Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 537/3588/20
Провадження № 1-кп/553/1062/2023
У Х В А Л А

Іменем України

03.01.2023м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

захисників ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали об`єднаних кримінальних проваджень за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.255 (в редакції 05.04.2001 року), ч.4 ст.28, ч.1 ст.263, ч.2 ст.306, ч.3 ст.27 ч.4 ст.28 ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.255 (в редакції 05.04.2020 року), ч.2 ст.306, ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.255 (в редакції 05.04.2020 року), ч.4 ст.28 ч.1 ст.263, ч.2 ст.27, ч.4 ст.28 ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.255 (в редакції 05.04.2001 року), ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307 КК України,

ВСТАНОВИВ:

27.12.2022 року в провадження судді Ленінського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 надійшли матеріали об`єднаного кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.255 (в редакції 05.04.2001 року), ч.4 ст.28, ч.1 ст.263, ч.2 ст.306, ч.3 ст.27 ч.4 ст.28 ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.255 (в редакції 05.04.2020 року), ч.2 ст.306, ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.255 (в редакції 05.04.2020 року), ч.4 ст.28 ч.1 ст.263, ч.2 ст.27, ч.4 ст.28 ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.255 (в редакції 05.04.2001 року), ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307 КК України.

Ухвалою судді від 28.12.2022 року призначено підготовче судове засідання на 03.01.2023 року.

В підготовчому судовому засіданні судом поставлено на обговорення питання щодо підсудності даної справи Ленінському районному суду м. Полтави, оскільки відповідно до ст.412 КПК України порушення правил підсудності є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та є безумовною підставою для скасування вироку суду за результатами судового розгляду кримінального провадження.

Прокурор в судовому засіданні заперечив проти направлення справи до суду апеляційної інстанції для вирішення питання підсудності, вважаючи, що оскільки апеляційний суд направив кримінальне провадження до Ленінського районного суду м. Полтави, то спір про підсудність не допустимий. Дане кримінальне провадження спочатку було направлено до Крюківського районного суду м. Кременчук Полтавської області, оскільки обвинуваченим інкримінується ст.255 КК України, а виходячи з обвинувального акту місцем зборів був ринок «Центральний» в м. Кременчук, розташований по вул. Першотравневій,43, що територіально підсудний Крюківському районному суду м. Кременчук Полтавської області.

Сторона захисту (обвинувачені та захисники) одноголосно в судовому засіданні вважали, що дане кримінальне провадження територіально підсудне Автозаводському районному суду м. Кременчук Полтавської області та не підсудне Ленінському районному суду м. Полтави, оскільки всі обвинувачені є мешканцями м. Кременчук Полтавської області, свідки також мешкають у м. Кременчук. Найбільш тяжким злочином в якому обвинувачуються ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є ч.2 ст.306 КК та всі три об`єкти нерухомості знаходяться в Автозаводському районі м. Кременчук. Крім того, всі злочини, які інкримінуються обвинуваченим, вчинені в м. Кременчук, та більшість в Автозаводському районі. Про розгляд в судовому засіданні питання про підсудність даного кримінального провадження, апеляційний суд навіть не повідомив сторону захисту та не дав можливість висловити свою думку з цього питання.

Заслухавши пояснення сторін з питання територіальної підсудності кримінального провадження, дослідивши обвинувальні акти, суд прийшов до висновку про необхідність внесення подання до суду апеляційної інстанції про направлення кримінального провадження за територіальною підсудністю виходячи з наступного.

Відповідно до п.4 ч.3 ст.314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: направити обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження.

Відповідно до ч.1 ст.32 КПК України, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, - суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення. Якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.

Відповідно до ст.412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення. Судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо порушено правила підсудності.

Правовий висновок сформований колегією ККС ВС від 21.01.2020 року справа №264/5559/18, порушення правил територіальної підсудності є істотним порушенням вимог кримінально процесуального закону і є безумовною підставою для скасування рішення в порядку п.1 ч.1 ст.438 КПК України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.34 КПК України, кримінальне провадження передається на розгляд іншого суду, якщо: до початку судового розгляду виявилося, що кримінальне провадження надійшло до суду з порушенням правил підсудності.

Відповідно до ч. 2 ст. 34 КПК України, питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції вирішується колегією суддів відповідного суду апеляційної інстанції за поданням місцевого суду або за клопотанням сторін чи потерпілого не пізніше п`яти днів з дня внесення такого подання чи клопотання, про що постановляється вмотивована ухвала.

