Справа № 346/538/23
Провадження № 1-кс/346/78/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2023 р.м. Коломия

Слідчий суддя Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 , розглянувши у приміщенні зали судових засідань Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області клопотання слідчої слідчого відділення Коломийського районного відділу поліції Головного управління національної поліції в Івано-Франківській області: ОСОБА_3 , погоджене прокурором Коломийської окружної прокуратури: ОСОБА_4 , про арешт майна фізичної особи, по кримінальному провадженню № 0000107, з правовою кваліфікацією: частина 3 статті 15 частина 4 статті 185 КК України,

в с т а н о в и в :

До Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області 06 лютого 2023 року, із клопотанням про арешт майна фізичної особи, звернулася вказана слідча. До клопотання додано матеріали, якими обґрунтовується клопотання та витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Аргументи слідчої.

28 вересня 2022 року до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області було направлено обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України. Проте, ОСОБА_5 підозрюється також у тому, що 03 лютого 2023 року близько 08 год. 30 хв. перебуваючи у АДРЕСА_1 , з метою особистої наживи, він вирішив, повторно, вчинити крадіжку майна, за таких обставин: реалізовуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 , діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, встановленого відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022 та продовженого з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента № 577/2022 від 07.11.2022, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно - небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих спонукань, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, через вибите вікно проник у приміщення будинку АДРЕСА_1 , де таємно викрав електричну дрель марки «kingСraft» моделі: WK1050SB, вартістю 1100 гривень, художню керамічну статуетку у формі кота, вартістю 150 гривень, пляшку вина BesiniSaperavi червоне 13%, ємністю 750 мл, вартістю 249 гривень та пляшку алкогольного напою віскі «Claymore», ємністю 1 л, вартістю 380 гривень 86 копійок, однак кримінальне правопорушення до кінця ОСОБА_5 не довів з причин, які не залежали від його волі, викраденим майном не розпорядився, так як був виявлений на місці вчинення крадіжки потерпілим ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.25-27).

03.02.2023 в період часу 10.00 по 11.00 год. було проведено огляд місця події, що за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого було виявлено та вилучено слід низу підошви взуття (біля місця проникнення між двома меблевими столами), який сфотографований та вилучений за допомогою темної дактилоплівки та упаковано у паперовий конверт з відповідними надписами та підписами понятих. Також, у цей же день, підозрюваний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 видав своє взуття (черевики чорного кольору (без шнурівок), та при цьому вказав, що у вказаному взутті він був взутий під час вчинення крадіжки, що мало місце 03.02.2023 у м. Коломия, вул. Міцкевича, 46 (упаковано у спецпакет SUD4035117). І, на підставі цього, 03 лютого 2023 року слідчим відділенням Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області було розпочате досудове розслідування по кримінальному провадженню № 0000107, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 15 та ч. 4 ст. 185 КК України.

Наведені обставини підтверджуються: протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 03 лютого 2023 року, прийняту від ОСОБА_6 (а.с.5-6); витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань (а.с.4); заявою ОСОБА_7 з дозволом провести огляд у його житлі (а.с.7); протоколом огляду місця події від 03 лютого 2023 року, за яким вилучено сумку жовтого кольору з двома пляшками алкогольних напоїв «BesiniSaperavі» та «Claymore», пластиковий чемодан із електронною дреллю та керамічну статуетку (а.с.8-11); постановою про визнання та долучення предметів до кримінального провадження, як речових доказів (а.с.21-22); протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення (а.с.12-14), повідомленням про підозру у вчиненні кримінального правопорушення від 03 лютого 2023 року (а.с.15-17); протоколу допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 03 лютого 2023 року за яким він визнав свою вину у вчиненні цього злочину (а.с.18-19); заявою ОСОБА_5 про добровільне надання взуття (а.с.20); постановою про визнання та долучення предметів до кримінального провадження як речових доказів (а.с. 21-22).

І оскільки на думку слідчої, наведені обставини вказують на те, що могло бути вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, а вилучені речі відповідають ознакам речового доказу, з метою їх збереження, на ці речі слід накласти арешт із повною забороною ОСОБА_5 , відчужувати, розпоряджатися і користуватись цими речами. Позаяк, якщо цього не зробити, з огляду на властивості вказаних речей та їх правову цінність як майбутнього речового доказу вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, ОСОБА_5 може їх приховати чи знищити.

Оцінка суду.

Слідчий суддя - це суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому КПК України, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні (пункт 18 частини 1 статті 3 КПК України).

І розглядаючи клопотання про арешт майна ОСОБА_5 зокрема: черевики чорного кольору на шнурівках, однак без шнурівок, суд виходить із того, що тут має місце вирішення питання про втручання держави у право власності цієї особи на вказані речі.

