Справа № 346/391/23
Провадження № 11-кп/4808/209/23
Категорія ст. 82 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2023 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду

в складі суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 02 лютого 2023 року про відмову в задоволенні подання Державної установи «Коломийська виправна колонія (№ 41)» про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

Засуджений ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нову, якою змінити невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке покарання у виді виправних робіт. Вказує, що адміністрацією Державної установи «Коломийська виправна колонія (№ 41)» до матеріалів клопотання долучено довідку ТОВ «Ітаро» від 22 листопада 2022 року про те, що директор ОСОБА_9 , зобов`язується взяти його на роботу після звільнення з місць позбавлення волі з посадовим окладом не нижче мінімальної заробітної плати. Зауважує, що залучався до оплачуваних робіт згідно трудового та цивільно-правового договорів, та за зразкову поведінку та добросовісне ставлення до праці щодо нього застосовано 7 (сім) заохочень за період з 06 квітня 2018 року по 04 квітня 2022 року. Вважає, що суд першої інстанції при прийнятті рішення надав пріоритет ухвалі Івано-Франківського апеляційного суду від 27 вересня 2022 року ніж матеріалам особової справи. Водночас просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки він копію судового рішення отримав 24 лютого 2023 року.

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 02 лютого 2023 року відмовлено у задоволенні подання про заміну засудженому ОСОБА_7 невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке.

Суд першої інстанції мотивував таку позицію тим, що в матеріалах особової справи засудженого ОСОБА_7 наявна копія ухвали Івано-Франківського апеляційного суду від 27 вересня 2022 року, яка постановлена за наслідками розгляду апеляційної скарги прокурора на ухвалу Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 17 серпня 2022 року, якою умовно-достроково звільнено засудженого від відбування покарання за вказаним вироком. Суд апеляційної інстанції вказану ухвалу від 17 серпня 2022 року скасував та призначив новий судовий розгляд у суді першої інстанції. Підставами для цього апеляційний суд вказав ті обставини, що суд першої інстанції не дав відповідну оцінку порушенням, які допускав засуджений в установі відбування покарання, за що на нього накладалися дисциплінарні стягнення, не з`ясував яким чином характеризувався засуджений за попередніми місцями відбування покарання та зауважив, що відповідно до даних довідки про заохочення та стягнення, а також даних довідки про працевлаштування засуджений отримував заохочення за добросовісне відношення до праці в той час, коли він не працював. Зокрема, в останній довідці зазначено, що протягом 2019 року засуджений взагалі не працював, в 2020 році він працював лише 16 днів, а протягом січня - червня 2022 року - лише 34 дні.

За наслідками нового розгляду ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 19 жовтня 2022 року, яка набрала законної сили 27 жовтня 2022 року, відмовлено в застосуванні до засудженого положень ст. 81 КК України.

Таким чином, суд вказав, щопри вирішенні розглядуваного подання врахував вказані обставини, а також те, що після 04 квітня 2022 року та прийнятих в подальшому вказаних судових рішень до засудженого не було застосовано жодного заохочення, що свідчить про відсутність позитивних змін в його поведінці, які б давали суду підстави вважати, що він став на шлях виправлення.

Під час апеляційного розгляду:

- засуджений ОСОБА_7 просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким;

- прокурор не заперечував проти задоволення апеляційної скарги частково, вважає, що ухвалу суду необхідно скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції у зв`язку з невмотивованістю судового рішення.

Відповідно до ст. 395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом семи днів з дня її оголошення, в той же час, для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Як вбачається з наданих суду матеріалів, зокрема розписки засудженого ОСОБА_7 , копію ухвали суду від 02 лютого 2023 року він отримав 24 лютого 2023 року (а.п. 26а), колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження ухвали судді підлягає до поновлення.

Заслухавши доповідь судді, думку учасників кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити частково, ухвалу суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Діючим кримінальним процесуальним законодавством, зокрема п. 3 ч. 1 ст. 537 КПК України надає право суду, визначеному ч. 2 ст. 539 цього ж кодексу вирішувати питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Положеннями ст. 82 КК України визначено порядок, спеціальні умови та строки, при дотриманні яких засудженій особі може бути замінено невідбуту частину покарання більш м`яким.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 82 КК України, особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині КК України для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.

Частиною 3 ст. 82 КК України визначено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Положення про те, що засуджений став на шлях виправлення, означає, що його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до виконання обов`язків в період відбування покарання засвідчили успішність процесу виправлення і можливість ефективного продовження його за умови застосування до засудженого більш м`якого виду покарання.

Отже, становлення особи на шлях виправлення розцінюється як сукупність даних щодо прагнення засудженого до такого виправлення, тобто позитивні зрушення в його поведінці, так й його ставленні до праці, які, в свою чергу, свідчать про успішне здійснення процесу виправлення, що може бути ефективно продовжуватись й в умовах відбування менш суворого покарання.

При цьому, висновок про становлення особи на шлях виправлення ґрунтуватись не лише на характеристиці особи за період, що безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе застосування зміни невідбутої частини покарання більш м`яким, а на даних за весь час відбування покарання або принаймні протягом значної частини цього строку.

Разом з цим під сумлінною поведінкою необхідно розуміти дотримання режиму відбування покарання, виконання покладених на засудженого законних обов`язків, виконання законних вимог представників адміністрації органу, що виконує покарання, поведінкою в побуті, стримуванням від порушень режиму відбування покарання, від порушень правил внутрішнього розпорядку.

Стаття 6 КВК України передбачає, що виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Чинне законодавство наголошує на тому, що при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким, слід ретельно з`ясувати той факт, що засуджений став на шлях виправлення, що вбачається із сукупності даних, а саме: ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльності, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці тощо.

ОСОБА_7 вироком Апеляційного суду Івано-Франківської області від 04 вересня 2017 року ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 289 КК України, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років.

05 січня 2023 року начальник ДУ «Коломийська виправна колонія (№41)» звернувся з поданням про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким щодо ОСОБА_7 .

В поданні від 05 січня 2023 року (а.п.1) зазначено, що засуджений з 05 жовтня 2017 року по 19 червня 2019 року відбував покарання в ДУ «Копичинська виправна колонія «№112». За час відбування покарання він допускав порушення установленого порядку відбування покарання, однак, відповідно до положень ст. 14 ст. 134 КВК України засуджений вважається таким, що не має стягнень. 3а добросовісне відношення до праці йому оголошено три заохочення за час перебування у вказаній установі. За час відбування покарання в ДУ «Коломийська виправна колонія «№41» засуджений характеризується позитивно, дотримується правил поведінки, дисциплінарні стягнення на нього не накладались. 02 червня 2020 року він переведений до дільниці соціальної реабілітації. Засуджений залучається до оплачуваних робіт відповідно до трудового договору та цивільно-правових договорів на посаді робітника ремонтно-будівельної дільниці, допоміжних робіт із забезпечення колонії продовольством та покращення житлово-побутових умов засуджених. До робіт він відноситься з розумною ініціативою, поставлені завдання виконує вчасно та якісно. За зразкову поведінку та добросовісне відношення до праці до засудженого за період з 06 квітня 2018 року по 04 квітня 2022 року застосовано сім заохочень. Він реалізував програму диференційованого виховного впливу на засуджених «Професія» в Коломийському навчальному центрі №41 і здобув професію «Електрогазозварювальник». Крім того, бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу на засуджених «Підготовка до звільнення».

Засуджений ОСОБА_7 ввічливий та дотримується правомірних взаємовідносин з персоналом, у відношенні з іншими засудженими не конфліктує, підтримує стосунки із засудженими позитивної спрямованості, а також зв`язок із родичами. Вину у скоєному злочині визнав повністю.

Згідно з ч. ч. 1 та 3 ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

За приписами п. 3 ч. 4 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за а умисний особливо тяжкий злочин.

Згідно з роз`ясненнями п. 2 Постанови № 2 від 26 квітня 2002 року Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким того, що засуджений став на шлях виправлення (ч. 3 ст. 82 КК).

Згідно з характеристикою засудженого (а.п. 2) ОСОБА_7 від 05 січня 2023 року, затвердженою начальником установи виконання покарань засуджений в місцях позбавлення волі знаходить з 23 вересня 2016 року. Під час тримання в ДУ УВП № 12 міста Івано-Франківськ не допускав порушень вимог режиму утримання, стягнення не накладались, заохочення не оголошувались. З 05 жовтня 2017 року по 19 червня 2019 року відбував покарання в ДУ «Копичинська виправна колонія (№112)». За добросовісне відношення до праці застосовано три заохочення. Згідно п. 14 ст. 134 КВК дисциплінарних стягнень не мав. З 19 червня 2019 року відбував покарання в ДУ «Коломийська виправна колонія (№41)». А час відбування покарання характеризувався позитивно дотримувався правил поведінки, дисциплінарні стягнення не накладались та за зразкову поведінку застосовано одне заохочення. 02 червня 2020 року переведений для подальшого відбування покарання до дільниці соціальної реабілітації. Залучався до оплачуваних робіт згідно трудового та цивільно-правового договорів на посаді робітника ремонтно-будівельної дільниці, а також допоміжних робіт із забезпечення колонії продовольством та поліпшення житлово-побутових умов засуджених. За зразкову поведінку та добросовісне відношення до праці застосовано три заохочення. Дбайливо ставився до майна установи та і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи. Не допускав порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Реалізував програму диференційованого виховного впливу на засуджених «Професія» в Коломийському навчальному центрі №41 здобув професію «Електрозварник». Виконував законні вимоги персоналу установи виконання покарань, у взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, тихий, врівноважений, підтримує зв`язок з родичами. Приймає участь у реалізації програм диференційованого впливу на засуджених «Підготовка до звільнення». Виконавчі листи на засудженого ОСОБА_7 не поступали. Вину в скоєному визнав повністю.

Згідно з довідкою про заохочення та стягнення засудженого ОСОБА_7 , який відбуває покарання в ДУ «Коломийська виправна колонія (№ 41)»від 05 січня 2023 року (а.п.3)йому 06 квітня 2018 року, 04 січня 2019 року, 05 квітня 2019 року, 02 жовтня 2019 року, 01 жовтня 2020 року,04 квітня 2022 року - оголошено шість подяк за виконання покладених обов`язків, додержання правил поведінки, трудового розпорядку та вимог безпеки праці, 01 липня 2021 року дозволено короткостроковий виїзд.

З довідки від 03 січня 2023 року на засудженого ОСОБА_7 вбачається, що виконавчі листи не поступали (а.п. 4).

Згідно з довідкою від 04 січня 2022 року (а.п. 5) ОСОБА_7 має захворювання - хронічний панкреатит в стадії ремісії. Працездатний із працевлаштуванням.

Відповідно до довідки виданої директором ТОВ «Ітаро» ОСОБА_9 ( АДРЕСА_1 ), про те, що засуджений ОСОБА_7 буде прийнятий на роботу на посаду робітника у цього суб`єкта підприємницької діяльності після відбування покарання з посадовим місячним окладом не нижче мінімальної заробітної плати (а.с.7).

Вищевикладеним даним про особу засудженого суд першої інстанції не надав жодної оцінки.

Колегія суддів наголошує, що при прийнятті рішень за ст. 81 КК України та ст. 82 КК України застосовуються різні критерії оцінки.

Суд першої інстанції послався виключно на попереднє рішення суду апеляційної інстанції за результатом розгляду клопотання в порядку ст. 81 КК Ураїни, яким фактично відмовлено в застосуванні умовно-достроковго звільнення від відбування покарання ОСОБА_7 , але під час вказаного провадження не розглядалось питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким щодо ОСОБА_7 , а тому суд першої інстанції прийняв невмотивоване рішення без урахування даних про особу.

Зважаючи на ці обставини, колегія суддів позбавлена можливості усунути допущені судом першої інстанції істотні порушення вимог кримінального процесуального закону під час апеляційного розгляду.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 418, 419 КПК України, ст. 82 КК України колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Поновити строк на апеляційне оскарження засудженому ОСОБА_7 .

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 , задовольнити частково.

Ухвалу Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 02 лютого 2023 року про відмову в задоволенні подання Державної установи «Коломийська виправна колонія (№ 41)» про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким щодо засудженого ОСОБА_7 , скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5