ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/312/23 Справа № 215/8353/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2023 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

судді-доповідача: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю

секретаря судового засідання: ОСОБА_5

захисника: ОСОБА_6

обвинуваченого: ОСОБА_7

прокурора: ОСОБА_8 (в режимі відео конференції з приміщенням Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в режимі відео конференції, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на ухвалу Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 жовтня 2022 року по кримінальному провадженню внесеному в ЄРДР за № 0000089 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.307 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Тенівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 жовтня 2022 року продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 на 60 днів, по 11 грудня 2022 року включно, з можливістю внесення застави та виконання покладених на обвинуваченого обов`язків згідно з ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19.11.2021 року.

Із вказаним судовим рішенням не погодився захисник та оскаржив в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить ухвалу суду скасувати, змінити запобіжний захід ОСОБА_7 на цілодобовий домашній арешт.

На обґрунтування своїх вимог вказує, що під час розгляду клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , порушено право обвинуваченого на захист, оскільки перед початком судового розгляду 13.10.2022 року, захисником подано клопотання про відвід судді. Справу про відвід судді розглянуто без його участі та без належного повідомлення, після відмови в задоволенні клопотання про відвід судді, проведено судове засідання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 без участі захисника. Звертає увагу, що захисника не повідомили про дату та час розгляду його клопотання про відвід судді, ні про нову дату та час розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_7 , тому адвоката позбавлено можливості реалізувати конституційне право людини на захист, а тому обвинуваченому ОСОБА_7 незаконно продовжено строк тримання під вартою. Крім того зауважує, що ОСОБА_7 перебуває під вартою більше року, має міцні соціальні зв`язки та враховуючи наявні ризики, його тримання під вартою наданий час є надмірним у розумінні Конвенції про захист прав і основоположних свобод. Стверджує, що небезпеку ризику переховуватись від суду не можна вимірювати лише залежно від суворості можливого покарання, а треба визначати з урахуванням характеру підозрюваного, його моральних якостей, наявності у нього коштів, зв`язків з державою, у якій його переслідують. Вважає, що подальше перебування під вартою ОСОБА_7 фактично створюватиме умови для відбування ним покарання за відсутністю обвинувального вироку щодо нього, що призведе в свою чергу до порушення принципу верховенства права передбаченого ст. 8 Конституції України та порушення Конституційного права обвинуваченого.

Заслухавши суддю доповідача, думку учасників судового розгляду, перевіривши матеріали, що надійшли на запит апеляційного суду в порядку ст. 422-1 КПК України, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, а саме у вчинені умисного злочину в сфері незаконного обігу наркотичних засобів, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років.

ОСОБА_7 по даному кримінальному провадженню був затриманий 18.11.2021 року.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила, що судом першої інстанції, відповідно до ст. 177 КПК України, повно та об`єктивно досліджені усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження цього запобіжного заходу, а також враховані інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, в тому числі дані про особу обвинуваченого, які, в сукупності, давали суду достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_7 може здійснити дії, передбачені п.п. 1,3,5 ч.1 ст.177 цього Кодексу, зокрема переховуватись від суду або вчинити новий злочин, впливати на потерпілих та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується, у зв`язку з чим прийняв відповідне судове рішення, яке не суперечить вимогам закону та загальним засадам кримінального провадження.

У клопотанні прокурора про продовження дії запобіжного заходу, належним чином обґрунтована наявність кожного заявленого ризику передбаченого п.п. 1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України та неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Вирішуючи питання доцільності продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , суд першої інстанції врахував характер скоєного кримінального правопорушення згідно пред`явленого обвинувачення, особу обвинуваченого, який ніде не працює, не одружений, не має на утриманні малолітніх/неповнолітніх/ дітей, відсутність у останнього міцних соціальних зв`язків, зареєстрований в м. Сєверодонецьк, Луганської області, що наразі є тимчасово окупованою територією України, де ведуться активні бойові дії.

Також судом враховано наявність ризиків, а саме, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим у вчиненні злочину проти незаконного обігу наркотичних засобів, в якому він обвинувачується та за яке передбачено покарання до десяти років позбавлення волі з конфіскацією майна, та враховує можливість незаконного впливу на свідків, які ще не допитані судом, можливість вчинення іншого кримінального правопорушення.

Крім того, суд першої інстанції при розгляді клопотання прокурора та враховуючи думку обвинуваченого, що він не має наміру переховуватися від суду та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, тому просить змінити запобіжний захід на домашній арешт, розглянув можливість застосування ОСОБА_7 іншого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою та правильно прийшов до висновку, про неможливість, на даному етапі, зміни запобіжного заходу на більш м`який з урахуванням наявних ризиків.

Отже суд, першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання та продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано прийшов до висновків про неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Колегією суддів, при перевірці законності та доцільності продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу надано оцінку в сукупності всім обставинам, в тому числі вагомості наявних доказів, які вказують на обґрунтованість пред`явленого обвинувачення останньому, у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України. Таких обставин, як тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, відсутністю постійного джерела доходів та суспільно-корисливої діяльності, відсутність міцних соціальних зв`язків оскільки він не одружений, не має на утриманні малолітніх/неповнолітніх/ дітей, який зареєстрований в м. Сєверодонецьк, Луганської області, що наразі є тимчасово окупованою територією України, де ведуться активні бойові дії.

На підставі викладеного, колегія суддів зазначає, що у ОСОБА_7 відсутні будь-які стримуючі фактори для забезпечення належної, законної поведінки, у разі обрані запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, що беззаперечно свідчить про наявність ризиків переховуватись від суду та незаконно впливати на потерпілих та свідків.

Щодо доводів апеляційної скарги, що перед розглядом вказаного клопотання захисником подано клопотання про відвід судді та справу про відвід судді розглянуто без його участі та без належного повідомлення, після відмови в задоволенні клопотання про відвід судді, проведено судове засідання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 без участі захисника, колегія суддів зазначає, що рішення про відмову у задоволенні клопотання захисника про відвід судді не є предметом розгляду у даному апеляційному провадженні. А також зазначає, що згідно оскаржуваної ухвали суду обвинувачений ОСОБА_7 під час розгляду клопотання прокурора не заперечував проти вирішення клопотання за відсутності захисника.

Доводи захисника про те, що ОСОБА_7 має міцні соціальні зв`язки не підтверджені жодними письмовими доказами, а тому не заслуговують на увагу.

Що стосується надмірної тривалості тримання обвинуваченого під вартою, то колегія суддів у даному випадку приймає до уваги тяжкість пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення з сукупністю з іншими ризиками встановленими судом першої інстанції.

На даний час, таке обмеження права ОСОБА_7 на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як існують ознаки суспільного інтересу, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає не переконливими доводи апеляційної скарги захисника щодо можливості зміни запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт, оскільки рішення суду першої інстанції про продовження строку тримання під вартою не суперечить вимогам закону та загальним засадам кримінального провадження.

Підстав для скасування оскаржуваної ухвали та відмови у задоволенні клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою колегія суддів не вбачає та вважає рішення суду законним та обґрунтованим.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді справи слідчим суддею, які були б підставою для скасування ухваленого судового рішення, колегією суддів не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 177, 182, 183, 194, 376, 405, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 жовтня 2022 року по кримінальному провадженню внесеному в ЄРДР за № 0000089 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.307 КК У країни, залишити без змін.

Ухвала є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді