ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2023 року

м. Хмельницький

Справа № 686/15200/17

Провадження № 11-кп/4820/329/23

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ОСОБА_3 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому та в режимі відеоконференції виділене провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.263, п.п.6, 12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України, за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 лютого 2023 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 22 лютого 2023 року продовжено дію обраного під час досудового розслідування щодо ОСОБА_6 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 22 квітня 2023 року включно.

У задоволенні клопотання сторони захисту про зміну обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу відмовлено.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_8 просила ухвалу Хмельницького міськрайонного суду від 22 лютого 2023 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту або на інший альтернативний запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Уважала, що рішення місцевого суду є незаконним та прийняте з порушенням вимог кримінального процесуального Закону.

Стверджувала, що сторона обвинувачення жодним чином не підтверджує ті ризики, на які вона посилається, як на підстави продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Зауважувала, що обвинуваченого ОСОБА_6 було затримано 16 березня 2017 року, того ж дня було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Відтак, обвинувачений ОСОБА_6 у місцях обмеження волі перебуває з 16.03.2017 року і по теперішній час, що сукупно складає 5 років 10 місяців 25 днів.

Зазначала, що кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується ОСОБА_6 , було вчинено в жовтні 2016 року, а відтак, у разі обвинувального вироку, у відповідності до чинного кримінального та кримінального процесуального законодавства до ОСОБА_6 буде застосовуватися ч.5 ст.72 КК України, що викладена в новій редакції Закон України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року №838- VIII, який набрав чинності 24 грудня 2015 року, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Отже, ОСОБА_6 , відбув вже орієнтовно 11 років 9 місяців 19 днів, тому необхідність у застосуванні тримання під вартою відпала і є можливість замінити його домашнім арештом.

Зауважувала, що розгляд цього кримінального провадження значно затягнувся та триває вже понад 6 років. Такими діями порушується право обвинуваченого ОСОБА_6 , що передбачене ст.6 Конвенції, а саме право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, що в подальшому може слугувати підставою для звернення до ЄСПЛ.

Відповідно до чинного законодавства слідчий (прокурор) повинен довести перед судом наявність обґрунтованої підозри та ризиків. В даному випадку це не право сторони обвинувачення, а обов`язок доводити належними та допустимими доказами наявність ризиків, при чому такі обставини мають бути щоразу новими.

Водночас, стороною обвинувачення в даному кримінальному провадженні вказується на існування таких ризиків, як переховування від суду; незаконний вплив на свідків та потерпілих; однак вони не підтверджуються належними та допустимими доказами.

Крім того, звертала увагу суду на те, що сторона обвинувачення не довела наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим ОСОБА_6 .

Наголошувала, що у ОСОБА_6 наявні міцні соціальні зв`язки та позитивні характеризуючі дані, також те, що раніше він не притягався до кримінальної відповідальності, а також ним не було вчинено жодного адміністративного правопорушення.

На думку захисту, відповідно до ч.3 ст.183 КПК України, обвинуваченому можливо визначити заставу в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, яка буде співмірною із зазначеними критеріями та із особою обвинуваченого та його матеріальним станом.

Обвинувачений ОСОБА_6 в апеляційній скарзі просив ухвалу Хмельницького міськрайонного суду від 22 лютого 2023 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати йому запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час із застосуванням електронного носія.

Уважав, що вказана ухвала є незаконною, поверхневою та постановленою без з`ясування всіх обставин справи.

Зазначав, що місцевим судом не було ретельно проаналізовано матеріали, які підтверджують ризики передбачені ст.177 КПК України, оскільки такі докази в сторони обвинувачення відсутні.

Зауважував, що за період його перебування під вартою у нього погіршилося здоров`я, про що він надавав відповідні підтверджуючі документи, однак суд не зважає на це та продовжує автоматично ухвалювати шаблонні рішення, які ґрунтуються на припущеннях.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду з викладом змісту оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційних скарг; обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційні скарги з викладених у них мотивів; заперечення прокурора ОСОБА_5 , який просив залишити апеляційні скарги без задоволення; перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку про таке.

Установлено, що на розгляді Хмельницького міськрайонного суду перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.263, п.п.6, 12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України.

В ході досудового розслідування обвинуваченому ОСОБА_6 було обрано та ухвалою суду під час судового провадження продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 25 лютого 2023 року включно.

У судовому засіданні суду першої інстанції 22 лютого 2023 року прокурором було заявлено клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 на 60 діб, оскільки продовжують існувати ризики, передбачені ст.177 КПК України, а саме: переховування від суду та незаконного впливу на свідків.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник щодо клопотання прокурора заперечували.

На думку суду першої інстанції, прокурор довів, що наразі продовжують існувати ризики, передбачені ст.177 КПК України, які не зменшилися, що у свою чергу давало підстави для продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Колегія суддів приходить до висновку, що прокурором було наведено достатньо підстав для продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 .

Відповідно до вимог ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

У відповідності з приписами ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Згідно з ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Обґрунтовано взято до уваги, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, який за своїм характером становить особливу суспільну небезпеку, та за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі.

Крім того, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 відповідає характеру та тяжкості вчиненого, а встановлені ризики, передбачені ст.177 КПК України, зокрема: можливість переховування від суду та впливу на свідків є доведеними і вони виключають на даний час можливість зміни запобіжного заходу на більш м`який.

На думку колегії суддів, не знайшли свого підтвердження зазначені у апеляційних скаргах підстави для зміни запобіжного заходу на більш м`який.

Таким чином, жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою обвинуваченого, враховуючи всі обставини вчиненого злочину, не зможуть запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, та не забезпечать належної процесуальної поведінки і виконання ним покладених процесуальних обов`язків.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів. Також у своїх рішеннях суд зазначав, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

У відповідності з ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованого обвинувачення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Матеріали клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою містять достатні обставини та дані.

Більш м`який запобіжний захід, на переконання колегії суддів, не забезпечить та не буде сприяти належній процесуальній поведінці обвинуваченого ОСОБА_6 .

Колегія суддів зазначає, що встановлені судом першої інстанції ризики є обґрунтованими та знайшли своє підтвердження при перегляді справи.

Доводи захисника щодо можливості застосування альтернативного запобіжного заходу у виді застави є надуманими, оскільки ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину, який спричинив загибель людини, що відповідно до вимог ч.4 ст.183 КПК України дає право суду не визначати розмір застави.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для скасування чи зміни ухвали місцевого суду.

Керуючись ст.ст.177, 178, 183, 404, 407 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 22 лютого 2023 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3