Справа № 359/3361/23
Провадження № 1-кс/359/615/2023
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2023 м. Бориспіль

Слідчий суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянув в приміщенні суду у судовому засіданні з повною технічною фіксацією клопотання прокурора Бориспільської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000457 від 21.04.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 321, ч. 3 ст. 354 КК України,

в с т а н о в и в:

Слідчим відділом Бориспільського РУП ГУНП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000457 від 21.04.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 321, ч. 3 ст. 354 КК України.

У ході досудового розслідування досудового розслідування виявлено, що 2 сектором 2 відділу ГВ «Д» ГУ СБ Укрнаїни у м. Києві та Київській області отримано дані щодо причетності співробітника Державної установи «Бориспільська виправна колонія № 119» до скоєння даного кримінального правопорушення.

В ході виконання оперативно-розшукових заходів отримано інформацію стосовно фельдшера медичної частини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 .

Встановлено, що ОСОБА_4 , порушуючи свої функціональні обов`язки та діючи з метою свого протиправного збагачення, займався збутом наркотичних речовин у місцях позбавлення волі та збуту сильнодіючих лікарських засобів, вчинене без спеціального на те дозволу серед осіб, які відбувають покарання в ДУ «БВК № 119». Встановлено, що грошові кошти за збут вищевказаного останній отримував на банківські картки АТ «Приват Банк» України на № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 .

31.03.2023 Альфарру ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 307, ч.1 ст.321, ч. 3, ст.354 КК України та обрано запобіжний захід тримання під вартою.

Допитано в якості свідка ОСОБА_6 в ході якого останній повідомив, що фельшер медичної частини № 119 - Альфарра ОСОБА_5 в розмові повідомив, що може принести та передати йому заборонені речі за грошову винагороду, а саме кошти перераховувати на банківські картки № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 .

На виконання доручення надійшов рапорт оперуповноваженого 2 сектору 2 відділу ГВ «Д» УЗНД ГУ СБ України у м. Києві та Київській області, встановлено, ще фельшер медичної частини Альфарра Тамер МА здійснює продаж засудженим ДУ «Бориспільської виправної колонії № 119» наркотичних речовин та сильнодіючих лікарських засобів за допомогою наступних банківських карток: № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 .

З метою припинення злочинної діяльності виникла необхідність у накладенні арешту на кошти, розміщені на банківському рахунку зазначеного товариства.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

У відповідності до ч. 3 ст. 170 КПК України, є достатні підстави вважати, що зазначені кошти, відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Таким чином, з метою всебічного, повного й неупередженого розслідування, встановлення всіх обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню, а також з метою припинення злочинної діяльності, попередження збитків, що заподіюються, виникла необхідність у накладенні арешту на кошти, розміщені на рахунку, що належать вищезазначеному товариству, відкритий у відповідній банківській установі.

Разом з тим, з метою забезпечення арешту майна коштів на рахунках, сторона обвинувачення клопоче про розгляд даного клопотання без участі підозрюваного, з метою уникнення перерахувань ними грошових коштів після виклику судом для участі у розгляді даного клопотання, а також про розгляд даного клопотання без участі представників банківської установи, з метою уникнення повідомлення представниками зазначеного банку клієнтів юридичних осіб про наміри слідства арештувати кошти на їх рахунках, оскільки співробітники вказаних банківських установ виступають гарантом таємниці банківського рахунку, операцій, які проводяться по рахунку, збереження відомостей відносно клієнта, а також у захисті посягань, як працівників правоохоронних органів так і інших сторін, для підтримання своєї репутації перед іншими клієнтами банку.

Таким чином, органом досудового розслідування встановлено наявність підстав, визначених у ст. ст. 167-169,170, 171, 172 КПК України, для вжиття даного заходу забезпечення кримінального провадження та вказаних вище у клопотанні обмежень.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримала і просила задовольнити у повному обсязі та не викликати власника рахунків.

Розглянувши клопотання про арешт майна, слідчий суддя дійшов до такого висновку.

Відповідно до ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження. Статтею 132 КПК України встановлені загальні правила застосування заходів забезпечення кримінального провадження. Вони не допускаються, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Оскільки чинне законодавство не розкриває поняття обґрунтованої підозри, враховуючи ст. 8, 9 КПК України, слід керуватися позиціями Європейського суду з прав людини. З точки зору практики ЄСПЛ, обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990, п. 32, Series A, N 182). При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи (рішення у справі «Murrаy v.United Kingdom», 14310/88, 28.10.1994, п. 55).

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Із змісту клопотання та долучених до нього матеріалів вбачається, що органом досудового розслідування здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000457 від 21.04.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 321, ч. 3 ст. 354 КК України.

На підтвердження вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 321, ч. 3 ст. 354 КК України, прокурор долучив: витяг із ЄРДР від 21.04.2022; протоколи допиту свідків; протокол затримання особи; висновок експерта; письмове повідомлення про підозру; протокол допиту підозрюваного.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Клопотання прокурора обґрунтовано необхідністю забезпечення збереження вказаних речових доказів, згідно з п. 2 ч. 2 ст. 170 КПК України.

Частина 3 статті 170 КПК України передбачає, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Разом з тим, досудове розслідування розпочато 21.04.2022 та орган досудового слідства продовжує збір доказів у кримінальному провадженні за № 00000457, підставою та метою, з якою прокурор звертається до суду з даним клопотанням є збереження речових доказів.

Згідно з ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ч. 1 ст.10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» Державним реєстратором є: 1) громадянин України, який має вищу освіту за спеціальністю правознавство, відповідає кваліфікаційним вимогам, встановленим Міністерством юстиції України, та перебуває у трудових відносинах з суб`єктом державної реєстрації прав; 2) нотаріус; 3) державний виконавець, приватний виконавець - у разі державної реєстрації обтяжень, накладених під час примусового виконання рішень відповідно до закону, а також у разі державної реєстрації припинення іпотеки у зв`язку з придбанням (передачею) за результатом прилюдних торгів (аукціонів) нерухомого майна, що є предметом іпотеки.

Отже, відсутність заборони на розпорядження коштами може призвести до їх відчуження на користь третіх осіб або подальшого незаконного поділу з метою приховування злочинної діяльності,.

З наведених вище обставин вбачається необхідність в накладення арешту на кошти, які знаходяться на банківських картках, відкритих у АТ «Приват Банк» України (МФО 305299, розташованого за адресою: 01001, м. Київ, вулиця Михайла Грушевського, 1Д, а саме: № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 ,№ НОМЕР_4 , якими користується Альфарра ОСОБА_5 та припинення всіх видаткових операцій за вказаними банківськими картками

Враховуючи вищезазначене, слідчий суддя вважає, що клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.

Керуючись: ст.ст. 170-173, 376 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання прокурора Бориспільської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000457 від 21.04.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 321, ч. 3 ст. 354 КК України, задовольнити.

Накласти арешт на кошти, які знаходяться на банківських картках, відкритих у АТ «Приват Банк» України (МФО 305299, розташованого за адресою: 01001, м. Київ, вулиця Михайла Грушевського, 1Д, а саме:№ НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , якими користується ОСОБА_4 та припинення всіх видаткових операцій за вказаними банківськими картками.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1