ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1160/23 Справа № 200/1374/17 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

особи, щодо якої закрито

кримінальне провадження ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах заставодавця ОСОБА_10 на ухвалу Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 10 лютого 2017 року про застосування щодо ОСОБА_9 , за ч. 1 ст. 369 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та звернення застави в дохід держави, -

В С Т А Н О В И Л А:

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскарженого рішення.

Ухвалою Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 10 лютого 2017 року, застосовано до ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 369 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 2 місяці, до 07.04.2017 та заставу, внесену за обвинуваченого ОСОБА_9 , в кримінальному провадженні № 0000948 в розмірі 1 033 500 гривень, звернено в дохід держави, шляхом зарахування до спеціального фонду Державного бюджету України, використавши у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Мотивуючи постановлене рішення, суд послався на те, що обвинувачений ОСОБА_9 , не виконав обов`язки, покладені на нього ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23.12.2016, а саме, 03.02.2017 не з`явився в судове засідання, будучи належним чином повідомленим про дату підготовчого судового засідання, що підтверджується поданою останнім заявою до канцелярії суду. При цьому, суд визнав неповажними причини неявки обвинуваченого до судового засідання та вважав їх такими, що мали на меті перешкодити проведенню підготовчого судового засідання 03.02.2017.

Разом з цим, ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 15.12.2022 ОСОБА_9 звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 369 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 369 КК України - закрито. Окрім того, цією ухвалою вирішено питання про процесуальні витрати та долю речових доказів.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погоджуючись з ухвалою Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 10 лютого 2017 року, адвокат в інтересах заставодавця подав апеляційну скаргу в якій просить ухвалу, в частині звернення застави за ОСОБА_9 в дохід держави, скасувати та повернути ОСОБА_10 , внесену ним заставу на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23.12.2016.

В обґрунтування заявлених вимог, адвокат, не оскаржуючи зміну запобіжного заходу ОСОБА_9 , посилається на незаконність судового рішення в частині звернення застави в дохід держави.

Адвокат зазначає, що, в порушення вимог ч. 9 ст. 182 КПК України, ні судом ні прокурором не було забезпечено реалізації права заставодавця бути присутнім під час розгляду питання про звернення застави в дохід держави, належним чином не повідомивши його про час та дату судового засідання, що є істотним порушенням норм КПК України.

Апелянт зазначає, що матеріали провадження не містять жодних доказів на підтвердження того, що сам обвинувачений - ОСОБА_9 був повідомлений про час та дату судового засідання, призначеного на 03.02.2017, що підтверджується і ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 28.02.2017, де констатовано зазначені порушення, а відтак висновки суду, щодо неналежного виконання ним своїх обов`язків не відповідають дійсності

Разом з цим, адвокат звертає увагу на те, що, у відповідності до ч. 3 ст. 182 КПК України, заставодавцю не було роз`яснено його обов`язків та наслідків їх невиконання.

За таких обставин. Адвокат вважає, що у суду були відсутні підстави для звернення застави в дохід держави, а відтак ухвала суду підлягає скасуванню в цій частині.

Позиції учасників судового провадження.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанцї адвокати ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , підтримаи апеляційну скаргу та проси рішення в частині звернення внесеної ОСОБА_10 в дохід держави скасувати.

ОСОБА_9 підтримав апеляційні вимоги.

Прокурор вважав, що вказана апеляційна скарга не підлягає задоволенню та просив ухвалу суду - залишити без змін.

Мотиви апеляційного суду.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, та перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Рішенням Конституційного Суду № 4-р/2019 від 13.06.2019 визнано неконституційним положення ч. 2 ст. 392 КПК України щодо окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції.

Законом України "Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України щодо забезпечення виконання рішення Конституційного Суду України стосовно оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою" від 02.12.2020, який набрав чинності 14.01.2022, було доповненно ст. 394 КПК України частиною п`ятою, згідно з якою ухвала суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку обвинуваченим, його захисником, законним представником, прокурором.

Водночас, до набрання чинності вищезазначеного закону та прийняття рішення Конституційним Судом України, ч. 2 ст. 392 КПК України було передбачено, що заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 цієї статті.

За змістом ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 КПК України, застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.

Згідно ч. 6 ст. 182 КПК України, з моменту обрання запобіжного заходу у вигляді застави щодо особи, яка не тримається під вартою, в тому числі до фактичного внесення коштів на відповідний рахунок, а також з моменту звільнення підозрюваного, обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної слідчим суддею, судом в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, підозрюваний, обвинувачений, заставодавець зобов`язані виконувати покладені на них обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Відповідно до ч. 8 ст. 182 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Наведені положення кореспондуються з ч. 7 ст. 42 КПК України, в якій закріплено процесуальні обов`язки обвинуваченого та відповідно до якої останній зобов`язаний прибувати за викликом до суду, а в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк - заздалегідь повідомити про це, а окремо ще й виконувати обов`язки, покладені на нього рішенням про застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

За змістом цих норм, неявка за викликом до суду без поважних причин належним чином повідомленого обвинуваченого, якому застосовано запобіжний захід у вигляді застави, є безумовною окремо визначеною підставою для звернення застави в дохід держави.

