печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2021 року

слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю:

особи, яка подала скаргу: ОСОБА_3 ,

представника особи, яка подала скаргу, адвоката: ОСОБА_4 ,

слідчого: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві провадження за скаргою ОСОБА_3 на постанову Слідчого першого відділу Управління з розслідування кримінальних правопорушень, вчинених службовими особами, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_5 від 14.09.2020 року про відмову в задоволені клопотання у кримінальному провадженні № 0000279 від 12.01.2015 року, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 (далі - особа, яка подала скаргу, ОСОБА_3 ) звернулась до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва зі скаргою на постанову Слідчого першого відділу Управління з розслідування кримінальних правопорушень, вчинених службовими особами, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_5 від 14.09.2020 року про відмову в задоволені клопотання у кримінальному провадженні № 0000279 від 12.01.2015 року.

В обгрунтування скарги ОСОБА_3 зазначає, що 22.01.2020 року остання звернулась до Генеральної прокуратури України з заявою про залучення її у якості потерпілої у кримінальному провадженні № 0000279 від 12.01.2015 року.

Листом Офісу Генерального прокурора від 04.02.2020 року № 31/2/3-36571-15 заяву ОСОБА_3 передано до Державного бюро розслідувань для розгляду по суті.

Листом Державного бюро розслідувань від 14.02.2020 року № 4115-20/10-01-02-1381/20 ОСОБА_3 відмовлено у визнанні потерпілим.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 05.06.2020 року зобов`язано Слідчого другого слідчого відділу Першого управління організації досудових розслідувань Державного бюро розслідувань ОСОБА_5 чи іншого уповноваженого слідчого у кримінальному провадженні № 0000279 розглянути клопотання (заяву) ОСОБА_3 від 22.01.2020 року про залучення в якості потерпілої згідно ст. 220 КПК України, в строк не більше трьох днів і задовольнити його за наявності відповідних підстав, про що повідомити належним чином заявника.

Постановою Слідчого першого відділу Управління з розслідування кримінальних правопорушень, вчинених службовими особами, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_5 від 14.09.2020 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про залучення в якості потерпілої у кримінальному провадженні № 0000279 від 12.01.2015 року.

Так, ОСОБА_3 вважає, що постанова слідчого є не вмотивованою та не обгрунтованою, а отже, підлягає скасуванню.

В судове засідання з`явились особа, яка подала скаргу ОСОБА_3 та передставник особи, яка подала скаргу, адвокат ОСОБА_4 . Слідчий, бездіяльність, якого оскаржується, в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду скарги повідомлений належним чином.

Згідно із ч. 3 ст. 306 КПК України, розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого, дізнавача чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Оскільки, неявка слідчого не перешкоджає розгляду скарги, враховуючи строк розгляду скарги під час досудового розслідування, встановлений КПК України, слідчий суддя визнав можливим розглянути скаргу за відсутності прокурора.

Відповідно до ст. 27, ч. 4 ст. 107 КПК України, під час розгляду скарги здійснювалось фіксування судового процесу технічними засобами.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_4 підтримав скаргу та просив її задовольнити в повному обсязі. ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримала позицію адвоката.

Заслухавши пояснення особи, яка подала скаргу та представника особи, яка подала скаргу, перевіривши матеріали скарги, слідчий суддя вважає, що скарга не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Слідчим суддею встановлено, що Управлінням з розслідування кримінальних правопорушень, вчинених службовими особами, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000279 від 12.01.2015 року.

22.01.2020 року ОСОБА_3 звернулась до Генеральної прокуратури України з заявою про залучення її у якості потерпілої у кримінальному провадженні № 0000279 від 12.01.2015 року.

Листом Офісу Генерального прокурора від 04.02.2020 року № 31/2/3-36571-15 заяву ОСОБА_3 передано до Державного бюро розслідувань для розгляду по суті.

Листом Державного бюро розслідувань від 14.02.2020 року № 4115-20/10-01-02-1381/20 ОСОБА_3 відмовлено у визнанні потерпілим.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 05.06.2020 року зобов`язано Слідчого другого слідчого відділу Першого управління організації досудових розслідувань Державного бюро розслідувань ОСОБА_5 чи іншого уповноваженого слідчого у кримінальному провадженні № 0000279 розглянути клопотання (заяву) ОСОБА_3 від 22.01.2020 року про залучення в якості потерпілої згідно ст. 220 КПК України, в строк не більше трьох днів і задовольнити його за наявності відповідних підстав, про що повідомити належним чином заявника.

Постановою Слідчого першого відділу Управління з розслідування кримінальних правопорушень, вчинених службовими особами, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_5 від 14.09.2020 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про залучення в якості потерпілої у кримінальному провадженні № 0000279 від 12.01.2015 року, оскільки останній не завдано шкоди в межах вказаного кримінального провадження.

Як визначено у ч.ч. 1, 2 ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Відповідно до ч. 5 ст. 55 КПК України, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Отже, особа визнається потерпілою автоматично з моменту подання заяви про визнання її потерпілою. Натомість у разі невизнання особи потерпілою слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим.

Як визначено у ч. 5 ст. 110 КПК України, постанова слідчого, дізнавача, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про:місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

В обгрунтування постанови про відмову у задоволенні клопотання слідчий зазначає, що факт привласнення та не повернення службовими особами АТ «Банк «Фінанси та Кредит» коштів ОСОБА_3 не є об`єктом та предметом вчинення кримінального правопорушення, відомості про які внесені Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000279, відтак, підстави для залучення ОСОБА_3 у якості потерпілої в даному кримінальному провадженні відсутні.

З аналізу оскаржуваної постанови слідує, що вона винесена з дотриманням вимог ст. 110 КПК України, є обґрунтована та містить мотиви з яких виходив слідчий при винесенні вказаної постанови.

Отже, слідчий діяв в межах наданих йому повноважень та згідно норм чинного законодавства, відтак, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для скасування постанови.

Разом з тим, згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 5 ст. 40 КПК України, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Відтак, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для скасування постанови.

За таких обставин, скарга ОСОБА_3 на постанову Слідчого першого відділу Управління з розслідування кримінальних правопорушень, вчинених службовими особами, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_5 від 14.09.2020 року про відмову в задоволені клопотання у кримінальному провадженні № 0000279 від 12.01.2015 року є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 107, 110, 220, 303, 305, 307, 309 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

В задоволені скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого першого відділу Управління з розслідування кримінальних правопорушень, вчинених службовими особами, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_5 про відмову в задоволені клопотання - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали о 13 год. 06 хв. 24.05.2021 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1