ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 568/469/23

Провадження № 1-кп/568/59/23

"20" квітня 2023 р. м.Радивилів

Радивилівський районний суд Рівненської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Радивилів матеріали кримінального провадження № 0000030 від 08.03.2023р. року з угодою про визнання винуватості за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кузнецовськ, Рівненської області, українця, громадянина України, не одруженого, із середньо-спеціальною освітою, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем за призовом під час мобілізації Збройних сил України, обіймаючи посаду водолаза-сапера розвідувального водолазного взводу військової частини НОМЕР_1 , у порушення вимог ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, ст.ст. 3, 4,6 Дисциплінарного статуту Збройних сил України, які затверджені Законом України №548-ХІV від 24.03.1999р., ч.1, ч.2 ст. 7, ч.2 ст. 8, ст. 25 ЗУ «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», діючи із прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свої дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, не маючи відповідного дозволу (ліцензії) на придбання та зберігання психотропних речовин, на початку березня 2023 року (більш точного часу в ході проведення досудового розслідування встановити не видалось можливим), перебуваючи у м. Вараш, Рівненської області, через інтернет сайт Solo незаконно придбав та у подальшому, перебуваючи на вулиці у мікрорайоні Перемоги міста Вараш, забрав закладку із особливо небезпечною психотропною речовиною PVP, після чого почав незаконно зберігати при собі для власного вживання без мети збуту.

Однак, 08.03.2023р. о 12 год. 48 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи у кімнаті №76 за місцем тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_1 , під час огляду видав співробітникам ІНФОРМАЦІЯ_2 та ВП №2 Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області та в нього було вилучено два поліетиленові пакетики із психотропною речовиною PVP, масою 0,1663 грама та скляну колбу із нашаруванням психотропної речовини PVP, масою 0,0032 грама (всього вилучено психотропної речовини PVP загальною масою 0,1695 грама), яка відповідно до списку №2 таблиці І «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», що затверджений постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000р. відноситься до особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено.

Дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст. 309 КК України як незаконне придбання, зберігання психотропних речовин без мети збуту.

04.04.2023 року між прокурором Рівненської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 за участю захисника адвоката ОСОБА_5 , у даному кримінальному провадженні була укладена угода про визнання винуватості. Вказана угода була надіслана до суду разом з обвинувальним актом.

Відповідно до змісту угоди про визнання винуватості прокурор та підозрюваний дійшли згоди щодо формулювання підозри і кваліфікації дій за ч.1 ст. 309 КК України. Згідно з угодою про визнання винуватості ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні і зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні. Сторони угоди про визнання винуватості також погодились на призначення покарання ОСОБА_4 за ч.1 ст. 309 КК України у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Крім того, прокурор ОСОБА_3 та підозрюваний ОСОБА_4 визначили наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, а також наслідки невиконання угоди про визнання винуватості передбачені ст. 476 КПК України.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні вважає, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги КПК України і КК України, просить угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому ОСОБА_4 узгоджене в угоді про визнання винуватості покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, в обсязі обвинувачення, дав згоду на призначення узгодженого виду та міри покарання, у разі затвердження угоди про визнання винуватості. Просить угоду про визнання винуватості, яку уклав добровільно, затвердити та призначити узгоджене покарання.

Захисник ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні підтримав зазначену угоду про визнання винуватості, просив її затвердити, зазначивши, що угода укладена добровільно, в його присутності та відповідає вимогам, встановленим нормами КПК України.

Розглядаючи в порядку п.1 ч.3 ст. 314 КПК України, питання про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, суд, заслухавши думку прокурора обвинуваченого та його захисника, приходить до наступного висновку.

Як відомо із змісту статті 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

У відповідності до статті 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Положеннями статті 469 КПК України визначено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Кримінальне правопорушення у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 відноситься до кримінального проступку.

Свою винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні обвинувачений визнав беззастережно, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення. Обставини, які обтяжують покарання відсутні.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє права, передбачені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин ніж ті, що передбачені угодою про визнання винуватості.

ОСОБА_4 погодився із прокурором на призначення йому покарання у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

При узгодженні покарання, сторонами враховано обставини, згідно ст.ст. 66, 67 КК України, ступінь суспільної небезпеки та тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , умови угоди про визнання винуватості, її форма та зміст відповідають вимогам КПК та КК України, діям обвинуваченого надана правильна правова кваліфікація за ч.1 ст. 309 КК України, а тому наявні всі правові підстави для затвердження вказаної угоди та призначення ОСОБА_4 узгодженої сторонами міри покарання, яка визначена із врахуванням загальних засад призначення покарання, передбачених ст.65 КК України

Питання про долю речових доказів вирішити згідно вимог ст.100 КПК України.

Кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди завдано не було.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні, пов`язані із проведенням експертизи №СЕ-19/118-23/2761-НЗПРАП від 14.03.2023р. у розмірі 2 265,36 грн. відповідно до ч.2 ст. 124 КПК України, покласти на ОСОБА_4 .

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався та підстав для його обрання не вбачається.

Керуючись ст.ст.100, 368-371, 374, 474-476 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 04.04.2023р., укладену в кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000030 від 08 березня 2023 року між підозрюваним ОСОБА_4 , за участю його захисника адвоката ОСОБА_5 та прокурором Рівненської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення експертизи №СЕ-19/118-23/2761-НЗПРАП від 14.03.2023р. у розмірі 2 265,36 грн. (дві тисячі двісті шістдесят п`ять гривень тридцять шість копійок).

Речові докази: психотропна речовина PVP вагою 0,0032 г, яка міститься на внутрішній поверхні скляної колби та психотропна речовина PVP вагою 0,1663 г, яка міститься в двох пакетиках із полімерного матеріалу, які поміщено у спеціальний сейф-пакет МВС експертна служба 2671138 та зберігаються в камері зберіганні речових доказів Відділення поліції №2 Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області - знищити.

Роз`яснити ОСОБА_4 про те, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду про скасування вироку.

Вирок може бути оскаржено до Рівненського апеляційного суду через Радивилівський районний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з підстав передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України: 1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; 2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1