Справа № 299/329/23
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

30.03.2023 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/57/23, за апеляційного скаргою, яку подав прокурор ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді Виноградівського районного суду Закарпатської області від 02 лютого 2023 року, відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ ВП № 1 Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_6 (далі - слідчий), погодженого прокурором, у кримінальному провадженні №0000039, відомості про кримінальне правопорушення в якому 19.01.2023 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР), за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого.

Цією ухвалою щодо підозрюваного ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту без застосування електронних засобів контролю, до 03.04.2023 включно, з покладенням на підозрюваного ОСОБА_7 таких процесуальних обов`язків: прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожною їх вимогою; не відлучатися із населеного пункту, з місця постійного проживання АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора або суду; цілодобово знаходитись за місцем свого проживання, розташованому в АДРЕСА_1 ; утримуватися від спілкування зі свідками, та іншими особами у кримінальному провадженні.

З матеріалів клопотання убачається, що 23 січня 2023 року, до слідчого судді Виноградівського районного суду Закарпатської області звернувся слідчий з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 . У клопотанні слідчий вказує на те, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, а саме у сприянні незаконного переправлення осіб через державний кордон України, шляхом надання засобів та усунення перешкод, вчинене щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, яке, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів, за скоєння якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 9 років з конфіскацією майна. Слідчий у клопотанні також посилається на наявність доказів, які слугували підставою для висунення підозри, на існування передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків, а саме: перебуваючи на волі, усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення тяжкого злочину, підозрюваний ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення; незаконно впливати на свідків, інших учасників у кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Вищенаведене є підставою для звернення з клопотанням до суду про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів без можливості внесення застави, оскільки саме такий запобіжний захід здатен забезпечити виконанню підозрюваним покладених на нього обов`язків. Тому, слідчий просить обрати щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В ухвалі слідчий суддя вказує на те, що у провадженні СВ відділення поліції №1 Берегівського районного відділу поліції ГУНП в Закарпатській області знаходиться кримінальне провадження за №0000039, відомості про кримінальне правопорушення в якому 19.01.2023 внесені до ЄРДР, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, що при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_7 береться до уваги наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому злочину, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 , у разі визнання його винуватим, оскільки кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 332 КК України, відповідно до ст. 12 КК України, віднесено до тяжких злочинів, у разі доведення вини ОСОБА_7 йому загрожує покарання у виді позбавлення волі строком від 7 до 9 років з конфіскацією майна. Разом з тим, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання та додані до нього докази також дійшов висновку про те, що досудовим розслідуванням здобуті докази у підтвердження підозри, на підставі яких 22.01.2023 ОСОБА_7 висунута підозра, про доведеність ризику, передбаченому п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: підозрюваний ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Разом із тим, під час судового розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_7 , окрім того, що є раніше не судимим, характеризується за місцем проживання виключно позитивно, має на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей. Підозрюваний переконав слідчого суддю, що наміру ухилятись від слідства і суду не має, проявлятиме належну процесуальну поведінку. Крім того, слідчий суддя взяв до уваги і те, що підозрюваний проявив дійове каяття, про що є достатні дані, та відшкодував потерпілому завдану шкоду (показання потерпілого), потерпілий подав до суду письмову заяву, в якій запевнив суд, що жодних претензій до підозрюваного не має та просить не обирати йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. З огляду на наведене, слідчий суддя дійшов висновку, що прокурором не доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні обставини, передбачені п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, обов`язкові для встановлення під час розгляду клопотання слідчим суддею. На підставі вищевикладеного, слідчий суддя вважав за необхідне застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід - цілодобовий домашній арешт, а також поклав на підозрюваного обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою ст.194 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор вказує на те, що оскаржувана ухвала слідчого судді є необґрунтованою, незаконною, такою, що підлягає скасуванню. Зазначає, що слідчий суддя під час розгляду клопотання залишив поза увагою наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Так, наявний ризик того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні; може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Апелянт звертає увагу на те, що ОСОБА_7 мав намір незаконно переправити через державний кордон України осіб, які підлягають мобілізації. Водночас, будучи допитаними у якості свідків та під час проведення слідчого експерименту особи, яких ОСОБА_7 нелегально мав намір переправити через кордон України, показали, що спочатку вони відмовлялись від плану підозрюваного перетинати кордон України нелегально, поза пунктами пропуску, однак, отримавши від ОСОБА_7 погрози, були вимушені погодитись діяти відповідно до його вказівок, що безумовно свідчить про те, що ризик впливу на свідків існує, і він реальний. Крім того апелянт, зазначає, що слідчий суддя не взяв до уваги те, що на даний час органом досудового розслідування вживаються заходи щодо встановлення інших осіб, з якими ОСОБА_7 вступив у злочинну змову та налагодив канал незаконного переправлення осіб через державний кордон України з корисливою метою - метою незаконного збагачення. Просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого та обрати відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги не має.

