Номер провадження: 11-кп/813/55/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.02.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий - суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретарів судового засідання: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

прокурора - ОСОБА_8 ,

захисника - ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_10 на вирок Київського районного суду м. Одеси від 30.11.2018 року в кримінальному проваджені №0005100 від 07.12.2017 року, яким

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Одеса, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, офіційно не працюючого, неодруженого, маючого двох неповнолітніх дітей, який зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, та виправдано за відсутністю в його діях складу вказаного злочину,

встановив:

Оскарженим вироком ОСОБА_11 визнаний невинуватим та виправданий у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, у зв`язку із недоведеністю вчинення обвинуваченим вказаного злочину.

До набрання вироком суду законної сили запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_11 не обирався.

Згідно оскарженого виправдувального вироку ОСОБА_11 органами досудового розслідування обвинувачувався в тому, що 07.12.2017 року, приблизно о 15:55 год., знаходячись на проїжджій частині проспекту Небесної Сотні (колишня Маршала Жукова), навпроти будинку № 65-Б в м. Одесі, діючи умисно, з мотивів неповаги до авторитету органів державної влади та правоохоронної діяльності в цілому, бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді тілесних ушкоджень працівнику правоохоронного органу, з метою припинення виконання ним своїх службових обов`язків, з ціллю уникнення відповідальності за вчинене правопорушення, наніс удар правою рукою в область обличчя інспектору 1 роти 1 батальйону УПП у м. Одесі ДПП лейтенанту поліції ОСОБА_12 , котра виконувала свої службові обов`язки, чим спричинив їй легке тілесне ушкодження у виді синця обличчя.

Вказані дії ОСОБА_11 органи досудового розслідування кваліфікували за ч.2 ст.345 КК України за кваліфікуючими ознаками: умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку із виконанням цим працівником службових обов`язків.

Не погоджуючись з вироком суду, прокурор Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати та ухвалити новий, яким ОСОБА_11 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 3 (три) роки.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, прокурор вказує, що вирок суду є незаконним, у зв`язку із невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, що на думку прокурора, послугувало безпідставному виправданню та уникненню особою справедливого покарання за вчинене кримінальне правопорушення.

Прокурор вказує, що надані стороною обвинувачення докази у кримінальному провадженні є належними, допустимими та доводять вину обвинуваченого у скоєнні інкримінованого йому злочину, а виключення судом певних доказів є необґрунтованим.

Крім того, прокурор просить повторно дослідити докази, які були надані стороною обвинувачення в суді першої інстанції, зокрема повторно допитати потерпілу ОСОБА_12 , свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , оглянути протокол огляду предмету оптичного диску з відеозаписом, записаний на бортовий відео реєстратор службового автомобіля, а також висновок експерта №3184 від 14.12.2017 року.

Іншими учасниками кримінального провадження вирок суду не оскаржений.

Потерпіла ОСОБА_12 , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду, до судових засідань апеляційного суду не з`являлася, звернулася із заявою про проведення апеляційного розгляду без її участі.

У судові засідання апеляційного суду, призначені на 15.02.2023 року та на 22.02.2023 року обвинувачений ОСОБА_11 не з`явився, причини його неявки не відомі.

Захисник ОСОБА_9 в судовому засіданні повідомив про встановлення факту смерті обвинуваченого ОСОБА_11 , надавши при цьому оригінал свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_1 від 01.02.2023 року.

Приймаючи до уваги встановлені обставини прокурор ОСОБА_8 заявив клопотання про закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою прокурора Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_10 , у зв`язку зі смертю обвинуваченого ОСОБА_11 .

Заслухавши суддю-доповідача; думку прокурора, який вважав за необхідне закрити апеляційне провадження, у зв`язку зі смертю обвинуваченого; думку захисника ОСОБА_9 , який не заперечував проти задоволення клопотання прокурора та закриття апеляційного провадження; вивчивши матеріали кримінального провадження; колегія суддів дійшла висновку про таке.

Відповідно до ч.1 ст.2 КПК, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з п.2 ч.1 ст.7 КПК, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься законність.

Розкриваючи таку засаду як законність, законодавець в ст.9 КПК вказав, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Отже апеляційний суд у вказаному провадженні діє виходячи із засади законності.

Колегія суддів в першу чергу вирішує питання щодо можливості апеляційного розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_11 , виправдувальний вирок щодо якого не набрав законної сили.

В контексті вказаного питання та вирішуючи його, колегія суддів виходить із такого.

Відповідно до ч.1 ст.43 КПК виправданим у кримінальному провадженні є обвинувачений, виправдувальний вирок щодо якого набрав законної сили.

В даному провадженні вирок суду першої інстанції щодо обвинуваченого ОСОБА_11 законної сили не набрав, а тому він не позбувся статусу обвинуваченого, хоча і помер.

В апеляційній скарзі прокурора у кримінальному провадженні ставиться питання про скасування виправдувального вироку та постановлення нового, яким він просить визнати обвинуваченого ОСОБА_11 винуватим за висунутим йому обвинуваченням та призначити покарання.