Застава має бути повернена заставодавцю, якщо: відсутні підстави для застосування негативних наслідків для звернення застави в дохід держави (ч. 8 ст. 182 КПК України); ухвала про застосування запобіжного заходу припинила свою дію у зв`язку із закінченням строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу (ст. 203 КПК України) або у зв`язку з набранням чинності іншим судовим рішенням - ухвалою про заміну запобіжного заходу; заставодавець, тобто особа, яка внесла заставу не дає своєї згоди на можливе її звернення судом у майбутньому на виконання вироку в частині майнових стягнень (ч. 11 ст. 182 КПК України).

На переконання апеляційного суду, судом першої інстанції вказаних вимог було дотримано.

Апеляційним судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23.12.2016 ОСОБА_9 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з можливістю внесення застави в розмірі 1 033 500 гривень, строком до 20.02.2017.

Цією ухвалою, зокрема було роз`яснено, що у разі не з`явлення ОСОБА_9 за викликом до слідчого, прокурора чи суду без поважних причин, або не повідомлення ним про причини своєї неявки, або порушення ним обов`язків, покладених на нього у цій ухвалі, застава звертається у дохід держави.

29.12.2016 ОСОБА_10 було внесено заставу, визначену ухвалою слідчого судді, у зв`язку з чим обвинуваченого ОСОБА_9 було звільнено з-під варти, й з цього часу він вважався таким, що до нього застосованого запобіжний захід у вигляді застави.

Однак, обвинувачений, не з`явився за викликом до суду 03.02.2017, що підтверджується матеріалами провадження та не заперечується апелянтом.

Разом з цим, з наявних в матеріалах провадження заяв ОСОБА_9 від 03.02.2017 (т.2 а.п. 19) та його захиснка - адвоката ОСОБА_11 від 01.02.2017 (т.2 а.п. 18) видно, що про дату та час судового засіданні у суді першої інстанції їх було повідомлено та вони були обізнані про необхідність прибути до суду в підготовче судове засідання, призначене на 03.02.2017 у визначений час.

Факт обізнаності про час та дату судового засіданні підтвердив обвинувачений і в судовому засіданні суду апеляційної інстанції та зазначив, що не з`явився до суду, оскільки йому так порадив його захисник.

Оскаржуваною ухвалою від 10.02.2017 заставу було звернено в дохід держави та застосовано щодо обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, через порушення обвинуваченим, покладених на нього обов`язків, а саме не з`явлення обвинуваченого до суду без поважних причин.

На переконання апеляційного суду, враховуючи, що обвинувачений проживав за адресою АДРЕСА_1 , й мав з`явитися до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська, який розташований за адресою: проспект Дмитра Яворницького, 57, м. Дніпро, був обізнаний про необхідність з`явлення до суду, та не навів жодних об`єктивних обставин та обставин непереборної сили, які б перешкоджали йому виконати покладений на нього обов`язок й таких обставин не містять матеріали провадження, суд першої інстанції дійшов обґрунтованих висновків про порушення обвинуваченим умов обраного щодо нього запобіжного заходу у вигляді застави без поважних причин.

За таких обставин, суд правомірно звернув заставу, внесену заставодавцем ОСОБА_10 , в дохід держави, оскільки він як заставодавець не виконав покладених на нього обов`язків та не забезпечив належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що ОСОБА_10 , як заставодавець, вносячи заставу на виконання ухвали слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровька від 23.12.2016, був обізнаний про правопорушення у вчиненні якого підозрювався ОСОБА_9 , а також про права та обов`язки його, як заставодавця, в тому числі забезпечення належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого та його явки за викликом, а також про наслідки невиконання цих обов`язків.

Ті обставини, що питання про звернення застави в дохід держави було вирішено за відсутності заставодавця, без його належного повідомлення про час та дату судового засідання, не є тими обставинами, що в цьому випадку, перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, й не є істотними порушеннями кримінального процесуального закону, в розумінні ст. 412 КПК України, які б тягнули за собою скасування судового рішення.

Колегія суддів зауважує, що обвинуваченим не було оскаржено вказане рішення суду, з підстав необгрунтованої зміни запобіжного заходу.

З огляду на викладене рішення суду є законним та обгрунтованим, а апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах заставодавця ОСОБА_10 - залишити без задоволення.

Ухвалу Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 10 лютого 2017 року щодо ОСОБА_9 , за ч. 1 ст. 369 КК України - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4