Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 1-292/11
Провадження 1-о/711/1/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2022 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі колегії суддів:

головуючого: судді ОСОБА_1 , судді: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі:

секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси заяву засудженого ОСОБА_6 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 15 серпня 2012 року, колегія суддів -

ВСТАНОВИЛА :

У провадженні Придніпровського районного суду м.Черкаси перебувають на розгляді заяви засудженого ОСОБА_6 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 15 серпня 2012 року: провадження 1-о/711/1/22, справа 1-292/11; провадження 1-о/711/2/22, справа 1-292/11, які об`єднані ухвалою суду від 16.11.2022 року та присвоєно їм єдиний номер провадження 1-о/711/1/22, справа 1-292/11.

Засуджений ОСОБА_6 в своїх заявах зазначає, що вироком Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 15 серпня 2012 року ОСОБА_6 засуджено за п.п. 1, 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 185, ст. 70 КК України до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві приватної власності.

Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 18.12.2012 року апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишено без задоволення, а вирок суду - без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.12.2013 року касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишено без задоволення, а вирок Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 15.08.2012 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 18.12.2012 року без змін.

Підставою для перегляду, на думку засудженого ОСОБА_6 , є той факт, що за результатами розгляду кримінальної справи йому призначено покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його власністю, а саме: взято до уваги неправдиві показання обвинуваченого ОСОБА_8 , а також самооговором ОСОБА_6 в співучасті вчинення злочину проти подружжя ОСОБА_9 та неправильність пояснень судово-медичного експерта ОСОБА_10 , на яких ґрунтується вирок від 15.08.2012 року; вчинення ОСОБА_8 від 11.06.2010 року нового епізоду злочину, а саме замаху на вбивство ОСОБА_6 з метою приховання вбивства подружжя ОСОБА_9 від 11.06.2010 року; порушення судом першої інстанції при постановленні вироку від 15.08.2012 року визначених норм ст. ст. 318, 319, 322, 323, 324, 326 КПК 1960 року не досліджуючи належним чином доказів по справі; порушення права на захист, а тому просив вирок Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 15.08.2012 року скасувати. Засудженим неодноразово подавались доповнення до заяви, які всі між собою тотожні.

Крім того, після набрання вироку законної сили йому стали відомі обставини, які не були відомі на час судового розгляду ні йому, ні суду, але вони доводять незаконність і несправедливість вироку, так як суддя ОСОБА_11 під час перебування в нарадчій кімнаті постановив ухвалу від 15.08.2012 року у справі № 2306/2751/12, а суддя ОСОБА_12 зі складу колегії допустився тих же порушень та постановив ряд інших ухвал від 15.08.2012 року у справах № 2306/3242/12, № 2306/3378/12, № 2306/3230/12, № 2306/3315/12, № 2306/3359/12, № 2306/2966/12, чим порушили недотримання судом першої інстанції таємниці наради суддів. Про вказане свідчать дані з Єдиного реєстру судових рішень, а тому він підлягає перегляду за нововиявленими обставинами.

Крім того, під час постановлення вироку та призначення покарання у вигляді довічного позбавлення волі, суд вважав, що таке покарання відповідає правам людини та положенням Конституції України і міжнародним договорам ратифікованим Україною. Вважає, що покарання у вигляді довічного позбавлення волі передбачене чинним законодавством порушує права людини і не відповідає вимогам Європейської Конвенції із захисту прав людини і основних свобод ст. 3 та Конституції України, а тому таке покарання не повинно було застосовуватися в його випадку. Вважає, це також є нововиявленою обставиною, яка дає підстави на перегляд справи.

Вважає, що всі підстави зазначені ним в його заявах, є нововиявленими, та такими, що дають підстави для звернення до суду, про перегляд вироку за нововиявленими обставинами. ОСОБА_6 підтримав свої заяви та просив задовольнити в повному обсязі. Пояснив, що вказані в заявах обставини вважає нововиявленими обставинами, на підставі яких вирок має бути скасований та справу направлено на новий розгляд.

Захисник ОСОБА_7 доводи викладені в заявах та доповненнях до заяв засудженого про перегляд вироку Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 15.08.2012 року за нововиявленими обставинами підтримав та просив суд задовольнити заяви засудженого ОСОБА_6 з підстав, зазначених останнім.

Прокурор ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечив проти задоволення заяв ОСОБА_6 про перегляд вироку Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 15.08.2012 року не вбачаючи законних підстав для перегляду вироку. Зазначив, що наведені засудженим ОСОБА_6 обставини не можна вважати нововиявленими.

Заслухавши доводи учасників провадження, дослідивши письмові матеріали, заяви засудженого ОСОБА_6 та додані до такої заяви матеріали, колегія суддів дійшла наступних висновків:

У провадженні Придніпровського районного суду м.Черкаси перебувають на розгляді заяви засудженого ОСОБА_6 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 15 серпня 2012 року: провадження 1-о/711/1/22, справа 1-292/11; провадження 1-о/711/2/22, справа 1-292/11, які об`єднані ухвалою суду від 16.11.2022 року та присвоєно їм єдиний номер провадження 1-о/711/1/22, справа 1-292/11.

В судовому засіданні встановлено, що вироком Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 15 серпня 2012 року ОСОБА_6 засуджено за п.п. 1, 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 185, ст. 70 КК України до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві приватної власності.

Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 18.12.2012 року апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишено без задоволення, а вирок суду - без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.12.2013 року касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишено без задоволення, а вирок Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 15.08.2012 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 18.12.2012 року без змін.

Глава 34 Кримінального процесуального кодексу України передбачає особливий вид провадження - провадження за нововиявленими обставинами.

Відповідно до положень ч.1 ст.459 КПК України судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими та виключними обставинами.

