СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кп/759/954/23
ун. № 759/5399/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2023 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

провівши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в м. Києві судове засідання у кримінальному провадженні за № 0002493 від 04.12.2022, стосовно ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

інші учасники судового провадження:

потерпіла - ОСОБА_6 ,

розглянувши клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Святошинського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження за № 0002493 від 04.12.2022, стосовно ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України.

Прокурор у вказаному провадженні заявила письмове клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 , посилаючись на ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме: запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від суду, 06.04.2023 було проведено підготовче судове засідання та призначено розгляд обвинувального акту на 14.04.2023. Проте, будучи належним чином повідомлений, ОСОБА_3 в судове засідання 14.04.2023 не з`явився, не повідомив суд про причини своєї неявки; запобігання спробам обвинуваченого ОСОБА_3 вчиняти кримінальні правопорушення, що є головним ризиком у даному кримінальному провадженні. Так, ОСОБА_3 після направлення обвинувального акту у даному кримінальному провадженні до суду знову продовжив вчиняти кримінальні правопорушення стосовно потерпілої. Так, 07.03.2023 будучи особою, відносно якої винесено обвинувальний припис 07.03.2023 приблизно о 18 годині наблизився на відстань менше 200 метрів до місця проживання ОСОБА_7 і знову ж таки почав ображати та погрожувати, за що вироком Святошинського районного суду від 27.03.2023 по справі № 759/5325/23 засуджений за ст. 390-1 КК України до одного року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік. Даний вирок суду також не зупинив ОСОБА_3 , оскільки 12.04.2023 приблизно о 9 годині він знову прийшов до місця проживання потерпілої, порушуючи обмежувальний припис з метою залякування та погроз. За даним фактом внесено відомості до ЄРДР за № 0000810 за ст. 390-1, ОСОБА_3 повідомлено про підозру та обвинувальний акт на даний час перебуває на розгляді в Святошинському районному суді. 26.04.2023 ОСОБА_3 , незважаючи на те, що на 14 годину призначено судове засідання, в 04.50 години знов порушив обмежувальний припис, знов розбив вікно на балконі, ображав та погрожував потерпілій, перебуваючи біля її будинку. За даним фактом внесено відомості до ЄРДР за № 0000905 від 26.04.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 390-1 КК України. Таким чином, систематичні дії ОСОБА_3 , які тривають з грудня 2022 року і не припиняються незважаючи на жодні передбачені чинним законодавством заходи впливу, а саме: притягнення до адміністративної відповідальності з середини 2022 по січень 2023 7 разів; винесення обмежувального припису судом від 10.02.2023, яким протягом 6 місяців заборонено ОСОБА_3 перебувати в місяці проживання ОСОБА_6 , наближатися на відстань менше 200 метрів до місця її проживання та інше; засудження вироком суду від 27.03.2023 за ст. 390-1 КК України; направлення обвинувального акту до суду за ст. 126-1 КК України, мають бути зупинені в правовому полі шляхом обрання запобіжного заходу саме у виді тримання під вартою; запобіганням спробам впливати на свідків та потерпілу у даному кримінальному провадженні, які ще не допитувались в судовому засіданні. Як зазначалося, обвинувачений продовжує переслідувати потерпілу, бити вікна в її квартирі, погрожувати, ображати та вчиняти психологічне насильство, внаслідок чого потерпіла ОСОБА_6 відчуває реальну небезпеку за своє життя. Тримання під вартою унеможливило би продовження подібних дій і припинило би вчинення кримінальних правопорушень обвинуваченим. Безкарність дій обвинуваченого призвела до залякування свідків у даному кримінальному провадженні, а саме мешканців будинку, в якому проживає потерпіла - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , які відчувають небезпеку за себе та на даний час бояться прийти в судові засідання, оскільки вважають, що наступним жертвами агресії обвинуваченого можуть стати саме вони. Цілком зрозумілим є те, що застосування до ОСОБА_3 запобіжних заходів у виді особистого зобов`язання чи домашнього арешту не зупинить вчинення обвинуваченим кримінальних правопорушень. Застосування застави в даному випадку також прокурор вважає не можливим, оскільки злочин, у якому обвинувачується ОСОБА_3 пов`язаний з застосуванням психологічного насильства до потерпілої. А психологічне насильство є різновидом насильства.

Захисник, думку якого підтримав обвинувачений, заперечував проти заявленого клопотання, просив обрати ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Потерпіла ОСОБА_6 просила застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 , оскільки 26.04.2023 вранці останній знову побив вікна в її квартирі і погрожував потерпілій.

Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, вивчивши письмове клопотання та матеріали кримінального провадження, приходить до наступних висновків.

Згідно ч. 7 ст. 42 КПК України, підозрюваний, обвинувачений зобов`язаний, зокрема прибути за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, а в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк - заздалегідь повідомити про це зазначених осіб.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладеним на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження; незаконно впливати на потерпілих, свідків, які ще не допитані; перешкоджати іншим чином кримінальному провадженню. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Водночас, ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. П.1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Практика Європейського суду з прав людини, сформульована в рішенні «Лабіта проти Італії» від 6.04.2000 р., свідчить проте, що тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що відносно ОСОБА_3 запобіжний захід не обирався, у судове засідання призначене на 14.04.2023 він не прибув, про поважність причин неявки до суду не повідомляв. Судова повістка, що направлялася ОСОБА_3 за адресою його проживання, згідно роздруківки трекінгу сайту «Укрпошта» не вручена під час доставки.

За наведених обставин, суд вважає встановленим факт порушення обвинуваченим ОСОБА_3 його процесуальних обов`язків, передбачених ч. 7 ст. 42 КПК України.

Ризиками, які свідчать про доцільність обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою та стверджують наявність конкретного суспільного інтересу з урахуванням встановлених обставин, на думку суду, є можливість ОСОБА_3 переховуватись від суду, вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Разом з цим, суд враховує, що ОСОБА_3 обвинувачуються у вчиненні злочину пов`язано з застосуванням психологічного насильства до потерпілої, вагомість доказів у даному кримінальному провадженні, особу обвинуваченого, який раніше не судимий.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді обмеження волі на строк до п`яти років, або позбавлення волі на строк до двох років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Згідно вимог п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність обрання ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 193, 194, 196, 197, 331, 350, 369-372, 376 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про обрання обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту - відмовити.

Обрати обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів, тобто до 23 червня 2023 року (включно), і утримувати його у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

ОСОБА_3 взяти негайно під варту в залі суду.

Визначити обвинуваченому ОСОБА_3 розмір застави, який здатний забезпечити виконання покладених на нього обов`язків, а саме 20 (двадцять) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 53 680 (п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят) грн. 00 к., після внесення якої ОСОБА_3 підлягає звільненню з під варти в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 202 КПК України.

У разі внесення застави, покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 строком на 2 (два) місяці обов`язки, передбачені п. 1-4 ч. 5 ст.194 КПК України, а саме:

1) прибувати за викликом до суду;

2) не відлучатись із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває без дозволу суду;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або роботи;

4) утримуватися від спілкування з потерпілою та свідками даного кримінального провадження, - не виконання яких тягне можливість застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Копію ухвали вручити обвинуваченому та прокурору, а також надіслати до Державної установи «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України на виконання.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали проголошено 28 квітня 2023 року.

Суддя ОСОБА_1