Провадження № 1-кп/127/554/22
УХВАЛА

30 листопада 2022 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши клопотання прокурора у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 383 КК України, відомості про яке внесено 18 червня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000684, -
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого . 2 ст. 383 КК України.
Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні заявила клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 . Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні умисного нетяжкого злочину, за який законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до 5 років, не з`являвся у судові засідання та перебував у розшуку. Вказане, а також відсутність у нього стійких соціальних зв`язків, свідчить про наявність ризику переховування від суду. Зазначила, що інший, більш м`який запобіжний захід до ОСОБА_4 не застосовувався і на момент направлення вказаного обвинувального акту до суду останній вважався раніше не судимим. Разом з тим, вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 05.09.2022 року ОСОБА_4 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 358 КК України з призначенням покарання у виді штрафу в сумі 850,00 гривень, який він не сплатив.
Захисник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 заперечив щодо задоволення клопотання прокурора. Зазначив, що прокурор не надав жодного доказу про те, що його підзахисному повідомлено, що справа направлена до Вінницького міського суду Вінницької області. Крім того, зазначив, що в липні, коли направлявся обвинувальний акт до суду та 17.08.2022 року, 05.09.2022 року, 11.10.2022 року, 07.11.2022 року, коли призначалися судові засідання, його підзахисний перебував у добровольчому формуванні м. Києва, де він з 04.03.2022 року проходить службу. На підтвердження вказаного надав довідку. Наголосив, що ОСОБА_4 має намір піти служити в ЗСУ. Враховуючи вказане, в тому числі неналежне повідомлення ОСОБА_4 про розгляд справи в суді, просив застосувати до нього запобіжний захід у виді домашнього арешту або особисте зобов`язання, для того, щоб він міг проходити підготовку до служби в ЗСУ. Крім цього, наголосив, що у випадку обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд зобов`язаний визначити розмір застави.
ОСОБА_4 підтримав свого захисника та повідомив суд, що проходив курс молодого бійця у добровольчому формуванні без відмітки про це у військовому квитку. Підтвердив, що 14.07.2022 року був у м. Вінниці, чекав дзвінка-виклику у добровольче формування, оскільки перед тим його відпустили. Повідомив, що штраф призначений вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 05.09.2022 в сумі 850,00 гривень не встиг сплатити. Повідомив, що номер телефону та адресу проживання повідомлені слідчому, він змінив, проте ані слідчому, ані суду про вказане не повідомив та не надав актуальну інформацію.
Вирішуючи клопотання прокурора про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, серед іншого, переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення та незаконно впливати та потерпілого, свідків.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Вирішуючи клопотання прокурора, суд приймає до уваги, що ОСОБА_4 обвинуваться у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 383 КК України, який є нетяжким злочином.
ОСОБА_4 в судові засідання призначені на 17.08.2022 року, 05.09.2022 року, 11.10.2022 року, 07.11.2022 року не з`явився, хоча щоразу належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, шляхом направлення смс-повідомлень на номер телефону повідомлений обвинуваченим на стадії досудового розслідування. Жодного доказу поважності причин неявки до суду від обвинуваченого не надходило.
Ухвалою Вінницького міського суду постановлено доставити обвинуваченого приводом у супроводі осіб, які виконують ухвалу, в судове засідання, призначене на 07.11.2022 року в приміщенні Вінницького міського суду Вінницької області, зал судових засідань № 32.
Згідно зобов`язання наданого ОСОБА_4 05.11.2022 року останній зобов`язався з`явитися в судове засідання, яке призначене на 07.11.2022 року о 14:30 годині в приміщенні Вінницького міського суду Вінницької області в залі судових засідань №32. Вказане спростовує доводи захисту про неповідомлення обвинуваченого про дату час розгляду справи.
Разом з тим, в судове засідання призначене на 07.11.2022 року обвинувачений ОСОБА_4 не з`явився. Жодного доказу поважності причин неявки до суду від обвинуваченого не надходило.
Вказана поведінка обвинуваченого зумовила подання прокурором клопотання про обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу та оголошення ОСОБА_4 в розшук.
Таким чином, поведінка обвинуваченого, яка зумовила оголошення його в розшук, переконує суд, про наявність ризику ухилення ОСОБА_4 від явки до суду.
Крім цього, суд бере до уваги повідомлену ОСОБА_4 в судовому засіданні інформацію, що він змінив номер телефону та адресу проживання повідомлені слідчому, проте суд про вказане не повідомив та не надав актуальну інформацію. Щодо перебування обвинуваченого з 04.03.2022 року на службі в добровольчому формуванні, як поважності неприбуття у судове засідання, суд зазначає наступне.
Обвинувачений в судовому засіданні повідомив, що проходить військову службу у добровольчому формуванні територіальної громади АДРЕСА_1 , на підтвердження вказаного, надав довідку № 9 від 05.09.2022 року.
Суд зазначає, що згідно п.15 Постанови КМУ «Про затвердження Положення про добровольчі формування територіальних громад» від 29.12.2021 року №1449 членом добровольчого формування може бути громадянин України віком від 18 років, який проживає на території громади, де діє добровольче формування, пройшов медичний, професійний та психологічний відбір (перевірку) і уклав контракт добровольця територіальної оборони.
Особа, яка виявила бажання стати членом добровольчого формування, подає заяву на ім`я командира добровольчого формування. До вказаної заяви, зокрема, додається копія військово-облікового документа (п.19 Постанови КМУ «Про затвердження Положення про добровольчі формування територіальних громад» від 29.12.2021 року №1449).
Контракт добровольця територіальної оборони укладається між командиром добровольчого формування та особою, яка подала заяву щодо членства в добровольчому формуванні. Такі особи укладають контракт добровольця територіальної оборони строком на три роки. Форма контракту добровольця територіальної оборони затверджується Міноборони (п.21 Постанови КМУ «Про затвердження Положення про добровольчі формування територіальних громад» від 29.12.2021 року №1449).
Крім цього, згідно п.27 Постанови КМУ «Про затвердження Положення про добровольчі формування територіальних громад» від 29.12.2021 року №1449 добровольцю видається посвідчення, що посвідчує особу добровольця територіальної оборони та визначає належність його власника до виконання військово-цивільного обов`язку в межах території територіальної громади.
Таким чином, згідно вказаних норм членство у добровольчому формуванні територіальної громади підтверджується контрактом, посвідченням та військовим квитком із відміткою про участь у добровольчому формуванні. Разом з тим, жодного із перелічених документів обвинуваченим не було надано.
При цьому, довідка надана стороною захисту у якій відсутня інформація про підстави перебування ОСОБА_4 на службі (реквізити контракту) в добровольчому формуванні, наявність на довідці печатки, яка не відповідає вимогам встановлених законом (відсутність ідентифікаційного коду юридичної особи) свідчать про неналежність такого доказу.
Крім цього, інформація вказана у довідці № 9 від 05.09.2022 року командира добровольчого формування територіальної громади АДРЕСА_1 про перебування обвинуваченого ОСОБА_4 на службі з 04.03.2022 року по 05.09.2022 року не відповідає дійсності, оскільки останній в судовому засіданні особисто повідомив суд, що 14.07.2022 року перебував у м. Вінниці та в подальшому очікував виклику із добровольчого формування для проходження служби.
Визначаючись щодо виду запобіжного заходу, який необхідно застосувати до ОСОБА_4 суд враховує, що він не працює, молодий вік обвинуваченого, що свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків, а також несплату ним штрафу призначеного вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 05.09.2022 року, що зумовило звернення органу пробації до суду з поданням про розстрочку.
Таким чином, суд розглядаючи можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, не вважає, що будь-який інший, окрім тримання під вартою достатньо гарантуватиме належну поведінку обвинуваченого, з огляду на встановлені ризики у цьому кримінальному провадженні.
Отже, у даній справі існують ризики, які свідчить про наявність підстав для застосування запобіжного заходу. Зазначене у сукупності свідчить, що достатнім для запобігання ризикам запобіжним заходом буде тримання під вартою, який слід застосувати на строк 60 діб.
Водночас захисник просив визначити обвинуваченому розмір застави.
Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Оскільки на суд покладається обов`язок при постановленні ухвали про застосування тримання під вартою визначити заставу, беручи до уваги відсутність підстав визначених ч.4 ст. 183 КПК України, суд приймає відповідне рішення та визначає розмір застави у максимальному розмірі визначеному п.1 ч.5 ст. 182 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. 177, 178, 194, 314, 315, 316, 317, 334 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора задоволити частково.
Застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 діб, починаючи з 30.11.2022 року до 28.01.2023 року включно.
На підставі п.1 ч. 5 ст. 182 КПК України визначити ОСОБА_4 заставу у розмірі двадцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 52000,00 гривень.
У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:
1)прибувати по першому виклику до суду на визначений час;
2)не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає без дозволу суду;
3)повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місце роботи.
Роз`яснити ОСОБА_4 наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме те, що якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.
Взяти ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під варту негайно з зали суду.
Копію ухвали направити до ДУ «Вінницька установа виконання покарань (№1)» для виконання.
Ухвала підлягає негайному виконанню.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку обвинуваченим, його захисником, законним представником, прокурором безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Подання апеляційної скарги на ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Суддя: