Справа №601/3019/21
Провадження № 1-кп/601/16/2023
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2023 року м. Кременець

Кременецький районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременець кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000148 від 05 липня 2021 року про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Підлісці Кременецького району Тернопільської області, жителя АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, непрацюючого, неодруженого, раніше не судимого згідно ст. 89 КК України,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,-

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

УСТАНОВИВ:

25 червня 2021 року близько 16 години 10 хвилин між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , котрі перебували на території парку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , на грунті раніше сформованих неприязних відносин виник словесний конфлікт.

Під час вказаного конфлікту в ОСОБА_3 виник протиправний умисел на заподіяння ОСОБА_5 тілесних ушкоджень.

Реалізовуючи свій протиправний намір, 25.06.2021 близько 16 години 10 хвилин ОСОБА_3 , перебуваючи в м. Кременець Тернопільської області на території парку, що знаходиться по вул. 107-ї Кременецької дивізії, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, підійшов до ОСОБА_5 , та на грунті раніше сформованих неприязних відносин, спричинив словесний конфлікт під час якого умисно наніс 3-4 удари кулаками обох рук в обличчя ОСОБА_5 , внаслідок чого ОСОБА_5 впав на землю.

Своїми умисними діями ОСОБА_3 спричинив потерпілому ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді забійної рани ділянки перенісся та забиття м`яких тканин в ділянці нижньої щелепи зліва у вигляді набряку.

Виявлені у ОСОБА_5 тілесні ушкодження за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень із короткочасним розладом здоров`я - п.п.2.3.1(а) п.2.3.3 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (МОЗ України, Київ, 1995 року).

Вказаними діями обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.125 КК України - умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, визнав повністю, підтвердивши зазначені в обвинувальному акті обставини. Вказав, що дійсно у нього був конфлікт із ОСОБА_5 під час якого він вдарив три чи чотири рази потерпілого в обличчя. Потерпілий впав на землю. Цивільний позов визнає повністю щодо матеріальної шкоди шкоди та частково моральну шкоду в розмірі 10 000 гривень.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 підтвердив зазначені в обвинувальному акті обставини. Вказав, що дійсно ОСОБА_3 вдарив його три чи чотири рази в обличчя, після чого він впав на землю, деякий час лікувався, оскільки в нього був короткочасний розлад здоров`я. Цивільний позов підтримує повністю з підстав наведених у ньому.

Крім повного визнання вини обвинувачений повністю погодився зі всіма доказами по справі, що були зібрані в ході досудового слідства і підтверджували його винність у вчинені кримінального правопорушення згідно пред`явленого обвинувального акту, відмовившись від їх дослідження в ході судового розгляду.

Оскільки фактичні обставини справи не оспорюються учасниками судового провадження, показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи, з`ясувавши правильність розуміння учасниками судового провадження обставин справи, не маючи сумнівів у добровільності їх позиції, роз"яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд приходить до висновку, що на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України слід визнати за недоцільне досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та обмежитись допитом обвинуваченого, потерпілого, дослідженням письмових доказів цивільного позову та даних у справі, що характеризують особу обвинуваченого.

З урахуванням наведеного, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов висновку, що подія кримінального правопорушення мала місце, вина обвинуваченого ОСОБА_3 в умисному заподіянні легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, при обставинах встановлених органом досудового розслідування, доведена повністю, поза розумним сумнівом, а дії останнього обгрунтовано кваліфіковані за ч.2 ст.125 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд відповідно до вимог ст. 50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком, особу винного, який на обліку в лікаря психіатра чи нарколога не перебуває; обставини, що пом`якшують покарання - визнання вини, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставини, що обтяжують покарання відсутні.

Аналізуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що з метою виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 йому слід призначити покарання в межах санкції статті обвинувачення у виді громадських робіт.

Підстав для обрання ОСОБА_3 більш м`яких або тяжких покарань суд не знаходить.

Вищевказане покарання суд вважає необхідним та достатнім для досягнення мети не лише кари за вчинене обвинуваченим, а й буде слугувати для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як обвинуваченим так і іншими особами.

Потерпілий ОСОБА_5 звернувся до суду з цивільним позовом в якому просив стягнути з ОСОБА_3 майнову шкоду в розмірі 8225 грн 70 коп, яку він поніс у зв`язку з витратами на лікування (купівля медикаментів, медичного інвентарю, медичного обстеження та втраченим заробітком у зв`язку із ушкодженням його здоров`я), а також просив стягнути 50 000 грн моральної шкоди.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом.

Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє у ньому.

Вартість лікування спричинених потерпілому тілесних ушкоджень підтверджується чеками (а.с. 19, т. 1).

Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Відповідно до постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна», в редакції від 03.12.1997 при визначенні розміру шкоди суд має виходити з цін на майно, що діють у даній місцевості на час розгляду справи, і застосовувати встановлені нормативно-правовими актами для даних випадків кратність, коефіцієнти, індекси, податок на добавлену вартість, акцизний збір тощо. Покладаючи на підсудного обов`язок відшкодувати матеріальну шкоду, суд має виходити з установленого законом правила про те, що шкода, заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню в повному обсязі. Суд може зменшити розмір відшкодування заподіяної шкоди лише з підстав, передбачених законодавством, з наведенням у вироку відповідних мотивів. Не підлягає зменшенню розмір шкоди, якщо вона заподіяна злочинними діями засудженого, вчиненими з корисливою метою.

З огляду на викладене, з врахуванням що обвинувачений ОСОБА_8 повністю визнав цивільний позов в частині відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 8225 грн70 коп, що дана вимога є обґрунтованою та документально підтвердженою, а тому підлягає задоволенню.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. В пункті 9 цієї Постанови зазначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема,враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану тощо. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_3 спричинив потерпілому ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді: забійної рани ділянки перенісся та забиття м`яких тканин в ділянці нижньої щелепи зліва у вигляді набряку. Виявлені у ОСОБА_5 тілесні ушкодження за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень із короткочасним розладом здоров`я.

Відповідно до ч.3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Враховуючи характер правопорушення, ступінь фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого, позбавлення можливості їх реалізації, тяжкість вимушених змін у його життєвих відносинах, часу і зусиль, необхідних для відновлення попереднього фізичного стану здоров`я потерпілого, а також з врахуванням матеріального стану обвинуваченого, суд приходить до висновку про те, що з обвинуваченого слід стягнути на користь потерпілого 20 000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.

На думку суду, така сума моральної шкоди відповідає характеру та обсягу перенесених потерпілим фізичних страждань внаслідок заподіяння йому тілесних ушкоджень обвинуваченим, а також відповідає критеріям розумності та справедливості.

На підставі наведеного та керуючись ст. 349, 374, 375 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначити йому покарання за цією статтею у виді двохсот годин громадських робіт.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 до обвинуваченого ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної, моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 моральну шкоду в сумі 20 000 (двадцять тисяч) гривень, матеріальну шкоду в сумі 8225 (вісім тисяч двісті двадцять п`ять) гривень 70 копійок.

В решті позовних вимог відмовити.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України до Тернопільського апеляційного суду через Кременецький районний суд Тернопільської області, шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до п.15 ст. 615 КПК України, після складання та підписання повного тексту вироку суд обмежується проголошенням його резолютивної частини.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий