ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/9847/22
провадження № 1-кп/753/835/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" січня 2023 р. Дарницький районний суд міста Києва у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

потерпілий ОСОБА_5 ,

захисники ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинувачений ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) № 0001942 від 08.07.2022, за обвинуваченням

ОСОБА_9 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Марнеулі

Республіки Грузія, громадянина Республіки Грузія, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

встановив:

Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_10 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, надійшов до Дарницького районного суду м. Києва 05 вересня 2022 року.

Висунуте обвинувачення суд вважає доведеним та відповідно до якого ОСОБА_8 обвинувачується у тому, що він 07 липня 2022 року, приблизно о 19 год. 20 хв., перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Сормовська, 13, поблизу прилавку стихійної торгівлі разом з ОСОБА_5 , де між останніми виник словесний конфлікт щодо вартості фруктів. У ході вказаного конфлікту ОСОБА_8 , керуючись раптово виниклим злочинним умислом, направленим на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , взявши до рук невстановлений предмет, що має колючо-ріжучі властивості, наздогнав останнього та схопив його за шию. Після чого, діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, наніс ОСОБА_5 один цілеспрямований удар невстановленим предметом, що має колючо-ріжучі властивості, в область живота справа, спричинивши останньому тяжкі тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення живота у вигляді колото-різаної рани розміром 1,5*0,4 см по середній лінії в епігастрії на 5 см вище пупка, з рівними краями та раневим каналом по ходу якого перетинаються підшкірно-жирова клітковина, м`язи, пристінкова очеревина, печінка в ділянці міждольової щілини та ушкоджується підшлункова залоза по верхньому контуру перешийка; крововилив в черевну порожнину (до 150 мл крові).

Таким чином, ОСОБА_8 обвинувачується в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, тобто умисному тілесному ушкодженні, небезпечному для життя у момент заподіяння, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 винним себе за ч. 1 ст. 121 КК України визнав повністю та показав, що дійсно 07 липня 2022 року, у вечірній час доби, працюючи на ринку у нього виник конфлікт з покупцем ОСОБА_5 , в ході якого він дійсно керуючись раптово виниклим злочинним умислом, направленим на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , взявши до рук невстановлений предмет, що має колючо-ріжучі властивості, та умисно, протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, наніс ОСОБА_5 один цілеспрямований удар в область живота справа, спричинивши останньому тяжкі тілесні ушкодження. У вчиненому щиро кається.

Показання ОСОБА_10 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Судовий розгляд проводився відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України.

Положення ч. 3 ст. 349 КПК України роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження, відповідно й обвинуваченому, який надав суду ствердну згоду із запропонованим порядком.

Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Також відповідно до п. 6 розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Стосовно спрощення кримінального правосуддя» рекомендується, що оскільки при процедурі «заява підсудного про визнання вини» від обвинуваченого вимагається явка до суду на ранній стадії провадження, щоб заявити в суді публічно чи приймає він чи спростовує обвинувачення проти себе, то суд в таких випадках має вирішувати, обійтися без всього процесу розслідування або його частини чи негайно перейти до розгляду особи правопорушника, ухвалення вироку та, по можливості, вирішення питання щодо компенсації.

Отже, за згодою учасників судового провадження, а саме обвинуваченого, який не оспорює фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що він правильно розуміє зміст його обставин, відсутні сумніви в добровільності його позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, потерпілого та дослідженням письмових документів, а саме: матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, та матеріалів щодо процесуальних витрат тощо.

Вина обвинуваченого ОСОБА_10 повністю підтверджується його показаннями, в яких він не оспорював вчинення кримінальних правопорушень за викладених у обвинувальному акті обставин, щирим каяттям у вчиненому тощо.

Щодо кримінально-правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_10 , то суд вважає її правильною та кваліфікує його дії як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя у момент заподіяння, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

З урахуванням того, що судовий розгляд проводився в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, то суд вважав необхідним допитати потерпілого в частині підтвердження або спростування показань обвинуваченого щодо відшкодування завданої останньому шкоди та факту примирення між ними. За наслідками допиту потерпілого ОСОБА_5 , який був попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, підтвердив, що отримав повне відшкодування завданої йому матеріальної та моральної шкоди, жодних претензій до обвинуваченого не має, з останнім примирився, наполегливо просив не позбавляти останнього волі.

При обранні виду та міри покарання суд, реалізуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним вчиненому і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення нових кримінальних правопорушень.

Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_11 виду та міри покарання, приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, конкретні обставини кримінального провадження, його ставлення до вчиненого (вину визнав, розкаявся), особу обвинуваченого, а саме: на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимий, працює не офіційно продавцем на декількох ринках та водієм, з середньо-спеціальною освітою, має постійне місце проживання, має сім`ю, є батьком трьох дітей, одна з яких неповнолітня.

Обставинами, які пом`якшують покарання, є визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне й повне відшкодування завданих злочином збитків й примирення з потерпілим.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

Разом з тим, суд, з урахуванням ступеня тяжкості цього кримінального правопорушення, особи ОСОБА_10 , який раніше не судимий, працює, має постійне місце проживання, сім`ю, є багатодітним батьком, з середньо-спеціальною освітою, зрілого віку, конкретні обставини вчинення ним цього злочину, наслідки від вчинення якого обвинувачений усуває наскільки це є можливим, примирився з потерпілим, добровільно й у повному обсязі відшкодував завдані збитки тощо, що безумовно свідчить про щире й дієве каяття обвинуваченого.

Також за наявності всіх вказаних вище обставин та обставин, які пом`якшують покарання, та водночас відсутності обставини, які обтяжують покарання, суд дійшов висновку, що застосування положень ст. 75 КК України щодо звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням будуть правильними, оскільки останній не є таким, що не зможе виправитися без ізоляції від суспільства та потребує певного прощення державою без реального відбування покарання.

Суд, приймаючи рішення про застосування положень ст. 75 КК України, зважує й на думку потерпілого, який відмовився від заявлення цивільного позову й водночас під час його допиту судом стверджував, що примирився з обвинуваченим, підтвердив повне йому відшкодування матеріальної та моральної шкоди, наполегливо просив суд не позбавляти останнього волі, звільнивши останнього від відбування покарання з випробуванням.

Під час досудового розслідування обвинуваченому слідчим суддею було обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, що завершив свою дію 07.10.2022. Під час судового розгляду запобіжний захід не обирався.

Процесуальні витрати у цьому кримінальному провадженні підлягають стягненню з обвинуваченого.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Питання щодо долі речових доказів стороною обвинувачення перед судом не порушувалось, а тому судом не вирішувалось.

Керуючись ч. 3 ст. 349, статтями 100, 368-371, 373, 374 КПК України, суд

засудив:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_10 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком тривалістю три роки.

На підставі пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_10 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Під час досудового розслідування обвинуваченому слідчим суддею було обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, що завершив свою дію 07.10.2022. Під час судового розгляду запобіжний захід не обирався.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_10 процесуальні витрати у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, а саме за проведення судово-медичної експертизи від 26 серпня 2022 року № 042-950-2022 у розмірі 1 998,00 грн.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням особливостей, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1