КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №359/3683/22 Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/4218/2022
У Х В А Л А
Вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 вересня 2022 року ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 309 КК України, та йому призначено покарання у виді позбавлення волі: за ч. 1 ст. 263 КК України - на строк 4 роки, за ч. 2 ст. 309 КК України - на строк 2 роки.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, від відбування якого звільнено на підставі ст. 75 КК України з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 роки та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Судом також вирішені питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.

На вказаний вирок заступник керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ч. 4 ст. 70 КК України), просить змінити його в частині призначеного покарання; вважати ОСОБА_4 засудженим до покарання за ч. 1 ст. 263 КК України у виді 4 років позбавлення волі, за ч. 2 ст. 309 КК України у виді 2 років позбавлення волі; на підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення більш суворим покаранням менш суворого, враховуючи вирок Подільського районного суду м. Києва від 07 червня 2022 року, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі; на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання у виді 4 років позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки; покарання у виді штрафу відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України виконувати самостійно.

Вивчивши апеляційну скаргу прокурора, вважаю, що вона подана без додержання вимог, передбачених ст. 396 КПК України.

Так, відповідно до п. 4, п. 5 ч. 2 ст. 396 КПК України в апеляційній скарзі зазначаються вимоги особи, яка подає апеляційну скаргу, та їх обґрунтування із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення, а також клопотання особи, яка подає апеляційну скаргу, про дослідження доказів.

Дані вимоги закону прокурором не дотримані.

Як убачається зі змісту апеляційної скарги, прокурор, обґрунтовуючи апеляційні вимоги, посилається на те, що ОСОБА_7 раніше засуджений вироком Подільського районного суду м. Києва від 07 червня 2022 року за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді 2 років обмеження волі із звільненням від його відбування на підставі ст. 75 КК України з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 роки. При цьому ОСОБА_4 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 263 та ч. 2 ст. 309 КК України, 23 квітня 2022 року, тобто до постановлення вироку Подільського районного суду Київської області від 07 червня 2022 року.

Між тим в апеляційній скарзі відсутні відомості про те, яке відношення до ОСОБА_4 має вирок суду першої інстанції стосовно ОСОБА_7 . Якщо ж припустити, що прокурор допустив описку, то слід зауважити, що в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які відомості про те, що ОСОБА_4 засуджувався протягом 2022 року іншими судами за вчинення інших кримінальних правопорушень, хоча обов`язок доказування обставин, які впливають на покарання та характеризують особу обвинуваченого, покладається на слідчого та прокурора. До того ж не долучає до апеляційної скарги прокурор згаданого вироку та не зазначає чому він не залучався прокурором під час судового розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_4 Бориспільським міськрайонним судом Київської області.
Не обґрунтовує в апеляційній скарзі прокурор і вимогу щодо окремого виконання покарання у виді штрафу відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України, оскільки не вказує коли та яким судом призначалося ОСОБА_4 таке покарання, а також не зазначає підстав для зменшення терміну іспитового строку.

Наведені недоліки апеляційної скарги прокурора є перешкодою для відкриття апеляційного провадження, оскільки відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч. 1 ст. 399 КПК України суддя-доповідач, встановивши, що апеляційну скаргу на вирок чи ухвалу суду першої інстанції подано без додержання вимог, передбачених ст. 396 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення апеляційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки скарги і встановлюється достатній строк для їх усунення, який не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала апеляційну скаргу.

Враховуючи наведене, апеляційну скаргу прокурора слід залишити без руху, встановити строк для усунення зазначених раніше недоліків та роз`яснити, що якщо недоліки апеляційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк не буде усунуто, відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст. 399 КПК України апеляційна скарга повертається.

Керуючись ст. ст. 396, 399 КПК України, суддя-доповідач,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу заступника керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 на вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 вересня 2022 року у кримінальному провадженні №0000461 щодо ОСОБА_4 залишити без руху, встановивши строк для усунення недоліків апеляційної скарги, зазначених у мотивувальній частині ухвали, протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали.

Роз`яснити заступнику керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_8 , що відповідно до ч. 3 ст. 399 КПК України апеляційна скарга повертається особі, яка її подала, якщо вона не усунула недоліки апеляційної скарги, котру залишено без руху, в установлений строк.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Київського апеляційного суду ОСОБА_2