Дата документу 16.03.2023
Справа № 334/575/23
Провадження № 1-кс/334/752/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2023 року місто Запоріжжя

Слідчий суддя Ленінського районного суду міста Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі судових засідань: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Запоріжжі клопотання слідчого Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_3 , внесеному у кримінальному провадження № 0000186, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.01.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Запоріжжя, не одруженого, з середньотехнічною освітою, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

за участі: прокурора Дніпровської окружної прокуратури м. Запоріжжя - ОСОБА_13.; слідчого Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_3 ; підозрюваного - ОСОБА_4 (особисто); захисника - ОСОБА_5 (діє на підставі Договору про надання правничої допомоги від 31.01.2023)

ВСТАНОВИВ:

Слідчий Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором Дніпровської окружної прокуратури міста Запоріжжя ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Клопотання мотивоване тим, що у провадженні СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000186 від 24.01.2023, за підозрою: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого, тобто у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 24.01.2023 близько 16 год. 30 хв., водій ОСОБА_4 керуючи автомобілем «Mercedes-Benz 316», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по проїзній частині вул. Бородинської, від вул. Гребельної в напрямку вул. Ладозької в м. Запоріжжі, за встановленим маршрутом № 84 «Залізничний вокзал «Запоріжжя-1» - вул. Товариська».

В цей час, біля буд. 14, пішохід ОСОБА_7 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вийшов з розділювальної смуги на проїзну частину вул. Бородинської, перетинаючи її зліва-направо за напрямком руху автомобіля «Mercedes-Benz 316», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_4 , у невстановленому для цього місці.

Під час подальшого руху, водій ОСОБА_4 керуючи автомобілем «Mercedes-Benz 316», реєстраційний номер НОМЕР_1 , маючи об`єктивну можливість своєчасно виявити на проїзній частині пішохода ОСОБА_8 , а також маючи при цьому технічну можливість уникнути дорожньо-транспортної пригоди за допомогою застосування заходів направлених на зменшення швидкості руху керованого ним транспортного засобу, відповідних заходів не вжив, внаслідок чого скоїв на нього наїзд.

Своїми діями водій ОСОБА_4 порушив вимоги п. 12.3 Правил дорожнього руху, відповідно до яких:

-п. 12.3 «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди».

Невідповідність дій водія ОСОБА_4 вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху знаходиться в причинному зв`язку з подією даної ДТП. Водій ОСОБА_4 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_8 екстреним гальмуванням з зупинкою автомобіля до місця наїзду.

В результаті ДТП пішоходу ОСОБА_9 спричинено тілесні ушкодження, від яких він помер того ж дня в лікарні.

Смерть пішохода ОСОБА_8 настала від поєднаної тупої травми голови, тулуба та кінцівок, що виразилась відкритою черепно-мозковою травмою з переломом кісток основи та склепіння черепу, крововиливами під оболонки головного мозку, вогнищами забою головного мозку, множинними переломами кісток скелету з ушкодженням внутрішніх органів, що призвело до набряку головного мозку. Поєднана тупа травма голови, тулуба та кінцівок у сукупності має ознаки тяжких тілесних ушкоджень за ознаками небезпеки для життя та знаходиться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті. Виявлені тілесні ушкодження на тілі пішохода ОСОБА_8 виникли внаслідок ДТП, при зіткненні автомобіля (мікроавтобуса) з ним.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами:

-протоколом огляду місця ДТП;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ;

-протоколом допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_12 ;

-протоколом слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_10 ;

-протоколом слідчого експерименту за участю неповнолітнього свідка ОСОБА_12 ;

-висновком судово-медичної експертизи № 446 від 26.01.2023;

-висновком судової інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю: «Дослідження обставин і механізму ДТП» за № СЕ-19/108-23/2092-ІТ від 27.02.2023.

Згідно вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час проведення досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ОСОБА_4 :

-може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

-перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Наявність вказаних ризиків підтверджується тим, що ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки останній не одружений, у нього відсутні стійки соціальні зв`язки, що надає йому можливість переховування від органів досудового розслідування та суду, що являється ризиком, передбаченим п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Необхідно взяти до уваги й те, що підозрюваний ОСОБА_4 усвідомлюючи ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення і невідворотність покарання, може перешкоджати кримінальному провадженню шляхом періодичного невиконання вимог слідчого, прокурора та суду про явку до органу досудового розслідування та суду, шляхом зміни свого контактного номеру телефону, зміни місця проживання, що в свою чергу унеможливить вручення повісток про його виклик до слідчого, прокурора чи суду, що являється ризиком, передбаченим п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, з наступних підстав:

-при обранні особистого зобов`язання, підозрюваний зобов`язується не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, житла, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого. Враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та відсутність дієвого контролю за виконанням підозрюваним такого запобіжного заходу, як особисте зобов`язання, є ризик того, що підозрюваний ОСОБА_4 буде переховуватися від органу досудового розслідування та суду;

-відомості щодо осіб, які заслуговують на довіру та можуть поручитися за виконання підозрюваним ОСОБА_4 обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, органу досудового розслідування не відомі, що унеможливлює обрання йому запобіжного заходу у вигляді особистої поруки;

-відсутність стійких соціальних зв`язків, підтверджених відомостей про його офіційне працевлаштування та відповідно про постійне джерело доходів, а також тяжкість злочину вчиненого підозрюваним ОСОБА_4 , свідчить про неможливість застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді застави.

