМЕІ2: НОМЕР_2 , вартістю 283,33 гривень.

Разом з викраденим майном обвинувачений ОСОБА_3 з місця події зник, отримавши можливість розпоряджатися ним на власний розсуд, чим завдавпотерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 1583,33 гривень.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_3 вчинив умисне,повторне відкрите викрадення чужого майна (грабіж ), поєднане з проникненням у житло , вчинене в умовах воєнного стану, тобто скоїв кримінального правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 186 КК України та вчинив вбивство потерпілого через необрежність, тобто кримінальне правопорушення,передбачене ч.1 ст. 119 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 винними себе визнав у повному обсязі.

Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив вимоги ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України і наслідки обмеження обсягу доказів, визнає недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченого ОСОБА_3 відносно фактичних обставин кримінального правопорушення, оскільки вони ніким не оспорюються, та дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_3 погодився з тим, щоб судовий розгляд обмежився його допитом, та дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинуваченого. Обвинуваченому було роз`яснено, що в даному випадку він позбавляються права оспорювати в апеляційному порядку фактичні обставини кримінального правопорушення.

Не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_3 пояснив суду,що дійсно 15 листопада 2021 року він разом зі своїм знайомим ОСОБА_8 розпивали спиртні напої в приміщенні веранди будинку АДРЕСА_1 .Під час розпиття спиртних напоїв між ними виникла сварка,вони вийшли на подвір`я домоволодіння та під час сварки він здійснив поштовх потерпілого,який перечепився через собачу будку,впав на тверду поверхню землі та оримав тілесні ушкодження. Він одразу викликав медичну допомогу,але від отриманої травми потерпілий помер у лікарні. В скоєному щиро розкаявся,оскільки він повинен був і міг передбачити наслідки та діяти з більшою обачністю.

Крім того,2 серпня 2022 року приблизно в 22 години він шляхом вільного доступу проник в будівлю домоволодіння АДРЕСА_2 ,де у присутності потерпілого зайшов у спальну кімнату,звідки відкрито викрав мобільний телефон ,потім зайшов в іншу кімнату звідки викрав ще один мобільний телефон, розуміючи що він здійснює відкрите заволодіння чужим майном. Просить суд врахувати що викрадене майно повернуто потерпілому, тобто тяжких наслідків від його дій не настало. Про те,що в країні оголошено воєнний стан та його правові наслідки йому було відомо. В скоєному щиро розкаялася.

Оцінюючи докази у сукупності, суд визнає винним обвинуваченого ОСОБА_3 у скоєні інкримінованих йому кримінальних правопорушень та кваліфікує їх за ч.1 ст. 119 України-вбивство потерпілого через необережніть та ч.4 ст. 186 КК України- умисне,повторне відкрите викрадення чужого майна(грабіж) поєднане з проникненням у житло та в умовах воєнного стану.

Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд відносить щире каяття, сприяння розкриттю злочину,в тому числі добровільне з`явлення до правоохоронних органів після вчинення вбивства за необережності .

Відповідно до ст. 67 КК України до обставин, які обятжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд відносить вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Стосовно призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд приходить до наступного :

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року ратифікованої законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР - кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до приписів ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

За змістом статей 50, 65 КК, особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості кримінального правопорушення.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами. Оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2004 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, суди мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини», передбачено, що при розгляді справ рішення ЄСПЛ застосовуються як джерело права.

Так, у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним».

Оскільки в судовому засіданні було встановлено обґрунтованість висунутого проти обвинуваченого ОСОБА_3 кримінального обвинувачення, суд вважає необхідним призначити йому покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує суспільну небезпеку та характер вчинених ним кримінальних правопорушень, посереднью характеристику за місцем мешкання обвинуваченого, його вік, стан здоров`я, те, що він раніше притягався до кримінальної відповідальності, вчинив кримінальні правопорушення, одне з яких згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

Враховуючи викладене, а також те, що обвинувачений ОСОБА_3 раніше неодноразово судимий за вчинення умисних корисних злочинів в тому числі до позбавлення волі , враховуючи його вік та стан здоров`я, те що він має постійне місце проживання на території Білгород-Дністровського району Одеської області, суд приходить до висновку про необхідність призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 .Суд приходить до переконання, що засудження обвинуваченого ОСОБА_3 до позбавлення волі відповідає вимогам справедливості при застосуванні покарання і відображує співмірність злочину та кари і тільки таке покарання буде достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Разом з тим, з урахуванням того,що обвинувачений ОСОБА_3 має на утриманні 7-х неповнолітніх дітей, враховуючи те,що тяжких наслідків від вчиненого ним кримінального правопорушення,передбаченого ст. 186 ч.4 КК України не настало, незначний розмір викраденого майна, фактичне відшкодування заподіяної майнової шкоди,оскільки викрадене майно повернуто потерпілому під час досудового розслідування та він не наполягає на суворому покаранні обвинуваченого, суд вважає за можливе застосувати до обвинуваченого ОСОБА_3 ст. 69 КК України-покарання нижче від нижчої межи, визнав обставини, вказані вище виключеними по справі.

Речовий доказ по справі- мобільний телефон "Nokia" модель 101 чорного кольору який упакваний в сейф-пакет № FPS5008743 та згідно постанови слідчого Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області визнаний речовим доказом, зданий на зберігання до камери схову речових доказів Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області згідно квітанції № 1971 та на який згідно ухвали слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 10 серпня 2022 року накладено ареш- слід повернути потерпілому ОСОБА_6 ,знявши арешт з вказаного майна.

Цивільний позов по даному кримінальному провадженню не заявлений.

Суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 витрати по залученню експерта у кримінальному провадженні, а саме : по проведенню судово-товарознавчої експертизи № СЕ-19/116-22/13089-ТВ від 16.08.2022 року в розмірі 1510гривень 24 коп. та по проведенню судово-товарознавчої експертизи № СЕ-19/116-22/13087-ТВ від 31.08.2022 року в розмірі 1132 гривні 68 коп.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 обраний на стадії підготовчого судового засідання згідно ухвали Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 07.10.2022 року-тримання під вартою в Державній установі "Ізмаїльський слідчий ізолятор " та до набуття вироком законної чинності суд вважає за доцільне залишити саме такий запобіжний захід.

Керуючись ст. ст. 349, 369, 371, 373, 374, 376, 392- 395 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 119 КК України та ч.4 ст. 186 КК України та призначити йому покарання :

-за ч. 4 ст. 186 КК України ,із застосуванням ст. 69 КК України, у вигляді 4-х років позбавлення волі,

-за ч.1 ст. 119 КК України у вигляді 3-х років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України ,шляхом поглинання меньш суворого покарання,більш суворим,остаточно ОСОБА_3 призначити покарання у вигляді 4-х років позбавлення волі.

Міру покарання засудженому ОСОБА_3 рахувати з 15 серпня 2022 року.

Міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_3 до набуття вироком законної чинності залишити тримання під вартою в Державній установі " Ізмаїльський слідчий ізолятор".

Стягнути з засуженого ОСОБА_3 витрати по залученню експертів у кримінальному провадженні, а саме : по проведенню судово-товарознавчої експертизи № СЕ-19/116-22/13089-ТВ від 16.08.2022 року в розмірі 1510гривень 24 коп. та по проведенню судово-товарознавчої експертизи № СЕ-19/116-22/13087-ТВ від 31.08.2022 року в розмірі 1132 гривні 68 коп.

Речовий доказ по справі- мобільний телефон "Nokia" модель 101 чорного кольору який упакваний в сейф-пакет № FPS5008743 та згідно постанови слідчого Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області визнаний речрвим доказом, зданий на зберігання ддо камери сххову речових доказів Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області згідно квітанції № 1971 та на який згідно ухвали слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 10 серпня 2022 року накладено ареш- повернути потерпілому ОСОБА_6 ,знявши арешт з вказаного майна

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення, через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області.

Вирок суду у відповідності з вимогами ст. 394 ч.2 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини 3 ст. 349 КПК України.

Копію вироку негайно видати засудженому та прокурору.

Суддя : ОСОБА_1