Суд одразу відзначає, що в силу положень статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Також суд застосовує і враховує положення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод за якими, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Тож, з огляду на викладене, право власності не є абсолютним і може зазнавати втручання держави, в тому числі шляхом позбавлення особи такого права, але тільки в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

А тут суд враховує, що положеннями частини 1 статті 16 КПК України передбачено, що на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку передбаченому цим кодексом, під час кримінального провадження допускається позбавлення або обмеження права власності. А згідно з положеннями частини 1 статті 317 Цивільного кодексу України у зміст права власності, яке може бути обмежено або якого може бути позбавлено під час кримінального провадження, входять всі три правомочності: володіння, користування і розпорядження майном.

В силу положень частини 1 статті 16, з урахуванням норм статті 131 та частини 1 статті 170 КПК України, під час кримінального провадження, з метою досягнення його дієвості, позбавлення або обмеження права власності будь-якої особи може мати місце при застосуванні арешту, як одного із заходів забезпечення кримінального провадження.

При цьому стаття 170 КПК України уточнює, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна (частина 1); завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження (частина 1); арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього кодексу (частина 2 і 3) .

Клопотання обґрунтовано тим, що вилучені речі можуть бути речовим доказом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, оскільки відповідають критеріям зазначеним у статті 98 КПК України, і тому може бути предметом арешту.

Положення частини 4 статті 185 КК України передбачають, крадіжку (тобто, таємне викрадення чужого майна), вчинена в умовах воєнного стану є окремим і самостійним складом злочину.

При цьому суд враховує, як це вказано у частині 1 статті 98 КПК України, що речові докази це матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій.

А тому, з огляду на викладене, суд погоджується із аргументами слідчої про те, що вилучена слідчою річ може бути предметом арешту, оскільки є достатні підстави вважати, що вона відповідає критеріям речового доказу, зазначеним у статті 98 КПК України та може бути використана як речовий доказ по кримінальному провадженню щодо кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, позаяк може містити сліди цього злочину.

Також, з огляду на суть цих речей та їх правову цінність, як доказу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, суд погоджується із тим, що ці речі, якщо їх повернути ОСОБА_5 можуть бути приховані або знищені будь-якою людиною, в тому числі й самим ОСОБА_5 , і тому з метою запобіганню цьому, на вказану річ слід накласти арешт. Внаслідок чого та з огляду на додані до клопотання матеріали, у їх сукупності, суд вважає доведеним необхідність застосування арешту із вказаних вище правових і фактичних підстав, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (запобігання можливості приховування, зміни чи знищення речей).

В силу положень частини 3 статті 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження (а значить і арешту майна) не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Суд вважає, що доданими до клопотання матеріалами, у їх сукупності, слідча дійсно доводить, що: існує обґрунтована підозра вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, і ступінь його тяжкості є підставою для застосування арешту вказаної слідчим речі, яка може бути речовим доказом правопорушення; потреби досудового розслідування, зокрема збір доказів та недопущення їх приховування чи знищення, виправдовують повний арешт речі, яка за своїми властивостями може бути прихована чи знищена, якщо не заборонити відчудження, користування і розпорядження цією річчю; і саме завдяки арешту може бути виконано таке завдання, як запобігання приховуванню чи знищенню доказів.

Також, з метою повного виконання положень частини 2 та частини 4 статті 173 КПК України суд враховує і відзначає, що необхідність виконання доведеного слідчим завдання кримінального провадження, зокрема забезпечення інтересів досудового розслідування в аспекті збирання і збереження речових доказів, виправдовує той ступінь втручання у право власності ОСОБА_5 про який просить слідчий (повна заборона відчуження, користування і розпорядження); такий спосіб втручання є розумним, співрозмірним із вказаним завданням, а його наслідки є допустимими і не суттєвими, а сам спосіб арешту є необхідним.

Таким чином, на підставі усього вище викладеного, вважаю, що слідча довела перед судом наявність усіх підстав, з наявністю яких закон дозволяє втручання у право власності людини тією мірою, тим способом і для тієї мети, для яких це просить слідчий. А тому, клопотання слідчого підлягає задоволенню.

Отже, на підставі наведеного та керуючись статтями 2,3,7-33,36-40-1,84-99,103-117,131-132,167-175, 214-219,298-301,309-310,369-372,376,532 КПК України слідчий суддя,

п о с т а н о в и в:

Клопотання слідчої слідчого відділення Коломийського районного відділу поліції Головного управління національної поліції в Івано-Франківській області: ОСОБА_3 , погоджене прокурором Коломийської окружної прокуратури: ОСОБА_4 , про арешт майна фізичної особи - задовольнити.

Накласти арешт на майно шляхом заборони ОСОБА_5 відчужувати, розпоряджатися і користуватись: черевиками чорного кольору на шнурівках, однак без шнурівок, які постановою слідчої від 03 лютого 2023 року визнано речовим доказом, з метою його збереження, як речовий доказ.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду, протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала підлягає безумовному негайному виконанню дізнавачем, слідчим, прокурором до скасування арешту, у встановленому кримінальним процесуальним кодексом України порядку.

Проінформувати заінтересованих осіб про ухвалу шляхом вручення або надсилання її копії.

Слідчий суддя: ОСОБА_1