Справа № 632/105/23
провадження № 1-кс/632/10/23

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2023 року м. Первомайський

Слідчий суддя Первомайського міськрайонного суду Харківської області ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Первомайському скаргу заявника ОСОБА_3 про скасування постанови дізнавача СД ВП № 1 Лозівського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 від 28.10.2022 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000070 від 19.09.2022 року, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з вищезазначеною скаргою, мотивуючи її таким.

У провадженні СД ВП № 1 Лозівського РВП ГУНП в Харківській області перебувало кримінальне провадження № 0000070 від 19.09.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України.

28 жовтня 2022 року дізнавачем СД ВП № 1 Лозівського РВП ГУНП у Харківській області ОСОБА_4 прийнято рішення про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України,у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, про що він дізнався лише 17 січня 2023 року, коли отримав копію вищезазначеної постанови.

Вважає, що дане рішення слідчим прийнято передчасно, без вжиття жодних можливих передбачених законом заходів для встановлення всіх обставин, без надання жодної оцінки доказам, на які заявник посилався.

На думку заявника, вказана постанова підлягає скасуванню, оскільки дізнавачем не було проведено досудове розслідування у повному обсязі, зокрема, під час досудового розслідування було здійснено тільки допит свідків, але не було усунуто розбіжності у показаннях ОСОБА_3 та свідків шляхом одночасних допитів в його присутності, не проведено жодної слідчої дії (не вилучено жодного документа та не проведено комплексу заходів, направлених на розкриття кримінального правопорушення). Крім того, не допитано лікаря ОСОБА_5 , яка проводила медичний огляд ОСОБА_3 на стан алкогольного сп`яніння, та, ймовірно, могла би бути причетна до вчинення кримінального правопорушення. Також, дізнавач не провів перевірку щодо застосування до нього спецзасобів.

У судове засідання сторона заявника не прибула, проте, від представника заявника, адвоката ОСОБА_6 , надано заяву про розгляд скарги без їхньої участі, на задоволенні скарги наполягають.

Дізнавач СД ВП № 1 Лозівського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 також в судове засідання не прибув, надав заяву про розгляд скарги без його участі, проти задоволення скарги заперечує, вважає, що згідно комплексу проведених слідчих дій встановлено відсутність складу кримінального правопорушення. Надано копію матеріалів кримінального провадження № 0000070 від 19.09.2022 року і зазначено, що всі процесуальні дії ним були проведені в повному обсязі.

Дослідивши матеріали скарги та кримінального провадження, слідчий суддя доходить такого висновку.

Частиною 1статті 303 КПК України визначено рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування та право на оскарження. Так, відповідно до п. 3 ч. 1ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Постановою дізнавача СД ВП № 1 Лозівського РВП ГУНП України в Харківській області ОСОБА_4 від 28.10.2022 року кримінальне провадження № 0000070 від 19.09.2022 року було закрите у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 358 КК України.

Однак з таким висновком дізнавача, погодитися не можна, оскільки доводи, на які посилається заявник заслуговують на увагу.

Завданнями кримінального провадження відповідно до ст. 2 КПК України є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частиною 2статті 9 КПК України визначено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Аналогічні положення відображені у ч. 4 ст. 38 КПК України щодо зобов`язань самого органу досудового розслідування, які вказують, що останній має застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування. При цьомуч.1ст.38КПК України передбачено, що органами досудового розслідування є органи, що здійснюють досудове слідство і дізнання.

Згідно ст.40-1КПК України дізнавач при здійсненні дізнання наділяється повноваженнями слідчого. Дізнавач несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення дізнання.

Згідно із ст. ст. 2,284 КПК України закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів, крім того до кожного учасника кримінального провадження має бути застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 25 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Тобто, повнота дослідження кримінального провадження означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні; використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки як такі, що не залишають місця сумнівам.

Неупередженість означає пізнання органами, що ведуть процес, обставин кримінального провадження у точній відповідності з дійсністю, неупередженість їх у збиранні, перевірці та оцінці доказів, безсторонність щодо всіх учасників процесу та інших осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, оскільки на прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого покладається обов`язок надати доказам належну правову оцінку за правилами ч. 1ст. 94 КПК, та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Стаття 26 КПК України передбачає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відповідно до положень ст. 83 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно із вимогами ст. 110 КПК України, зокрема постанова дізнавача про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Відповідно до положень ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

У свою чергу, дізнавач СД ВП № 1 Лозівського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 під час досудового розслідування (дізнання), зобов`язаний був детально та всебічно перевірити доводи особи, що подала таку заяву. Зокрема, якщо слідчим закрито провадження за відсутністю в діях особи складу злочину чи самої події, то він має звернути увагу на те, що б така постанова у обов`язковому порядку містила детальний виклад обставин, за яких заявник вважав, що особою (особами) вчинено злочин.

