Номер провадження: 11-сс/813/690/23
Справа № 507/1918/22 1-кс/512/1/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.04.2023 року Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді : Калініної

суддів: ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4

за участю:

секретаря

судового засідання: ОСОБА_5

скаржника: ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Савранського районного суду Одеської області від 29.03.2023 року, якою залишено без задоволення скаргу ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого , яка полягала у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань,-

ВСТАНОВИВ:

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого СВ ВП №1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 , яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за її заявою від 27.12.2022 р. щодо приховування суддею Любашівського районного суду Одеської області ОСОБА_8 доказів, а саме квитанції про сплату судового збору, та винесенні завідомо неправомірного рішення за справою №815/1105/18 за позовом ОСОБА_9 та неправомірну відмову журналісту ІА «Стоп корупції» про онлайн трансляцію судового засідання без права на оскарження .

Вимоги та узагальнені доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді від 29.03.2023 року скасувати , зобов`язати слідчого СВ ВП №1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 відповідно до вимог ст. 214 КПК внести відомості до ЄРДР за її заявою від 27.12.2022 року .

Вказує, що ухвала постановлена з порушенням норм матеріального і процесуального права , є упередженою, незаконною .

Вказує, що 27.12.2022 року подала заяву про скоєний злочин- викрадення ( або приховування) квитанції про сплату судового збору та винесення неправомірного ( неправосудного) рішення суддею Любашівського районного суду, а також відмову , як кореспонденту Інформаційної Агенції" Стоп корупція" в онлайн трансляції судового засідання . Проте у визначені законодавством терміни щодо розгляду заяви про злочин слідчий ВП №1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 не вніс до ЄРДР заяву про вчинення кримінального правопорушення посадовою особою-суддею ОСОБА_8 .

Слідчий суддя не дотримався вимог кримінального процесуального законодавства щодо строків розгляду її скарги на бездіяльність слідчого , розгляд скарги проведено як розгляд її заяви по суті.

В ухвалі слідчого судді наведено аналіз доданих до скарги додатків, пояснення слідчого, висновки слідчого судді є необґрунтованими.

Подана заява про злочин містила повний обсяг інформації про злочин: час, місце, реальні події, прізвища осіб, які були відомі на час подання заяви та конкретні докази: фотоматеріали та ухвали суду по справі № 815/1105/18.

Тому відповідно до вимог ч.1, 4 ст. 214 КПК слідчий був зобов`язаний внести відомості до ЄРДР , що узгоджується з висновками , вказаними в ухвалі Октябрьського районного суду м. Полтави від 24.01.2017 року, в ухвалах слідчого судді Врадіївського районного суду ОСОБА_10 у справах № 474/671/22, 474/814/2 та ін.

Вказує, що відповідно до п1.1 Узагальнень " Про практику розгляду скарг на рішення , дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування, затверджених на засіданні Зборів суддів ВССУ 23.12.2016 року визначений ч.1 ст. 214 КПК обов`язок слідчого або прокурора не вимагає оцінки цими суб`єктами заяви на предмет наявності ознак складу злочину для того , щоб вчинити процесуальну дію, яка полягає у внесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Слідчий, прокурор, слідчий суддя не має здійснювати оцінку фактів , викладених в заяві. Справа повинна розглядатися в рамках вирішення порушених у скарзі питань: зобов`язання слідчого ОСОБА_7 внести до ЄРДР заяву про кримінальне правопорушення.

Натомість слідчий суддя надала оцінку заявленим фактам про скоєння злочину, провела досудове розслідування одноособово, чого робити не має повноважень .

Слідчий суддя послався на те , що апелянт оскаржує винесені суддею ухвали , хоча це робить заявник у справі ОСОБА_9 в Одеському апеляційному суді по цивільній справі № 815/1105/18 . її заява стосувалася неправомірних дій судді ОСОБА_8 щодо викрадення( чи приховування) квитанцій про сплату судового збору, що потягло за собою винесення неправомірного рішення.

ОСОБА_6 під час апеляційного розгляду підтримала доводи та вимоги апеляційної скарги.

Прокурор в судове засідання не з`явився, про поважність причин неявки до апеляційного суду не повідомив , заяви про відкладення апеляційного розгляду не подавав.

Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора.

Згідно з ч.4 ст.405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

За таких обставин та з огляду на вимоги ч.3 ст.306 та ч.1,4 ст.405 КПК України, апеляційний суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу ОСОБА_6 за відсутності прокурора.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_6 , обговоривши доводи апеляційної скарги , перевіривши матеріали кримінального провадження , колегія суддів дійшла наступних висновків.

Мотиви суду.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як видно із матеріалів провадження 30.12.2022 року ОСОБА_6 до слідчого судді подала скаргу на бездіяльність слідчого СВ ВП №1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області ОСОБА_11 , яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви про кримінальне правопорушення від 27.12.2022 року .

В обґрунтування скарги послалася на те, що 27.12.2022р. вона звернулася на «гарячу» лінію поліції за номером 102 із заявою про вчинення злочину суддею Любашівського районного суду , який полягав у приховуванні квитанції про сплату судового збору та винесенні завідомо неправомірного рішення по справі №815/1105/18 за позовом ОСОБА_9 та неправомірну відмову журналісту ІА «Стоп корупції» про онлайн трансляцію судового засідання без права на оскарження. Суддя виніс ухвалу про повернення уточненої позовної заяви про збільшення позовних вимог, вказавши, що була відсутня квитанція про сплату судового збору за збільшення позовних вимог , що не відповідає дійсності, оскільки вказану квитанцію вона відправила зі всіма додатками «Новою поштою», підтвердженням чого є запис з камери спостереження.

Заяву прийняв слідчий ОСОБА_11 , проте всупереч вимогам ст. 214 КПК вказану заяву до ЄРДР не вніс. Просила зобов`язати слідчого ВП №1 Подільського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_11 , внести до ЄРДР відомості за її заявою від 27.12.2022 року.

Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_6 слідчий суддя , як видно із ухвали, виходив із того, що заява не містить достатніх даних про вчинення кримінальних правопорушень за викладених заявником обставин.

Наведені ОСОБА_6 у заяві доводи зводяться до незгоди з ухвалами, постановленими суддею Любашівського районного суду Одеської області ОСОБА_12 під час розгляду цивільної справи, та з ухваленим ним у вказаній справі рішенням, та підозри, що саме суддя умисно приховав наявність квитанції про сплату судового збору за подання заяви про збільшення позовних вимог, внаслідок чого вказану заяву було повернуто позивачу.

Сумніви заявника щодо законності постановлених у справі ухвал та ухваленого за наслідками розгляду справи рішення, та підозри про приховування суддею доказів сплати судового збору, не є безумовною підставою для внесення відомостей до ЄРДР та початку досудового розслідування, а ґрунтуються на суб`єктивній оцінці та ставленні до зазначених у заяві про злочин обстави.

Процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом.

Незгода учасника судового розгляду з ухваленим судовим рішенням не може бути підставою для внесення до ЄРДР відомостей про вчинення злочину стосовно судді.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, зокрема, бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Згідно з ч.1 ст.214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування.

До ЄРДР вносяться не будь-які заяви, які надходять до органів досудового розслідування, а лише ті, що містять відомості про кримінальне правопорушення, коли такі відомості викладені особою в заяві чи повідомленні про кримінальне правопорушення.

Відповідно до висновку зробленого у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 818/1526/18 у межах процедури оскарження бездіяльності слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Відповідно до ч.4 ст.214 КПК України слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення, тобто зареєструвати надходження такої заяви.

Разом з тим зміст ч.1ст.214 КПК України не передбачає обов`язку слідчого, дізнавача чи прокурора вносити до ЄРДР всі прийняті та зареєстровані ними заяви, зокрема ті, що не містять у собі відомостей про склад кримінального правопорушення, передбаченого діючим КК України.

Згідно ч.1 ст.11 КК України кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Аналіз положень КПК України дає підстави для висновку, що внесенню до ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про кримінальне правопорушення (внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, передбачено положеннями ч. 1ст. 214 КПК України, а прийняття і реєстрація заяв, передбачено положеннями ч. 4 ст. 214 КПК України).

Положення ст. 214 КПК перебувають у взаємозв`язку з ч. 1ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом, а визначення попередньої правової кваліфікації кримінального правопорушення під час внесення до ЄРДР є виключною дискрецією слідчого/прокурора, який визначає її на підставі зазначених у заяві відомостей, фактів про вчинення кримінального правопорушення (п. 5 ч. 5ст. 214 КПК України)

Відповідно до п.1.2 розділу ІІ Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора від 30.06.2020 № 298, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні повинні відповідати вимогам п.4 ч.5 ст. 214 КПК, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Так, ч. 5 ст. 214 КПК визначено, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про, зокрема, короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Отже, сама норма кримінального процесуального закону опосередковано містить вимогу наявності у заяві, повідомленні відомостей про кримінальне правопорушення, а саме наявність ознак кримінального правопорушення.