Виходячи із системного аналізу положень Глави 28, статті 405 КПК, участь обвинуваченого у суді апеляційної інстанції, щодо якого ставиться питання про погіршення його становища, є обов`язковою.

Вказане питання, на переконання колегії суддів, напряму пов`язане із правом обвинуваченого на захист. Участь у провадженні захисника обвинуваченого, не підміняє собою безпосередню участь самого обвинуваченого. Щодо вказаного питання існує стала судова практика, із якою погоджуються сторони кримінального провадження.

Законодавець визначив можливість розгляду кримінального провадження за відсутності обвинуваченого в разі його смерті, лише в одному випадку, якщо провадження є необхідним для реабілітації померлого.

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що апеляційне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на виправдувальний вирок Київського районного суду м. Одеси від 30.11.2018 року відносно ОСОБА_11 було відкрите 25 січня 2019 року.

Як встановлено колегією суддів під час апеляційного розгляду, обвинувачений ОСОБА_11 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_1 від 01.02.2023 року.

Згідно з ч.1 ст.417 КПК суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

Виходячи із змісту вказаної норми суд апеляційної інстанції має повноваження щодо скасування вироку та закриття кримінального провадження через смерть обвинуваченого лише в разі постановлення щодо нього обвинувального вироку. Такого права в разі постановлення виправдувального вироку положення статті 417 КПК України апеляційному суду не надають.

Отже слід констатувати, що апеляційний суд не вправі застосовувати положення п.5 ч.1 ст.284 КПК і закривати кримінальне провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_11 .

Відповідно до положень ч.6 ст.9 КПК у випадках коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першої статті 7 цього Кодексу.

З огляду на наведене колегія суддів вважає, що існують процесуальні перепони для розгляду апеляційної скарги прокурора щодо виправдувального вироку відносно обвинуваченого ОСОБА_11 , через його смерть. Такі перепони не можуть бути усунуті з об`єктивних причин та процесуальних можливостей для вирішення вказаного питання апеляційний суд не вбачає.

Апеляційний суд наголошує, що в разі смерті обвинуваченого, щодо якого існує виправдувальний вирок, який не набрав законної сили, в разі його оскарження, апеляційне провадження не могло б бути відкрите.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про необхідність закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні через смерть обвинуваченого ОСОБА_11 .

Вказаний висновок апеляційного суду цілком узгоджується з позицією викладеною в постанові Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 30.08.2022 року по справі №710/466/16-к, провадження №51-6068 км 21 та в ухвалі Третьої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 09.12.2021 року по справі №554/1848/19, провадження №51-5687 ск 21.

Так, в постанові від 30.08.2022 року по справі №710/466/16-к, Верховний Суд зазначив, що зважаючи на те, що у випадку встановлення обставин передбачених ст.ст. 284, 417 КПК, передбачено необхідність скасування судом апеляційної інстанції лише обвинувального вироку та закриття кримінального провадження, у якому було постановлено такий вирок, рішення апеляційного суду про скасування виправдувального вироку та закриття кримінального провадження щодо останнього, у зв`язку із його смертю є таким, що не відповідає вимогам КПК.

В ухвалі від 09.12.2021 року по справі №554/1848/19 Верховний Суд, проаналізувавши положення п.5 ч.1 ст.284, ст.417 КПК зробив висновок, що закон визначає можливість скасування апеляційним судом лише обвинувального вироку чи ухвали суду першої інстанції за подальшим закриттям такого провадження. Разом з цим, за відсутності процесуальної необхідності у реабілітації померлого, скасування виправдувального вироку з підстав, передбачених у ст.409 КПК, буде суперечити завданням та загальним засадам кримінального провадження.

Крім того, смерть обвинуваченого у більшості випадків робить апеляційне провадження безпредметним, оскільки застосування до особи, яка померла, кримінально-правових наслідків діяння є неможливим.

Беручи до уваги вказані висновки Верховного Суду та оскільки питання про реабілітацію ОСОБА_11 у даному кримінальному проваджені не виникає, колегія суддів дійшла висновку про те, що в даному випадку, апеляційне провадження за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_10 підлягає закриттю.

Враховуючи, що виправдувальний вирок суду першої інстанції відносно ОСОБА_11 апеляційним судом не скасовується, не вирішується питання щодо закриття кримінального провадження, учасниками судового провадження не порушується питання про реабілітацію особи, а закривається апеляційне провадження за апеляційною скаргою прокурора, застосування вимог п.2 ч.10 ст.284 КПК не здійснюється.

Керуючись статтями 284, 404, 405, 407, 417, 418, 419 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Клопотання прокурора ОСОБА_8 - задовольнити.

Закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою прокурора Одеської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_10 на вирок Київського районного суду м. Одеси від 30.11.2018 року в кримінальному проваджені №0005100 від 07.12.2017 року, яким ОСОБА_11 визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України та виправдано за відсутністю в його діях складу вказаного злочину.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4