Вивченням матеріалів вказаного кримінального провадження № 0000070 від 19.09.2022 року встановлено, що органом досудового розслідування не виконано необхідний комплекс слідчих дій, спрямованих на встановлення об`єктивної істини, зокрема, допитати лікаря ОСОБА_5 , яка не була допитана через хворобу, за необхідності, для усунення протиріч у показаннях, провести одночасні допити свідків в присутності ОСОБА_3 відповідно до положень ст. ст. 96, 224 КПК України.

Згідно із ч. 2 ст. 91 КПК України, доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Практика Європейського Суду з Прав Людини щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних справ є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування … має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (див. рішення у справі «Мута проти України», «Карабет та інші проти України»).

В рішенні ЄСПЛ у справі «Бучинська проти України» Суд констатував факт того, що не може дійти висновку, що органи влади зробили усе від них залежне для забезпечення оперативного та всебічного вжиття заходів для збору доказів, встановлення місцезнаходження та притягнення до відповідальності винних (див. рішення у справі «Бучинська проти України» заява № 35493/10 від 30.04.2015, п. 49), бо за потреби зростаючих високих стандартів у сфері захисту прав людини та основоположних свобод, неминуче вимагається більша рішучість при оцінці порушень основоположних цінностей демократичного суспільства (див. рішення у справі «Сельмуні проти Франції, заява № 235803/94, параграф 95, «Нечипорук і Йонкало проти України», заява № 42310/04, параграфи 148, 149), оскільки тягар доведення можна покласти на органи влади, адже саме вони мають надати задовільні та переконливі пояснення (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини, заява № 21986/93, п. 100, «Нечипорук і Йонкало проти України», заява № 42310/04, параграф 150).

Отже, постанова про закриття кримінального провадження повинна містити достатні відомості, які б свідчили про те, що усім обставинам справи у порядку ст. 94 КПК України було надано необхідну правову оцінку в сукупності, що свідчить про те, що встановлена, на даний час, органом досудового розслідування сукупність доказів, якою обґрунтовуються зроблені ним висновки, не може вважатися такою, що не залишає місце сумнівам, а наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21 липня 2011 року (ч. 2 ст.8, ч. 5 ст.9 КПК України).

В даному випадку дізнавачу необхідно вирішити питання, які піднімає заявник у своїй скарзі та дослідити обставини, які заявник вважає недослідженими. Для цього необхідно провести додаткові слідчі дії, спрямовані на пошуки відповідей на ці питання задля усунення будь-яких сумнівів у висновку про відсутність складу кримінального правопорушення, у разі, якщо за наслідками проведення таких дій, дізнавач знову прийде до цього.

Наведене дає підстави для висновку про те, що обґрунтування підстав для закриття кримінального провадження, наведене в оскаржуваній постанові, не можна вважати достатньо переконливим.

Зокрема, приймаючи рішення про закриття кримінального провадження, дізнавач з метою повного, всебічного та об`єктивного розслідування всіх обставин кримінального провадження, не перевірив у повному обсязі обставини, що мають значення для кримінального провадження.

У порушення вимог ст. 110 КПК України, у постанові про закриття кримінального провадження суть заяви ОСОБА_3 викладена поверхово, а також не зазначені відповіді на всі поставлені заявником питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, не зазначені мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування.

Таким чином, постанова про закриття кримінального провадження від 28.10.2022 року не відповідає вимогам закону, оскільки вона винесена без всебічного, повного й неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, є невмотивованою, а тому рішення слідчого про його закриття є передчасним і підлягає скасуванню, а скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню.

В ході подальшого досудового розслідування, дізнавачу необхідно виконати вимоги скаржника, зокрема, допитати лікаря ОСОБА_5 , за необхідності, для усунення протиріч у показаннях, провести одночасні допити свідків в присутності ОСОБА_3 відповідно до положень ст. ст. 96, 224 КПК України.

Перелік слідчих та інших розшукових дій не є вичерпний, у випадку необхідності здійснити інші дії, в яких виникне потреба.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303-307, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Скаргу заявника ОСОБА_3 про скасування постанови дізнавача СД ВП № 1 Лозівського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 від 28.10.2022 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000070 від 19.09.2022 року задовольнити.

Постанову дізнавача СД ВП № 1 Лозівського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 від 28 жовтня 2022 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000070 від 19.09.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України - скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає, однак підлягає обов`язковому виконанню.

Суддя:ОСОБА_1