Відповідно до ухвали Полтавського апеляційного суду від 12.12.2022 року, матеріали об`єднаного кримінального провадження (справа №537/3588/20) направлені на розгляд до Ленінського районного суду м. Полтави.

При цьому, суд апеляційної інстанції послався на п.2 ч.1 ст.34 КПК України, оскільки в Крюківському районному суді м. Кременчук неможливо утворити необхідний склад суду для судового розгляду. Також, приймаючи таке рішення колегія суддів врахувала, що 6 із 7 обвинувачених знаходяться під вартою та утримуються в ДУ «Полтавська установа виконання покарань №23», та прийшла до висновку, що направлення даного провадження до Ленінського районного суду м. Полтави буде сприятиме забезпеченню його оперативності та ефективності.

Отже, при прийнятті рішення про направлення провадження з одного суду до іншого, судом апеляційної інстанції не розглядалося питання саме територіальної підсудності даного об`єднаного кримінального провадження.

Так, відповідно до обвинувального акту, найбільш тяжким злочином, який інкримінується обвинуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є ч.2 ст.306 КК України, санкція якої передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна.

З обвинувального акту вбачається, що обвинуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 інкримінується те, що вони частину грошових коштів, отриманих від незаконної діяльності легалізували шляхом придбання у власність нерухомості, а саме 11.03.2020 року ОСОБА_18 придбав у власність нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , 29.12.2018 року ОСОБА_5 придбав житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 та автомобіль, 21.02.2017 року ОСОБА_6 придбав житловий будинок за адресою: АДРЕСА_3 . Такі дії обвинувачених інкримінуються за ч.2 ст.306 КК України, санкція якої передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна, та є найбільш тяжким злочином, який інкримінується обвинуваченим у кримінальному провадженні, та останній за часом вчинення (11.03.2020).

Всі об`єкти нерухомості, знаходяться в Автозаводському районі м. Крменчука, та такі дії обвинувачених, які полягають у придбанні зазначеного майна, на думку сторони обвинувачення, виходячи з обвинувального акту складають об`єктивну сторону злочину, передбаченого ч.2 ст.306 КК України, що є територіальною юрисдикцією Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області.

Наступний за тяжкістю злочин, який інкримінується усім обвинуваченим у кримінальному провадженні є ч.3 ст.307 КК України, санкція якої передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Так, з обвинувального акту вбачається, що створена злочинна організація вчиняла незаконні придбання, перевезення, зберігання з метою збуту та збут особливо небезпечних наркотичних засобів та психотропних речовин та завдяки розробленим її учасниками заходам убезпечувала себе від викриття і діяла з червня 2019 року по 13.02.2020 року на території м. Кременчука Полтавської області, що територіально не відноситься до м. Полтави.

Зокрема, обвинуваченим інкримінуються дії, за ознаками злочинів, передбачених ч.1 ст.255 (в редакції від 05.04.2001 року) та ч.3 ст.307 КК України, які відбувалися як зазначено в обвинувальному акті не тільки на території, яка відноситься до юрисдикції Крюкіського районного суду м. Кременчук, але й на території, яка відноситься до юрисдикції Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області.

Отже, в даному випадку, відповідно до загального правила територіальної підсудності дана справа підсудна Автозаводському районному суду м. Кременчука Полтавської області, та не підсудна Ленінському районному суду м. Полтави, в тому числі за правилами підсудності у виняткових випадках (абз.2 ч.1 ст.34 КПК України), оскільки закон не передбачає передачу справи до іншого суду за місцем попереднього утримання обвинувачених, та місце попереднього утримання обвинувачених не є тотожним із місцем їх постійного мешкання, оскільки останні не можуть бути позбавлені права на звернення в установленому законом порядку із клопотанням про зміну запобіжного заходу. Порушення правил підсудності є безумовною підставою для скасування будь-якого судового рішення.

Отже, з метою недопущення порушення правил підсудності, що, відповідно до ст.412 КПК України, є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, та є безумовною підставою для скасування вироку, суд прийшов до висновку про необхідність внесення подання до Полтавського апеляційного суду про направлення матеріалів даного кримінального провадження за територіальною підсудністю, оскільки питання саме територіальної підсудності апеляційним судом не розглядалося.

Крім того, в підготовчому судовому засіданні прокурором подані до суду письмові клопотання про обрання обвинуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_19 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, оскільки існують ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, дані ризики не зменшилися та інші більш м`які запобіжні заходи будуть недостатніми для запобігання даним ризикам.