Враховуючи вищевикладене, з метою забезпечення дієвості кримінального провадження та належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_4 , виконання ним процесуальних обов`язків, орган досудового розслідування вважає за доцільне застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та покладення наступних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

1)прибувати до слідчого, прокурора, суду на його виклик у встановлений термін;

2)не відлучатися із населеного пункту, в якому ОСОБА_4 зареєстрований та проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3)повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

4) заборонити підозрюваному ОСОБА_4 залишати своє житло, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , проміжок часу з 23 год. 00 хв. до 05 год. 00 хв.

Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримав в повному обсязі. Зазначив, що запропонований запобіжний захід є необхідним для забезпечення проведення слідчих дій та цілком відповідає вимогам КПК України.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав в повному обсязі. Зазначив, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту необхідно застосувати для запобігання переховування підозрюваного.

Адвокат ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 , в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, просив в його задоволенні відмовити та застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, оскільки підозрюваний наміру переховуватись від слідства не має, з`являється на всі виклики слідчого за першим викликом, провину у вчинення кримінального правопорушення визнав в повному обсязі, вчиняє дії, спрямовані на відшкодування шкоди потерпілим - поніс витрати на поховання, частково відшкодував шкоду потерпілим, сприяє відшкодуванню шкоди за допомогою страхової компанії.

Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні просив не застосовувати до нього домашній арешт, оскільки він від слідства та суду переховуватись не має наміру, на виклики слідчого він з`являється за телефонним викликом слідчого, жодного разу йому навіть не вручалась повістка, приймав участь у всіх слідчих діях, де надає визнавальні покази та всіляким чином сприяє встановленню обставин справи, відшкодовує шкоду потерпілим. Вказав, що квартира, де він проживає, перебуває у його приватній власності, а тому наміру залишати місце проживання він не має.

Заслухавши пояснення слідчого, прокурора, захисника, підозрюваного, перевіривши надані матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

Клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відповідає вимогам ст. 184 КПК України.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою і підставою застосування запобіжних заходів є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом (ч. 2 ст. 177 КПК України).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При цьому, надаючи оцінку обґрунтованості підозри, варто звернути увагу, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини термін «обґрунтована підозра» у скоєнні кримінального правопорушення передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити злочин. При цьому, тлумачення поняття «обґрунтованості» залежить від усіх обставин справи (рішення від 22.10.1997 у справі «Ердагоз проти Туреччини», № 21890/93, § 51; рішення від 30.08.1990 у справі «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства», серія A № 182, § 32).

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до п.п. 3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини-обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

В той же час суд враховує, що п. 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Так, встановлено, що 28 лютого 2023 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Оцінивши досліджені у судовому засіданні матеріали клопотання, з огляду на їх вагомість та взаємозв`язок, слідчий суддя вважає, що на даному етапі досудового розслідування кримінального провадження, наявна обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Згідно зі ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Матеріали клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту містять достатню кількість даних, які вказують на обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України належить до категорії тяжких кримінальних правопорушень, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Частинами 2 та 4 ст. 194 КПК України регламентовано, що суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

В судовому засіданні встановлено, що підозрюваний раніше не судимий, має зареєстроване місце проживання, де фактично і проживає, вказане житло перебуває у його приватній власності, до слідчого судді з`явився за викликом, відомостей про ухилення від явки за викликом слідчого стороною обвинувачення не надано, вчиняє дії, спрямовані на відшкодування шкоди потерпілим.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, заслухавши думку прокурора, слідчого, думку обвинуваченого та його захисника, з метою досягнення мети застосування запобіжного заходу - виконання процесуальних обов`язків та забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, суд вважає за можливе задовольнити клопотання частково та застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, а також покладає на нього обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

При цьому, слідчий суддя враховує, що метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до підозрюваного має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України і встановлених у судовому засіданні, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність (пп. «а» п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Крім того, слідчий суддя враховує, що час домашнього арешту, про застосування якого просить орган досудового розслідування, становить з 23:00 до 05:00, тобто фактично час дії комендатської години в місті Запоріжжі, а слідчим не вказано, в чому саме буде проявлятись дієвість вказаного запобіжного заходу.

А тому, слідчий суддя вважає, що до ОСОБА_4 для належного забезпечення покладених на нього процесуальних обов`язків, достатньо застосувати запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 181, 183, 194, 196 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області ОСОБА_3 , внесеному у кримінальному провадження № 0000186, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.01.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_4 ,- задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання шляхом покладення на нього обов`язків:

1)прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді за першим викликом та до суду за кожною вимогою;

2)повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю чи суд про зміну свого місця проживання.;

3)не відлучатися з населеного пункту, в якому ОСОБА_4 зареєстрований та проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду

Встановити строк дії обов`язків, покладених на підозрюваного до 15 травня 2023 (включно).

У задоволенні решти вимог клопотання, відмовити.

Строк дії ухвали визначити до 15 травня 2023 року, включно.

Роз`яснити підозрюваному, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Копію даної ухвали вручити підозрюваному, захиснику, слідчому, в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження, прокурору, - для відома та виконання.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1