ЗОЛОТОНІСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 695/3393/22

10 березня 2023 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілого - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Золотоноша кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000900 від 09.10.2022 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Райгородка Новоайдарського району Луганської області, непрацюючого, проживаючого по АДРЕСА_1 , неодруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, раніше судимого: 18.11.2014 Рубіжанським міським судом Луганської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ст. 70 КК України до п`яти років позбавлення волі; 02.04.2018 Новоайдарським районним судом Луганської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України до п`яти років шести місяців позбавлення волі. Звільнений 26.08.2022 у зв`язку з відбуттям строку покарання;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 , будучи раніше судимим за злочини проти власності, маючи не зняту та не погашену судимість, повторно вчинив незаконне заволодіння транспортним засобом. Так, 08.10.2022 близько 23.00 год. ОСОБА_4 , перебуваючи по вул. Чабаненка в с. Домантово Золотоніського району Черкаської області, побачивши на території подвір`я АДРЕСА_2 автомобіль ВАЗ 21061 номерний знак НОМЕР_1 , вирішив незаконно заволодіти вказаним транспортним засобом з метою доїхати до місця проживання по АДРЕСА_1 . Після чого, ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом, діючи умисно, таємно, повторно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання їх наслідків, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, зайшов на територію подвір`я АДРЕСА_2 , де, відчинивши ворота, підійшов до автомобіля ВАЗ 21061 номерний знак НОМЕР_1 , після чого відчинив водійські двері і незаконно проник до його салону. В подальшому ОСОБА_4 пошкодив замок запалювання і шляхом замикання проводів завів двигун вказаного автомобіля та поїхав за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 , тим самим незаконно заволодів автомобілем ВАЗ 21061 номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 , та заподіяв останньому матеріальної шкоди у розмірі 25600 грн.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав в повному обсязі при обставинах, визначених в обвинувальному акті, вказавши, що події, а також час та спосіб скоєння ним кримінального правопорушення, зазначені в обвинувальному акті, викладені вірно та відповідають дійсності, він їх в повному обсязі підтверджує, щиро розкаюється у вчиненому, просить суворо не карати, він зрозумів всю протиправність своєї поведінки. Пояснив, що шкоду потерпілому не відшкодував у зв`язку з перебуванням під вартою.

Потерпілий ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснив, що зранку 08.10.2022 з його подвір`я у домоволодінні по АДРЕСА_2 Черкаської зник його автомобіль ВАЗ 21061 номерні знаки НОМЕР_1 . Наразі автомобіль йому повернуто, але завдана матеріальна шкода не відшкодована. При призначенні покарання обвинуваченому поклався на розсуд суду.

Суд приймає до уваги показання обвинуваченого про обставини вчинення ним кримінального правопорушення і приходить до висновку, що дії обвинуваченого правильно кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 2 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.

У судовому засіданні учасники судового розгляду не оспорювали обставини, при яких скоєно кримінальне правопорушення, тому суд вважає не доцільним досліджувати докази.

У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст наведених вище обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.

Крім того, учасникам судового провадження судом роз`яснені вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.

Суд вважає встановленою вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України: незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.

При вирішенні питання щодо виду та міри покарання, необхідного і достатнього для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, суд приймає до уваги роз`яснення, надані в пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», згідно з якими відповідно до пункту першого частини першої статті 65 КК України суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на ґрунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм співучасті (якщо ці обставини не є кваліфікуючими ознаками), і менш суворого - особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

Суд також враховує, що у постанові від 10.07.2018 (справа № 148/1211/15-к) Верховний Суд звернув увагу на те, що відповідно до статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, воно повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

Визначені у статті 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (зокрема й у справі «Довженко проти України») зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення означає з`ясування судом, насамперед, питання про те, до злочинів якої категорії тяжкості відносить закон вчинене у конкретному випадку злочинне діяння. Беручи до уваги те, що у статті 12 КК України дається лише видова характеристика ступеня тяжкості злочину, що знаходить своє відображення у санкції статті, встановленій за злочин цього виду, суд при призначенні покарання на основі всебічного, повного та неупередженого врахування обставин кримінального провадження в їх сукупності визначає тяжкість конкретного кримінального правопорушення, враховуючи його характер, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, тяжкість наслідків, спосіб посягання, форму і ступінь вини, мотивацію кримінального правопорушення, наявність або відсутність кваліфікуючих ознак тощо.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України бере до уваги ступінь суспільної небезпеки та тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, дані, які характеризують його особу, стан здоров`я, вік обвинуваченого, сімейний стан, пом`якшуючі та обтяжуючі обставини.

Досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд враховує, що ОСОБА_4 має постійне місце проживання, не працює, не одружений, утриманців не має, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, негативної характеристики матеріали кримінального провадження не містять.

Обставинами, які пом`якшують покарання суд, відповідно до положень ст. 66 КК України, визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують призначення покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

При призначенні покарання згідно з вимогами статті 65 КК України, суд приймає до уваги конкретні обставини вчиненого, ступінь тяжкості кримінального правопорушення, сукупність всіх даних, які характеризують обвинуваченого, а також спосіб і обставини вчинення злочину, й доходить висновку, що за вчинене кримінальне правопорушення обвинуваченому необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі у межах санкції ч. 2 ст. 289 КК України, не застосовуючи конфіскацію майна. Суд вважає, що таке покарання буде справедливим, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Підстав для застосування положень ст.ст. 69, 69-1, 75 КК України суд не вбачає.

Обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою слід залишити без змін до вступу вироку в законну силу.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України підлягає скасуванню арешт, накладений ухвалою слідчого судді Золотоніського міськрайонного суду Черокаської області від 14.10.2022.

Питання речових доказів та процесуальних витрат у кримінальному проваджені слід вирішити відповідно до ст.ст. 100, 124 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.368,370,373,374,376 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, та призначити йому покарання у виді п`яти років трьох місяців позбавлення волі без конфіскації майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 відраховувати з моменту його фактичного затримання у порядку, передбаченому ст. 208 КПК України, тобто з 09.10.2022.

Обраний відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою залишити без змін до вступу вироку в законну силу.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за залучення експертів для проведення експертиз на загальну суму 6418,52 грн.

Скасувати арешт на майно, накладений відповідно до ухвали слідчого судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 14.10.2022 (справа № 695/2834/22, провадження № 1-кс/695/650/22).

Речові докази: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_6 , посвідчення водія на ім`я ОСОБА_6 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , автомобіль марки ВАЗ 21061 номерні знаки НОМЕР_1 , які передано на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_6 - залишити за належністю ОСОБА_6 ; частини кори, мікронакладення, два сліди низу взуття, один слід протектору шини транспортного засобу у гіпсовому зліпку, паперовий конверт до якого упакована частина недопалка, два паперових конверта із змивами, які передані на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області - знищити; дві пари гумового взуття ОСОБА_4 , пару рукавичок із тканини, які передані на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області - повернути за належністю ОСОБА_4 ; лакофарбовий предмет, фрагмент якого був вилучений 09.10.2022 під огляду місця події, зразок лакофарбового предмету автомобіля ВАЗ 21061, які зберігаються у Державному науково дослідному експертно-криміналістичному центрі МВС України - знищити; марлевий відрізок із зразками крові ОСОБА_7 , який зберігається в архіві відділення судово-медичної імунології в КУ «Черкаське обласне бюро судово-медичної експертизи» - знищити; один слід долоні руки та дактилокарта ОСОБА_4 , два DVD диски із відеозаписами проведення обшуку автомобіля ВАЗ 21061, DVD диск із відеозаписом проведення допиту свідка ОСОБА_8 , які приєднані до матеріалів кримінального провадження - залишити при матеріалах кримінального провадження; нагрудну сумку, мобільний телефон марки «Samsung А11» без сім карти, зарядний пристрій, дорожню сумку з одягом ОСОБА_4 , які передано на відповідальне зберігання ОСОБА_9 - передати за належністю ОСОБА_4 ..

Вирок може бути оскаржено до Черкаського апеляційного суду через Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду у відповідності з вимогами ч. 2 ст. 394 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1