Провадження № 1-кп/592/156/23
УХВАЛА

03 квітня 2023 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми в складі колегії суддів головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до ЄРДР №0000001 від 05.01.2021 по обвинуваченню ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 309, ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 255-1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_7 подав заяву про відвід складу суду. Заяву мотивує тим, що на його думку, суд має упереджене ставлення до нього. Суддя ОСОБА_1 на першому засіданні переконував учасників розгляду у необхідності одноосібного розгляду справи і тому, що колегіальний розгляд буде затягнутий. Після усної заяви обвинуваченого про відвід, незважаючи на те, що захисник могла скласти заяву за 15-20 хв. суд умисно затягнув розгляд та відклав на 03.04.2023. Суд відмовив у забезпеченні його участі та іншим учасникам розгляду дистанційно. Судді не приховують свого принципового становлення, підвищують голос, не надавали можливість подати документи про наявне місце проживання, ставлять безпідставні питання учасникам розгляду.

Захисник ОСОБА_14 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подала заяву про відвід колегії суддів. Заява мотивована тим, що недовіряє даній колегії. Так обвинувачений з початку бойових дій виїхав з м.Суми та проживає у Київській області де має зайнятість. Коштів для його явки до суду до м.Суми немає. У продовж 2022 року та січня 2023 року обвинувачений подавав заяви про забезпечення його участі дистанційно. 06.12.2022, 16.01.2023 та 30.01.2023 подавав аналогічні клопотання, але на його думку суд безпідставно відмовив у їх задоволенні.

Окрім того судом у цьому складі суддів розглядається інше кримінально провадження №592/9817/15-к від 09.10.2015 де йому теж безпідставно відмовили в участі у розгляді справи дистанційно. Більше того застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою. Судді у тому провадженні підказували прокурору про необхідність застосування запобіжного заходу.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_14 та обвинувачений ОСОБА_7 підтримали заяву про відвід.

Прокурор заперечував, оскільки на його думку підстави є надуманими.

Заслухавши учасників розгляду, суд дійшов наступного висновку.

Згідно ст. 75 КПК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;

5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Зі змісту заяв про відвід вбачається, що вони зводиться до підстав визначених у п.4 ч.1 ст.75 КПК України, тобто інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді.

Незважаючи на доволі великий зміст заяв про відвід, вони ґрунтуються на тому, що стороні захисту суд не забезпечив участь у розгляді дистанційно. Після цього, обвинувачений пригадав події які малися до його затримання у іншому провадженні.

У Бангалорських принципах поведінки суддів від 19.05.2006, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27.07.2006 № 2006/23, зазначено, що об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття. Європейською Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод (ратифікована Верховною Радою України 17.07.1997; (далі - Конвенція) передбачено, що кожна людина має право на справедливий і відкритий розгляд справи незалежним і безстороннім судом упродовж розумного строку, встановленого законом (п. 1 ст. 6). На питання неупередженості суду звертає увагу Європейський суд з прав людини і у рішенні Суду від 10.12.2009 в справі «Мироненко і Мартенко проти України» було констатовано порушення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод. Цим рішенням Європейським судом визнано порушення принципу безсторонності суду. Так, у п. 66, 69 і 70 цього рішення вказано, що згідно з усталеною практикою Суду наявність безсторонності має визначатися для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім.

Частина 1 ст. 6 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» визначає, що здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 48 даного Закону встановлено, що суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом. Згідно пунктів 1, 2 ч. 7 ст. 56 зазначеного Закону суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.

Згідно з ч. 2 і ч. 3 ст. 318 КПК України судовий розгляд здійснюється в судовому засіданні з обов`язковою участю сторін кримінального провадження, крім випадків, передбачених цим Кодексом. У судове засідання викликаються потерпілий та інші учасники кримінального провадження. Судове засідання відбувається у спеціально обладнаному приміщенні - залі судових засідань. У разі необхідності окремі процесуальні дії можуть вчинятися поза межами приміщення суду.

Згідно з ч. 1 ст. 321 КПК України головуючий у судовому засіданні керує ходом судового засідання, забезпечує додержання послідовності та порядку вчинення процесуальних дій, здійснення учасниками кримінального провадження їхніх процесуальних прав і виконання ними обов`язків, спрямовує судовий розгляд на забезпечення з`ясування всіх обставин кримінального провадження, усуваючи з судового розгляду все, що не має значення для кримінального провадження.

Згідно з положеннями п. 1 ч. 7 ст. 42 КПК України обвинувачений зобов`язаний прибути за викликом суду, а в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк - заздалегідь повідомити про це зазначених осіб.

Згідно з положеннями ст. 336 КПК України передбачено можливість учасників розгляду приймати участь в судовому засідання у режимі відеоконференції. При цьому така участь може бути забезпечена з підстав визнаних достатніми саме судом.

З наведених приписів закону вбачається, що судовий розгляд відбувається в залі судового засідання з обов`язковою участю учасників розгляду. Як виключення з загальних правил лише з підстави визнаних судом достатніми участь може буди забезпечена у режимі відео конференції.

У даному провадженні у період червня-грудня 2022 року участь обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 забезпечувалася дистанційно дев`ять разів. У той же час судові засідання не відбувалися, через різні причини, відсутність світла у інших судах, повітряні тривоги чи з інших причин незалежних від суду. Відтак суд дійшов висновку, що забезпечення участі обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 дистанційно перешкоджає судовому розгляду, негативно впливає на тривалість розгляду справи, затягує його. У зв`язку з цим обвинуваченому неодноразово, зокрема також на його заяви, було наголошено на необхідність виконання обов`язків визначених п. 1 ч. 7 ст. 42 КПК України, а саме з`явитися за викликом до суду.

З огляду на наведені положення закону та обставини справи суд діяв виключно в межах наданих повноважень та не вчиняв дій якіб могли свідчити про упереджене ставлення.

У зв`язку з цим зазначені захисником та обвинуваченим підстави відводу складу суду є суб`єктивним ставленням та несприйняття свого обов`язку з`явитися до суду.

З наведеного вбачається, що немає законних підстав для задоволення заявленого відводу, а тому слід відмовити у його задоволенні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 75, 81 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні заяви обвинуваченого ОСОБА_7 про відвід колегії суддів - головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , та захисника ОСОБА_14 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 про відвід колегії суддів - головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді ОСОБА_1

ОСОБА_2

ОСОБА_3