Справа № 171/1810/22
Ухвала
Іменем України

06 грудня 2022 року м. Апостолове

Апостолівський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ( в режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у судовому засіданні в залі суду № 2 клопотання заступника керівника Криворізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000813, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.11.2022 року, про продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 405 КК України,-

В С ТА Н О В И В:

На адресу суду надійшло клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , яке обгрунтоване ти, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.405 КК України, яке відноситься до тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, є ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме: військові формування та підрозділи здійснюють постійну зміну місця дислокації та враховуючи, що обвинувачений є військовослужбовцем військової служби за контрактом, зміна його дислокації може унеможливлювати його явку до органу досудового розслідування; особисто незаконно впливати на свідків, та постраждалих спонукати спів службовців та або службових осіб військової частини НОМЕР_1 до надання завідомо неправдивих показань; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки обвинувачений являючись військовослужбовцем може бути обізнаний про форми та методи роботи органів досудового розслідування, у зв`язку з чим обвинуваченому було обрано запобіжний захід, на даний час визначені ризики не зменшилися та продовжують існувати, судовий розгляд не завершено, застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, тому просив продовжити строк раніше обраного запобіжного заходу на 60 днів.

У судовому засіданні прокурор клопотання про продовження строку тримання під вартою підтримав та просив задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_5 заперечував проти продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Захисник ОСОБА_4 просив вирішити питання на розсуд суду.

Суд, вислухавши прокурора, захисника, обвинуваченого приходить до висновку, що клопотання прокурора слід задовольнити частково.

Під час судового провадження вирішення судом питання щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК (частина 2 статті 331 КПК). Суд зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

У відповідності до ст.199 КПК України, розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе та виправдане.

Суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що (1) обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, (2) обставини, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою (частини 3-5 статті 199 КПК).
Суд приходить до висновку, що прокурором доведено наявність обставини, передбаченої п.1 ч.1 ст.194 КПК України.

Так, ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 жовтня 2022 року , щодо ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб. Ухвалою Дніпровського Апеляційного суду від 18.10.2022 року апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 було залишено без задоволення, а ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 07.10.2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , обвинуваченого за ч. 4 ст. 405 КК України залишено без змін. Таке рішення мотивоване тим, що: наявна обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення; існують ризики переховування від органів досудового розслідування, суду; ризик незаконного впливу на свідків; жодний із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, встановленим судом.
На даний час строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 завершується 06.12.2022 року, однак судовий розгляд не завершено з об`єктивних причин.

Суд враховує тяжкість інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років, обставини вчинення кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який з метою уникнути покарання може переховуватися від органів досудового розслідування, суду, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, на підставі чого суд дійшов висновку про відсутність достатніх стримуючих факторів, які б дозволили менш суворим запобіжним заходам запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Суд вважає, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а саме п.1, 3 ч.1 цієї статті, бо є всі підстави вважати, що перебуваючи на волі, обвинувачений ОСОБА_5 , оскільки він є військовослужбовцем військової служби за контрактом, зміна його дислокації може унеможливлювати його явку до органу досудового розслідування; особисто незаконно впливати на свідків, та постраждалих спонукати спів службовців та/або службових осіб військової частини НОМЕР_1 до надання завідомо неправдивих показань; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки обвинувачений являючись військовослужбовцем може бути обізнаний про форми та методи роботи органів досудового розслідування.

Суд, приходить до висновку, що прокурором доведено об`єктивне існування обставин, які виправдовують подальше обмеження права ОСОБА_5 перебувати на волі.

Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відтак, суд приходить до висновку, що саме запобіжний захід у виді тримання під вартою, має забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

За сукупності таких обставин, суд, приймаючи до уваги також дані про обвинуваченого, його сімейний стан, стан здоров`я, соціальні зв`язки, які суд оцінює у сукупності з іншими наведеними вище даними, вважає, що слід продовжити раніше обраний щодо ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст.176 КПК України, можуть на даному етапі забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч.5 ст.194 КПК України, зокрема, прибувати за кожною вимогою до суду.

На даний час ризики визначені ухвалою суду продовжують існувати, вони не зменшились, розгляд справи не завершено з об`єктивних причин, і інші більш м`які запобіжні заходи не здатні запобігти визначеним ризикам, однак, суд вважає, що прокурором не надоведено достатніх підстав для продовження строку тримання під вартою на 60 діб та з урахуванням всіх обставин справи, зокрема наявності невирішеної угоди про визнання винуватості, суд вважає можливим продовжити строк тримання під вартою на 15 днів.

А тому у задоволенні клопотання прокурора у іншій частині слід відмовити.

Керуючись ст.ст.177-178, 183, 199, 331, 350, 369-372 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити частково.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Нерубайка, Новоархангельського району Кіровоградської області, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 15 днів до 20.12.2022 року.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Суддя

Апостолівського районного суду ОСОБА_1