Обвинувачений ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні проти продовження йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечував, оскільки він перебуває під вартою вже майже 3 роки, та обґрунтування клопотання прокурора не змінюється, справа по суті не розглядалася, пред`явлене йому обвинувачення не обґрунтоване, докази вчинення ним злочинів відсутні, свідки сторони обвинувачення є наркозалежними особами, ризики, на які посилається прокурор відсутні, оскільки він не має мети ухилятися від суду, а має намір довести свою невинуватість під час судового розгляду, має міцні соціальні зв`язки та постійне місце мешкання.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_11 в підготовчому судовому засіданні проти задоволення клопотання прокурора заперечив, вважає що ризики, на які посилається прокурор необґрунтовані, та нічим не підтверджені, лише тяжкість інкримінованих злочинів не може бути підставою для такого суворого запобіжного заходу як тримання під вартою, обвинувачені знаходяться під вартою майже 3 роки, отже ризик ухилення від суду зменшується, не доведено, що інші більш м`які запобіжні заходи будуть недостатніми для запобігання вказаних ризиків. Обвинувачений ОСОБА_4 є учасником АТО, одружений, має двох дітей. Просить відмовити у запобіжному заході у вигляді тримання під вартою та обрати інший у вигляді цілодобового домашнього арешту, який буде достатнім для запобігання зазначеним ризикам.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_12 в підготовчому судовому засіданні проти задоволення клопотання прокурора заперечив, оскільки подане клопотання про обрання запобіжного заходу не відрізняється від попередніх, наявність ризиків не доведено, просив відмовити у запобіжному заході у вигляді тримання під вартою та обрати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Обвинувачений ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні проти задоволення клопотання прокурора про обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечував, оскільки висунуте проти нього обвинувачення є необгрунтованим, за яким він майже 3 роки перебуває під вартою, він має міцні соціальні звязки, а саме одружений, має дітей та онуків. Крім того, попередньою ухвалою суду йому був визначений альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, яку він вніс 28.01.2021 року, але наступного дня прокурор звернувся до суду із клопотанням про продовження запобіжного заходу, та ухвалою колегії суддів від 29.01.2021 року запобіжний захід у вигляді тримання під вартою був продовжений без визначення розміру застави.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_13 проти задоволення клопотання прокурора заперечив, оскільки ризики, зазначені прокурором необгрунтовані, крім того сплачена застава до теперішнього часу перебуває на рахунку ТУ ДСА України в Полтавській області, про що надає відповідну довідку від 29.01.2021 року, а тому відсутні підстави тримати обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою, це погіршує становище обвинуваченого. Пред`явлене обвинувачення не конкретизоване, нічим не доведено, таке довге тримання обвинуваченого під вартою подібно катуванню.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні проти задоволення клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечив, оскільки не має ніяких доказів його винуватості у вчиненні інкримінованих йому злочинах, він сам прийшов 11.03.2020 року в судове засідання з розгляду клопотання прокурора про обрання відносно нього запобіжного заходу, знаходиться під вартою майже 3 роки, що подібно катуванню, має міцні соціальні зв`явзки.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_14 в підготовчому судовому засіданні заперечила проти задоволення клопотання прокурора, оскільки дане клопотання не було направлено до суду через канцелярію суду, обвинувачений ОСОБА_6 має міцні соціальні зв`язки, має дружину, дитину, до обрання запобіжного заходу працював офіційно, сплачував податки, 06.03.2020 року ОСОБА_6 було повідомлено про підозру, 11.03.2020 року він отримав клопотання про обрання запобіжного заходу, та цього ж дня прибув в судове засідання, отже довів належну процесуальну поведінку, вважає, що ризики, на які посилається прокурор, нічим не підтверджені, обвинувачені не взмозі впливати на свідків, оскільки свідки ОСОБА_23 та ОСОБА_21 засуджені та відбувають покарання в місцях позбавлення волі, під час обшуків у ОСОБА_6 не виявлено жодного заборонного предмета. ОСОБА_6 раніше не судимий, ризики з часом зменшуються, будь-яких доказів в обгрунтування обвинувачення не надані, епізоди злочинної діяльності повторюються та штучно збільшені, свідки по кримінальному провадженню є засудженими особами, та уклали із прокурором угоду про визнання винуватості, в якій зобов`язалися викривати обвинувачених, не заперечує проти засобів електронного контролю, які можуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, вважає, що тримання особи під вартою, відповідно до ст.197 КПК України та загальних принципів КПК, не може перевищувати 12 місяців, підстави для обрання запобіжного заходу, зазначені в ст.5 Конвенції, відсутні, просить відмовити у задоволенні клопотання та негайно звільнити з-під варти в залі суду.