Відповідно до ч.2 ст.459 КПК України - нововиявленими обставинами визнаються: штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Тобто статтею 459 КПК України визначено вичерпний перелік обставин, за якими судові рішення, що набрали законної сили можуть бути переглянуті.

Відповідно до статті 64 Кримінального Кодексу України довічне позбавлення волі встановлюється (як покарання) за вчинення особливо тяжких злочинів і застосовується лише у випадках, спеціально передбачених цим Кодексом, якщо суд не вважає за можливе застосовувати позбавлення волі на певний строк.

В рішенні ЄСПЛ« Лопата та інші проти України» від 10 грудня 2020 зазначено:
«1.Заявники скаржилися переважно на довічне ув`язнення без перспектив звільнення. Вони спиралися, прямо або по суті, на статтю 3 Конвенції, яка передбачає:
Нікого не може бути піддано катуванню або нелюдському чи такому, що принижує гідність, поводженню або покаранню.
2.Суд повторює, що Конвенція не забороняє накладання довічного ув`язнення на осіб, засуджених за особливо тяжкі злочини, такі, як вбивство. Однак, для дотримання вимог статті 3 повинна існувати теоретична та фактична можливість скорочення такого вироку, що означає, що у ув`язненого повинна бути перспектива звільнення та можливість перегляду вироку.»
Українське законодавство передбачає таку можливість у статті 87 Кримінального Кодексу України та ч. 7 статті 151 Кримінально-виконавчого кодексу України.

Згідно зі статтею 87 КК України помилування здійснюється Президентом України стосовно індивідуально визначеної особи. Актом про помилування може бути здійснена заміна засудженому призначеного судом покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавлення волі на строк не менше двадцяти п`яти років.

Аналогічні висновки викладено і в п. 169.Рішення ЄСПЛ «Петухов проти України»: «Суд зазначає, що в Україні засуджені до довічного позбавлення волі можуть розраховувати на звільнення лише у двох випадках: якщо вони страждають на серйозне захворювання, несумісне з подальшим триманням під вартою, або якщо помилувані Президентом».

У відповідності до ч. 5ст. 9 КПК України суд враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема рішення в справі «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 року, в якому зокрема зазначено, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру, чого засудженим не доведено.
Процедура перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами за своєю правовою природою не є повторним розглядом справи по суті, повторною апеляцією чи касацією, вона не передбачає нового встановлення фактичних обставин кримінального провадження та усунення суперечностей у доказах. У цьому випадку суд лише перевіряє наявність передбачених у ч.2 ст.459 КПК обставин, на які учасники судового провадження посилаються як на нововиявлені, та надає оцінку тому, чи могли вказані обставини, що не були відомі суду на час розгляду справи, вплинути на правильність рішення суду, яке належить переглянути.

Колегія суддів зазначає, що згідно процедури перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами підставою його здійснення є одна з визначених у ч.2 ст.459 КПК обставин, що на час подання відповідної заяви підтверджена належними засобами доказування.

Доводи засудженого ОСОБА_6 , які викладені в його заяві (неправдивість показань ОСОБА_8 , неправильність пояснень експерта, однобічність та неповнота судового розгляду судом першої інстанції, ґрунтування судових рішень на припущеннях, порушення його прав в ході слідства, поверховість розгляду справи апеляційним судом), колегія суддів вбачає, що вони не містять посилань на нововиявлені обставини, тобто не містять посилань на обставини, які існували на час розгляду справи судом, однак не були відомі суду з певних причин.

За своїм змістом ці доводи не мають відношення до нововиявлених обставин.

Зміст доводів засудженого зводиться до його бажання спонукати суд повторно й по-іншому оцінити існуючі в його кримінальній справі докази та обставини, що є неможливим в порядку перегляду вироку суду за нововиявленими обставинами за правилами глави 34 КПК України 2012 року.

За змістом положень цієї глави КПК України, суд не має права повторно переоцінювати наявні у кримінальній справі докази, а також не має права давати оцінку певним з точки зору заявника порушенням норм матеріального і процесуального закону, які були допущені в ході досудового слідства чи судового розгляду справи, оскільки таке право виключно належить лише суду вищої інстанції, який має право переглядати судове рішення в порядку його оскарження по суті.

Ключовою ознакою нововиявленої обставини, яка може бути підставою для перегляду чинного судового рішення, відповідно до змісту п. 5 ч. 2 ст. 459 КПК України 2012 року, є те, що ця обставина не була відома суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення. Тоді як доводи засудженого щодо неповноти досудового розслідування та судового слідства ґрунтуються на даних матеріалів кримінальної справи, які були предметом судового розгляду при постановлені ухвали Апеляційним судом Черкаської області та при розгляді скарги на неї судом касаційної інстанції.

Відповідно до п.п.42, 43 свого рішення ЄСПЛ від 9 червня 2011 року у справі «Желтяков проти України» суд наголошував на тому, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинно тлумачитися в контексті преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав.

Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилося під сумнів. Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі.

Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого і неспростовного характеру.

Судом не встановлено таких обставин суттєвого і неспростовного характеру, які б не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі собою або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

З огляду на викладене, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення заяви ОСОБА_6 про перегляд вироку Золотоніського міськрайооного суду Черкаської області від 15 серпня 2012 року за нововиявленими обставинами.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.7,9,370-372,375-376,459-467 КПК України, суд,-
у х в а л и в :
Залишити без задоволення заяву засудженого ОСОБА_6 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 15 серпня 2012 року.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Придніпровський районний суд м. Черкаси на протязі семи днів з дня її оголошення.

Відповідно до ч.3 ст.395 КПК України для осіб які перебувають під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Повний текст ухвали виготовлено і проголошено о 10 год. 00 хв. 22 листопада 2022 року.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_2

Суддя: ОСОБА_3