Справа № 175/460/23
Провадження № 1-в/175/33/23
УХВАЛА

про відмову у задоволенні подання

20 березня 2023 року смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні подання виконуючої обов`язки начальника відділу по контролю за виконанням судових рішень Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№4)» ОСОБА_3 про уточнення порядку направлення засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для відбування покарання у виді обмеження волі, -

ВСТАНОВИВ:

09.03.2023 року до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області надійшло подання виконуючої обов`язки начальника відділу по контролю за виконанням судових рішень Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№4)» ОСОБА_3 про уточнення порядку направлення засудженого ОСОБА_4 для відбування покарання у виді обмеження волі.

Подання обґрунтовано тим, що в ДУ «Дніпровська установа виконання покарань (№4)» утримується засуджений ОСОБА_4 , якому призначено покарання у виді 1 року обмеження волі. Посилаючись на вимоги ст.58 КВК України, згідно якої строк покарання обчислюється з дня прибуття і постановки засудженого на облік у виправному центрі, до якого зараховується час попереднього ув`язнення під вартою, а також час слідування під вартою до виправного центру, та вимоги ст. 57 КВК України, згідно якої виключно суд може направити засудженого до обмеження волі до місця відбування покарання у порядку, встановленому для осіб, засуджених до позбавлення волі із звільненням засудженого з-під варти при прибутті до місця відбування покарання, представник ДУ «Дніпровська установа виконання покарань (№4)» просила уточнити порядок направлення засудженого ОСОБА_4 для відбування покарання у вигляді обмеження волі.

Представник ДУ «Дніпровська установа виконання покарань (№4)» та інші учасники кримінального провадження в судове засідання не з`явилися, що не є перешкодою для розгляду даного подання.

Дослідивши подання, матеріали кримінального провадження, суд вважає, що воно не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 02.02.2023 року ОСОБА_4 засуджено за ч.1 ст.309 КК України до покарання у вигляді 1 року обмеження волі.

Частиною 1 ст. 539 КПК України передбачено, що питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Виконуюча обов`язки начальника відділу по контролю за виконанням судових рішень ДУ «Дніпровська установа виконання покарань (№4)» просить суд уточнити порядок направлення засудженого для відбуття покарання у вигляді обмеження волі.

Як видно з матеріалів кримінального провадження №0000004 за обвинуваченням ОСОБА_4 , вирок було ухвалено в порядку спрощеного провадження, без проведення судового розгляду в судовому засіданні, відносно останнього, в рамках даного кримінального провадження запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не обирався, а тому питання визначені ст.377 КПК України та ч.2 ст.57 Кримінально-виконавчого кодексу України судом не вирішувалися.

Статтею 57 Кримінально-виконавчого кодексу України визначено порядок направлення засуджених до обмеження волі для відбування покарання, зокрема засуджені до обмеження волі, прямують за рахунок держави до місця відбування покарання самостійно, на підставі припису про виїзд врученого уповноваженим органом з питань пробації.

З урахуванням особи та інших обставин кримінального провадження суд може направити засудженого до обмеження волі до місця відбування покарання у порядку, встановленому для осіб, засуджених до позбавлення волі. У цьому випадку засуджений звільняється з-під варти при прибутті до місця відбування покарання.

Засуджені, яким обмеження волі призначено відповідно до статей 82 і 389 Кримінального кодексу України, направляються виправною колонією чи уповноваженим органом з питань пробації до місця відбування покарання у порядку, передбаченому частинами першою і другою цієї статті.

У разі невиїзду засудженого до місця відбування покарання без поважних причин або ухилення засудженого від отримання припису суд за поданням уповноваженого органу з питань пробації направляє засудженого до місця відбування покарання в порядку, встановленому для засуджених до позбавлення волі.

Відповідно до пункту 14 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків, суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати, зокрема інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконання вироку.

Як вбачається з коментованого пункту 14 ч. 1 ст. 537 КПК України, до питань про будь-які сумніви і суперечності, що виникають при виконанні вироку, які належить вирішувати суду, що ухвалив вирок, відносяться, зокрема: про уточнення посади чи виду діяльності, якщо при призначенні покарання у вигляді позбавлення права займати певні посади чи займатися певною діяльністю допущено неточні, неконкретні формулювання; про усунення суперечностей і неточностей при написанні прізвища, імені, по батькові чи інших біографічних даних засудженого; про усунення описок та арифметичних помилок, коли вони очевидні і виправлення їх не стосується суті вироку і не тягне погіршення становища засудженого тощо. Очевидно, що під час виконання вироків суд, який їх ухвалив, вправі вирішувати й питання, що виникають внаслідок недоліків вироків, а також питання, що виникли в процесі виконання вироків, зокрема: про застосування закону про амністію, якщо його застосування є обов`язковим, і суд при постановлені вироку не обговорив це питання; про зарахування досудового тримання особи під вартою в строк відбування покарання, якщо таке зарахування не проведено судом або допущена неточність при його обчисленні; про скасування заходів забезпечення кримінального провадження, якщо вони не були скасовані судом при ухваленні виправдувального вироку тощо.

Таким чином, зі змісту даної статті вбачається, що суд вправі вирішувати, саме питання про будь-які сумніви і суперечності, що виникають при виконанні вироку внаслідок недоліків вироків, а не роз`яснювати та уточнювати подальші дії установи виконання покарань після набрання вироком законної сили.

Отже, норми пункту 14 ч. 1 ст. 537 КПК України не поширюються на ці процесуальні правовідносини, а тому суд приходить до висновку про наявність усіх підстав для відмови у задоволенні подання.

Керуючись ст. 372, п. 14 ч. 1 ст. 537, ст. 539 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання виконуючої обов`язки начальника відділу по контролю за виконанням судових рішень Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№4)» ОСОБА_3 про уточнення порядку направлення засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для відбування покарання у виді обмеження волі - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи діб з дня її оголошення до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: ОСОБА_1