Обвинувачений ОСОБА_8 в підготовчому судовому засіданні проти задоволення клопотання прокурора про обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечив, оскільки він має міцні соціальні звязки, дружину, маленьку дитину, має хронічні захворювання.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_16 проти задоволення клопотання прокурора заперечив та взагалі вважає за необхідним повернути клопотання, оскільки воно не відповідає вимогам КПК України, до клопотання не має додатків, якими обгрунтовується клопотання, наявність ризиків не підтверджена жодним доказом, просив відмовити у задоволенні клопотання та обрати домашній арешт у нічний час.

Обвинувачений ОСОБА_7 в підготовчому судовому засіданні проти задоволення клопотання прокурора про обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечив, оскільки вже три роки знаходиться під вартою за необгрунтованим обвинуваченням, має хронічні захворювання.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_15 проти задоволення клопотання прокурора заперечив, оскільки клопотання не відповідає вимогам ст.193 КПК України, не надані докази, якими обгрунтовується клопотання, клопотання йому не вручено за 3 години, ризики, на які посилається прокурор, відсутні, оскільки один із свідків по кримінальному провадженню перебуває в одній камері із ОСОБА_7 . Стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_7 не дозволяє йому перебувати у умовах попереднього ув`язнення. Просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

Обвинувачений ОСОБА_9 проти задоволення клопотання прокурора про обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечив, оскільки він має міцні соціальні звязки, дитину, раніше не судимий, учасник АТО та бажає йти воювати за Україну, до теперішнього часу обвинувачння відносно нього навіть не оголошувалося.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_9 - адвокат ОСОБА_17 проти задоволення клопотання прокурора заперечив, підтримав позицію інших адвокатів, просив відмовити у запобіжному заході у вигляді тримання під варто, та врахувати, що ризики на які посилається прокурор нічим не підтверджені, обвинувачений учасник АТО, не судимий, має міцні соціальні зв`язки.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши письмове клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу, обвинувальні акти із додатками та матеріали об`єднаного кримінального провадження, суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України, в редакції Закону № 2690-IX від 18.10.2022, яка набрала чинності 16.11.2022 року, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з положеннями ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, суд зобов`язаний оцінити, в тому числі вагомість доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, розмір майнової шкоди, а також дані, що характеризують особу обвинуваченого.

Як зазначено у ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

З обвинувального акту вбачається: обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , раніше не судимі, обвинувачуються у вчиненні ряду тяжких та особливо тяжких злочинах проти громадської безпеки та у сфері обігу нароктичних засобів, у складі злочинної організації, у зв`язку із чим до обвинувачених відповідно до ч.2 ст.183 КК України може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Як вбачається з наданих суду матеріалів, відносно обвинувачених на стадії досудового розслідування та судового провадження було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який неодноразово продовжувався, останній раз ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 08.11.2022 року до 06.01.2023 року без визначення розміру застави, отже підозра є обґрунтована та на даний час змінилася на обвинувачення, тобто твердження про вчинення даними особами злочинів, передбачених КК України, висунуте в порядку, встановленому КПК України.

Ухвала Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 08.11.2022 року про продовження обвинуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 06.01.2023 року, без визначення розміру застави, ухвалою Полтавського апеляційного суду від 20.12.2022 року залишена без змін.

При вирішенні питання про продовження обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд вважає встановленою наявність існування ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховування від суду, оскільки санкція ч.3 ст.307 КК України, яка інкримінується усім обвинуваченим передбачає сувору міру покарання у виді позбавлення волі на строк від 9 до 12 років з конфіскацією майна, та усвідомивши, яке покарання загрожує обвинуваченим у разі визнання їх винуватими у вчиненні інкримінованих злочинів, обвинувачені можуть переховуватися від суду.

Також, суд вважає доведеним ризик незаконного впливу на свідків по кримінальному провадженню, які на даний час не допитані судом та відомі обвинуваченим.

Крім того, значна тривалість часу, протягом якого вчинялися інкриміновані обвинуваченим дії зі збиту наркотичних речовин у м. Кременчук Полтавської області, форма участі у злочинної діяльності, не встановлення джерела придбання наркотичних засобів та психотропних речовин, дає підстави стверджувати про наявність ризику вчинення обвинуваеними іншого кримінального правопорушення.

Тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте подекуди таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. При цьому ризик втечі оцінюється у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Судом також враховано, що жоден з обвинувачених раніше не є судимий. Обвинувачений ОСОБА_5 одружений, утриманців не має, має місце проживання, яке не збігається з місцем реєстрації, має ряд хвороб. ОСОБА_4 є учасником АТО, одружений, має двох неповнолітніх дітей, має постійне місце проживання, на час затримання був працевлаштований у ФОП « ОСОБА_22 ». ОСОБА_6 одружений, має місце поживання, яке не збігається з місцем реєстрації. ОСОБА_7 одружений, має місце поживання, яке не збігається з місцем реєстрації, офіційно працевлаштований на час затримання не був, має захворювання. ОСОБА_8 одружений, має неповнолітню дитину, має місце поживання, яке не збігається з місцем реєстрації. Обвинувачений ОСОБА_9 не судимий, має постійне місце проживання у м. Кременчук, під час досудового розслідування оголошувався у розшук. Медичних висновків, які б обґрунтовано давали суду підстави вважати, що за станом здоров`я обвинувачені не можуть утримуватися в умовах СІЗО, стороною захисту не надано.

Отже, з врахуванням тяжкості злочинів, які відноситься до категорії тяжкого та особливо тяжкого злочину проти громадської безпеки та у сфері обігу нароктичних засобів, а також враховуючи підвищену суспільну небезпеку інкримінованих обвинуваченим злочинів, вчинених у складі злочинної організації, стану здоров`я, віку обвинувачених, сімейного стану, суд вважає, що інші більш м`які запобіжні заходи будуть недостатні для запобігання ризикам, передбаченим п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, та є необхідність у продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених на 60 днів.

Дані ризики не зникли та не зменшилися, оскільки судовий розгляд не розпочатий, свідки, обвинувачені не допитувалися, докази судом не досліджувалися.

Також суд зазначає, що соціальні зв`язки, наявність місця мешкання, стан здоров`я, були враховані слідчим суддею та судом при продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави та нових, суттєвих обставин, які б давали підставу для зміни запобіжного заходу та не були враховані судом першої інстанції при прийнятті рішення про продовження запобіжного заходу та апеляційною істанцією при перегляді такого рішення, стороною захисту суду не представлено.

Твердження сторони захисту про відсутність доказів злочинної діяльності обвинувачених підлягає ретельній перевірці під час судового розгляду справи по суті та не є предметом оцінки на стадії підготовчого провадження.

Судом апеляційної інстанції в ухвалі від 20.12.2022 року вже надана оцінка обставинам внесення 28.01.2021 року застви за обвинуваченого ОСОБА_5 в сумі 567540 грн. та необхідності звільнення обвинуваченого з цієї підстави з-під варти, при цьому попередня ухвала суду про продовження запобіжного заходу без визначення розміру застави залишена без змін. Отже, у суду перешої інстанції під час розгляду даного клопотання прокурора про обрання обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, не має законних підстав для негайного звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 з під варти.

Відповідно до ч.1 ст.5 КПК України, процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями КПК України, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

Так, відповідно до п.4,5 ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого ст.255 КК України та щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Отже, суд, при постановленні даної ухвали, керуючись ч.4 ст. 183 КПК України, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, про які зазначено вище, не визначає розмір застави у даному кримінальному провадженні при продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки обвинуваченим інкримінується злочин, передбачений ст.255 КК України та особливо тяжкий злочин у сфері обігунаркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Також, ст.197 КПК України чітко регламентує максимально допустимий строк тримання особи під вартою у кримінальному провадженні щодо тяжких та особливо тяжких злочинів, який не повинен перевищувати 12 місяців, саме на стадії досудового розслідування. Отже, враховуючи, що досудове розслідування закінчено, доводи захисника ОСОБА_14 про необхідність звільнення обвинувачених у звязку із спливом строків, передбачених ст.197 КПК України, не обгрунтовані та не мають законних підстав.

Також, пояснення захисників, що клопотання прокурора не відповідає нормам КПК України, у зв`язку із чим підлягає поверненню прокурору також є необгрунтованим, оскільки клопотання складено письмово, відносно кожного обвинуваченого, вручено останнім 30.12.2022 року, тобто вчасно, про що надані обвинуваченими розписки, отже клопотання відповідають вимогам ст.184 КПК, прокурором не відкликалися, а отже підлягають розгляду по суті в підготовочому судовоу засіданні, визначеним на даний момент складом суду, до закінчення дії попередньої ухвали про продовження запобіжного заходу, як це регламентує ч.3 ст.315 КПК України. При цьому, описка у назві суду не впливає на зміст самого клопотання та його обгрунтування, як і застосований юридичний термін «обрання», з огляду на попередню судову практику та внесених змін до ст.315 КПК України. Такі недоліки не є суттєвими та не можуть бути підставою для відмови у задоволенні подання, тим більш для його повернення.

Також, суд зазначає, що вирішення інших питань, які підлягають розгляду в підготовочому судовому засіданні, в тому числі наявність підстав для закриття кримінального провадження, повернення обвинувального акту прокурору, є передчасним, з огляду на необхідність внесення подання до суду апеляційної інстанції про направлення матеріалів кримінального провадження за територіальною підсудністю. Отже, клопотання сторони захисту про повернення обвинувального акту, закриття провадження в даному судовому засіданні, слід залишити без розгляду.

Керуючись ст.ст. 32, 34, 176, 177, 178, 183, 194, 314,315,336 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Внести подання до Полтавського апеляційного суду про направлення за територіальною підсудністю матеріалів об`єднаного кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.255 (в редакції 05.04.2001 року), ч.4 ст.28, ч.1 ст.263, ч.2 ст.306, ч.3 ст.27 ч.4 ст.28 ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.255 (в редакції 05.04.2020 року), ч.2 ст.306, ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.255 (в редакції 05.04.2020 року), ч.4 ст.28 ч.1 ст.263, ч.2 ст.27, ч.4 ст.28 ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.255 (в редакції 05.04.2001 року), ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307 КК України.

Клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу, - задовольнити.

Продовжити запобіжний захід у вигляд тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.255 (в редакції 05.04.2001 року), ч.4 ст.28, ч.1 ст.263, ч.2 ст.306, ч.3 ст.27 ч.4 ст.28 ч.3 ст.307 КК України, строком на 60 днів, починаючи з 03.01.2023 року до 03.03.2023 року включно, в умовах Державної установи «Полтавська установа виконання покарань №23», без визначення розміру застави.

Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.255 (в редакції 05.04.2020 року), ч.2 ст.306, ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307 КК України, строком на 60 днів, починаючи з 03.01.2023 року до 03.03.2023 року включно, в умовах Державної установи «Полтавська установа виконання покарань №23», без визначення розміру застави.

Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 . ІНФОРМАЦІЯ_3 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.255 (в редакції 05.04.2020 року), ч.2 ст.306, ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307 КК України, строком на 60 днів, починаючи з 03.01.2023 року до 03.03.2023 року включно, в умовах Державної установи «Полтавська установа виконання покарань №23», без визначення розміру застави.

Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.255 (в редакції 05.04.2020 року), ч.4 ст.28 ч.1 ст.263, ч.2 ст.27, ч.4 ст.28 ч.3 ст.307 КК України, строком на 60 днів, починаючи з 03.01.2023 року до 03.03.2023 року включно, в умовах Державної установи «Полтавська установа виконання покарань №23», без визначення розміру застави.

Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.255 (в редакції 05.04.2001 року), ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307 КК України, строком на 60 днів, починаючи з 03.01.2023 року до 03.03.2023 року включно, в умовах Державної установи «Полтавська установа виконання покарань №23», без визначення розміру застави.

Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.255 (в редакції 05.04.2001 року), ч.2 ст.27, ч.4 ст.28, ч.3 ст.307 КК України, строком на 60 днів, починаючи з 03.01.2023 року до 03.03.2023 року включно, в умовах Державної установи «Полтавська установа виконання покарань №23», без визначення розміру застави.

Клопотання сторони захисту про повернення обвинувального акту та закриття кримінального провадження, - залишити без розгляду.

Ухвалу в частині продовження запобіжного заходу може бути оскаржено безпосередньо до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Копію ухвали вручити сторонам кримінального провадження та надіслати до Державної установи «Полтавська установа виконання покарань №23».

Повний текст ухвали складено та проголошено 06.01.2023.

Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиОСОБА_1