Для початку досудового розслідування достатньою є мінімально необхідна кількість таких ознак: суспільна небезпечність і протиправність (ознаки правопорушення) та об`єкт і об`єктивна сторона (ознаки складу правопорушення). Разом з тим, відомостями про кримінальне правопорушення можна вважати інформацію про подію, яка може бути предметом кримінально-правової оцінки, або про діяння, яке виглядає як суспільно-небезпечне і протиправне.

Колегія суддів зазначає, що певне звернення особи можна розглядати саме як заяву чи повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення, якщо воно містить реальні об`єктивні дані (а не суто гіпотетичні чи уявні), які вказують на можливий факт вчинення певного діяння, яке має ознаки кримінального правопорушення. При цьому навіть якщо заявник прямо назве певне діяння злочином, то це не означатиме автоматично, що подія злочину насправді мала місце та наявний склад кримінального правопорушення, оскільки заявник може помилятися в юридичній оцінці відповідних фактів. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Розгляд скарги на бездіяльність, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, обумовлює необхідність дослідження слідчим суддею, апеляційним судом самого повідомлення (заяви) про вчинення кримінального правопорушення на предмет того, чи може воно бути підставою для порушення кримінального провадження.

Слідчий суддя, апеляційний суд в даному випадку не може виконувати абсолютно формальну функцію судового примусу уповноважених осіб вносити до ЄРДР всі без виключення заяви і повідомлення, які ними отримуються.

Основним елементом об`єктивної сторони будь-якого злочину є його суспільна небезпечність. Злочин серед інших правопорушень характеризується найвищим ступенем суспільної небезпечності і саме це дозволяє відмежовувати його від близьких за об`єктивними і суб`єктивними ознаками інших правопорушень.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не мав процесуальних підстав досліджувати зміст його заяви, тим самим порушив вимоги ст. 214 КПК України не ґрунтуються на зазначених вище положеннях.

Посилання апеляційної скарги на конкретні ухвали слідчих суддів , постановлених у інших кримінальних провадження та за інших фактичних обставин є безпідставними, оскільки відповідно до положень кримінального процесуального закону рішення суду першої інстанції ухвалені у інших та викладені у них висновки не є обов`язковими для застосування всіма судами.

Проаналізувавши зміст заяви ОСОБА_6 від 27.12.2022 року , слідчий суддя підставно зазначив, що наведені у заяві обставини свідчать про незгоду заявника з процесуальними рішеннями суду у цивільній справ , є особистою оцінкою дій судді, і ґрунтуються лише на припущеннях щодо протиправності його дій, а тому не відповідають вимогам ст.214 КПК України. У той же час, в ньому не наведено жодних фактичних даних, які у сукупності могли б вказувати на ознаки перелічених у заяві кримінальних правопорушень в діях судді. Саме такі обставини відрізняють правомірну діяльність судді з вчинення правосуддя від кримінально караної поведінки, про яку зазначає ОСОБА_6 - викрадення квитанції про сплату судового збору, що потягло за собою ухвалення неправомірного судового рішення.

Колегія суддів погоджується із висновком слідчого судді про те, що зазначених у заяві ОСОБА_6 від 27.12.2022 року фактичних даних недостатньо для того, щоб розпочати кримінальне провадження, адже досудове розслідування розпочинається саме на підставі фактів, які свідчать про вчинення кримінального правопорушення, тому не вбачається правових підстав для зобов`язання слідчого внести відомості до ЄРДР , як про те просить в апеляційній скарзі апелянт.

Доводи апеляційної скарги про те, що слідчий суддя безпідставно вдався до дослідження матеріалів перевірки за її заявою та наведення їх змісту в ухвалі є необґрунтованими, оскільки зважаючи на те, що заява про вчинення злочину , як видно була подана шляхом повідомлення за номером 102 , з метою повного і всебічного з`ясування всіх обставин, що належить здійснити при розгляді скарги на бездіяльність щодо невнесення відомостей до ЄРДР, є очевидною доцільність дослідження слідчим суддею вказаних матеріалів.

Враховуючи викладене , колегія суддів вважає, що доводи , які вказані в апеляційній скарзі не можна визнати підставою для скасування ухвали слідчого судді, яка є мотивованою та обґрунтованою, тому у задоволенні апеляційної скарги належить відмовити.

Керуючись ст. 303, 304,307,404,405,405, 419, 422, ч. 2 ст. 376 КПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Залишити без змін ухвалу слідчого судді Савранського районного суду Одеської області від 29.03.2023 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого СВ ВП №1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за її заявою від 27.12.2022 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

'

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3