Апеляційна скарга розглядається за відсутності сторін обвинувачення та захисту, неявка яких, з огляду на положення ст. 405 КПК України, не перешкоджає її розгляду. Приймаючи рішення про розгляд апеляційної скарги за відсутності сторін обвинувачення та захисту, береться до уваги те, що: вказані сторони належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги; заяв про відкладення апеляційного розгляду та даних про поважність причин неявки не подавали.

При оцінці доводів апеляційної скарги та прийнятті судового рішення колегія суддів бере до уваги приписи таких нормативно-правових актів.

Так, відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби, а відповідно до ч. 6 даної статті строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію, і запобіжний захід вважається скасованим.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в тому випадку, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді місцевого суду про те, що клопотання про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_7 подано до суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування і відповідає вимогам ст. 184 КПК України, ґрунтується на вимогах закону та змісті викладених у ньому доводів.

При цьому, колегія суддів бере до уваги те, що у провадженні СВ ВП № 1 Берегівського РВП Головного управління Національної поліції в Закарпатській області знаходиться кримінальне провадження, внесене 19.01.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000039, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, процесуальне керівництво у якому здійснюється Берегівською окружною прокуратурою.

Із журналу судового засідання убачається, що у розгляді клопотання брали участь підозрюваний ОСОБА_7 та його захисник, адвокат ОСОБА_8 , що не свідчить про порушення права підозрюваного ОСОБА_7 на захист.

Обґрунтованим є й висновок слідчого судді про те, що органом досудового розслідування доведено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Указаний висновок підтверджується приєднаними до клопотання доказами, зокрема протоколами допитів свідків та іншими матеріалами, на підставі яких 23.01.2023 винесено повідомлення ОСОБА_7 про підозру у вчиненні передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України кримінального правопорушення. Погоджуючись з указаним висновком, колегія суддів також бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену в п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, п. 32, Series A, N 182). При цьому, колегія суддів доходить висновку про те, що додані до клопотання докази підтверджують причетність ОСОБА_7 до вчинення кримінального правопорушення, а також підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг учинити кримінальне правопорушення. Разом із тим, колегія суддів зазначає, що висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень. Крім того, колегія суддів бере до уваги і те, що обґрунтованість підозри ОСОБА_7 сторонами кримінального провадження не оспорюється.

Разом із тим, на переконання апеляційного суду, обґрунтованим є і висновок слідчого судді про наявність передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України ризику, а саме можливого переховування підозрюваного ОСОБА_7 від органів досудового розслідування та суду.

Погоджуючись із указаним висновком, колегія суддів вважає, що, усвідомлюючи тяжкість покарання, яке передбачено за вчинення інкримінованого підозрюваному ОСОБА_7 злочину (позбавлення волі на строк від 7 до 9 років із конфіскацією майна), підозрюваний з метою уникнення кримінальної відповідальності може переховуватися від органу досудового розслідування та суду.

При цьому, ризики, передбачені п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, на які вказується у клопотанні слідчого, а саме незаконного впливу підозрюваного на свідків чи інших учасників кримінального провадження, а також перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, - апеляційний суд визнає недоведеними, оскільки такі не підтверджені жодними доказами, а відтак ґрунтуються виключно на припущеннях. Тому, на переконання апеляційного суду, слідчий суддя обґрунтовано не взяв їх до уваги.

Разом із тим, апеляційний суд погоджується і з висновками слідчого судді про те, що слідчим та прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти передбаченому п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України ризику. При цьому, апеляційний суд бере до уваги і те, що стороною обвинувачення не надано доказів, які б свідчили про те, що інший, більш м`який, запобіжний захід, ніж тримання під вартою, буде недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 у кримінальному провадженні.

При цьому, слідчий суддя дав належну оцінку даним про особу підозрюваного, який раніше не судимий, має постійне місце проживання, за яким позитивно характеризується, та має на утриманні чотирьох дітей, щиро кається та відшкодував потерпілому завдану шкоду.

Тому, доводи слідчого та прокурора про те, що інші, більш м`які, запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, будуть недостатніми для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 , апеляційний суд вважає такими, що ґрунтуються на припущеннях, які не підтверджені будь-якими доказами як під час розгляду слідчим суддею клопотання, так і апеляційним судом під час розгляду апеляційної скарги.

Апеляційний суд також вважає, що клопотання слідчого та доводи апеляційної скарги прокурора не містять переконливого обґрунтування про наявність у підозрюваного наміру перешкоджати досудовому розслідуванню у такий спосіб, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, буде недостатнім для запобігання будь-яким із передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України ризикам.

Разом із тим, до апеляційної скарги прокурором не додано доказів, які б із певною вірогідністю свідчили, що обрання щодо підозрюваного ОСОБА_7 менш суворого запобіжного заходу, ніж взяття під варту, не забезпечить його належну процесуальну поведінку, а також про те, що підозрюваний ОСОБА_7 з моменту обрання йому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не виконував покладені на нього процесуальні обов`язки.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає, що слідчим та прокурором не доведено, що інший, більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, зокрема цілодобовий домашній арешт, буде недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та виконання покладених на нього обов`язків як підозрюваного, а також запобігання передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України ризикам.

Приймаючи судове рішення беруться до уваги положення, які містяться у п. п. 3 і 4 ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, колегія суддів зазначає, що сама по собі тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , не може бути безумовною підставою для застосування щодо нього найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ця обставина повинна враховуватись у сукупності разом з іншими обставинами.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що при розгляді клопотання слідчий суддя, взявши до уваги вищенаведені обставини, вимоги кримінального процесуального закону та дані про особу підозрюваного, дійшов до належних висновків про відмову у задоволенні клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та про можливість застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, які ґрунтуються на вимогах закону й доданих до клопотання матеріалах, у зв`язку із чим, визнаються апеляційним судом обґрунтованими й належним чином вмотивованими. При цьому, колегія суддів вважає, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_7 у кримінальному провадженні.

Доводи апеляційної скарги про наявність ризиків незаконного впливу підозрюваного ОСОБА_7 на свідків у кримінальному провадженні та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження та ґрунтуються виключно на припущеннях сторони обвинувачення.

Із цих підстав, як такі, що жодним чином не спростовують висновків слідчого судді про можливість застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, апеляційний суд не бере до уваги і доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_7 мав намір незаконно переправити через державний кордон України осіб, які підлягають мобілізації, а також про те, що на даний час органом досудового розслідування вживаються заходи щодо встановлення інших осіб, з якими ОСОБА_7 вступив у злочинну змову та налагодив канал незаконного переправлення осіб через державний кордон України з корисливою метою метою незаконного збагачення.

Тому, апеляційний суд не бере до уваги і доводи апеляційної скарги про те, що зі слів свідків ОСОБА_7 погрожував їм, у зв`язку з чим вони були змушені діяти відповідно до його вказівок.

На інші доводи в обґрунтування незаконності судового рішення в апеляційній скарзі не вказується, і таких даних у ході розгляду апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.

Разом із тим, слідчим суддею встановлено строк дії запобіжного заходу відповідно до вимог ч. 6 ст. 181 КПК України, а також обґрунтовано, відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, покладено на підозрюваного такі процесуальні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожною їх вимогою; цілодобово знаходитись за місцем проживання, розташованому у АДРЕСА_1 ; не відлучатися із населеного пункту, у якому проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду, утримуватися від спілкування зі свідками та іншими особами у кримінальному провадженні, - до 03 квітня 2023 року включно.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а ухвала слідчого судді, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни.

Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б могли вплинути на висновки слідчого судді чи спростувати їх, і на такі прокурор не вказує в апеляційній скарзі, а не з`явившись на її розгляд позбавив себе можливості надати будь-які докази чи довести обставини у підтвердження доводів апеляційної скарги та спростування висновків слідчого судді.

Керуючись ст. ст. 176-181, 183, 194, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу, яку подав прокурор ОСОБА_5 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Виноградівського районного суду Закарпатської області від 02 лютого 2023 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого у кримінальному провадженні №0000039, відомості про кримінальне правопорушення в якому 19.01.2023 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, та обрано відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту без застосування електронних засобів контролю, до 03.04.2023 включно, з покладенням на підозрюваного відповідних процесуальних обов`язків, - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною й відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: