Справа №293/1814/22
Провадження №1-кп/293/250/2022
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2022 рокусмт Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Черняхів Житомирської області кримінальне провадження №0001935 від 23 вересня 2022 року по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Сали Черняхівського району Житомирської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, освіта середня, на утриманні дітей не має, не одружений, раніше неодноразово судимий, останній раз 18.03.2015 року вироком Черняхівського районного суду Житомирської області за ч.2,3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України із застосуванням ч.1,4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років 1 місяць з конфіскацією всього майна, що є його власністю, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч.4 ст. 185 КК України, безпосередньо після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив вирок про наступне:

І. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

ОСОБА_4 , будучи раніше судимим за вчинення корисливих злочинів майнового характеру, маючи незняту і непогашену судимість, на шлях виправлення не став і повторно вчинив новий корисливий злочин.

Так, 23.09.2022 близько 20 год. 31 хв. в період дії воєнного стану на території України, ОСОБА_4 перебував поблизу магазину «Товари повсякденного попиту», що належить ФОП « ОСОБА_6 », який розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

В цей же день, час, місці та за вказаних обставин, у період дії воєнного стану на території України, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на повторне, таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням до приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що належить ФОП « ОСОБА_6 ».

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне, повторне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням до приміщення, ОСОБА_4 , в період воєнного часу, переконавшись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає та вони залишаються непоміченими для сторонніх осіб, з корисливих мотивів, шляхом пошкодження даху, проник до магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що належить ФОП « ОСОБА_6 », звідки таємно викрав майно, а саме дві пляшки пива торгівельної марки «PIVNA DIVKA», місткістю 2 л., загальною вартістю 119 гривень 40 копійок, три пляшки пива торгівельної марки «ЗЕМАН Традиційне», місткістю 2 л., загальною вартістю 179 гривень 40 копійок, однак з причин, що не залежали від його волі не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, оскільки його протиправні дії були виявлені та припинені працівниками поліції.

Таким чином, ОСОБА_4 своїми умисними та протиправними діями спричинив потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 298 гривень 80 копійок.

II. Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

У ході судового розгляду справи ОСОБА_4 винним себе у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за обставин, викладених в обвинувальному акті, визнав повністю, дав показання, що 23.09.2022 близько 20 год. 30 хв. перебуваючи поблизу магазину в с. Сали Житомирського району Житомирської області вирішив через дах проникнути всередину магазину та викрасти алкогольні напої. Тоді ж він відсунув шиферину даху в сторону та проник в склад магазину, з якого перейшов у магазин, де викрав п`ять пляшок пива, які поклав у принесений із собою білий мішок. Побачивши поліцейських, намагався сховатися у магазині. Однак, винести з магазину викрадене не зміг, оскільки був затриманий у магазині працівниками поліції.

Крім повного визнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, просив суд визнати недоцільним дослідження доказів в частині обставин вчинення вказаного злочину, так як повністю погоджується з встановленими обставинами.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про обсяг доказів, які потрібно дослідити, та порядок їх дослідження, відповідно до частини 3 статті 349 Кримінального процесуального кодексу України, суд вважає за недоцільне досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та учасниками судового провадження не заперечується про таке, які показали, що правильно розуміють зміст цих обставин, така їх позиція є добровільною, вони розуміють, що будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

IІІ. Стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Аналізуючи наявність складу злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч.4 ст. 185 КК України, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно п. 1 примітки до ст. 185 КК України, у статтях 185, 186 та 189-191 повторним визнається кримінальне правопорушення, вчинене особою, яка раніше вчинила будь-яке із кримінальних правопорушень, передбачених цими статтями або статтями 187, 262 цього Кодексу.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №10 від 06.11.2009 «Про судову практику у справах про злочини проти власності», крадіжку і грабіж потрібно вважати закінченими з моменту, коли винна особа вилучила майно і мала реальну можливість розпоряджатися чи користуватися ним. Якщо особа, котра протиправно заволоділа майном, такої реальної можливості не мала, її дії слід розглядати залежно від обставин справи як закінчений чи незакінчений замах на вчинення відповідного злочину. Закінченим замахом на крадіжку є дії особи, яка викрала майно, але одразу була викрита.

Згідно п. 22 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України, під проникненням у житло, інше приміщення чи сховище слід розуміти незаконне вторгнення до них будь-яким способом (із застосуванням засобів подолання перешкод або без їх використання; шляхом обману; з використанням підроблених документів тощо або за допомогою інших засобів), який дає змогу винній особі викрасти майно без входу до житла, іншого приміщення чи сховища.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 введено воєнний стан в Україні, строк дії якого неодноразово продовжувався.

Розглядаючи кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення, суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч.4 ст. 185 КК України, доведена.

З огляду на вік обвинуваченого, а також відсутність будь-яких фактичних даних, які б вказували на неосудність (обмежену осудність) обвинуваченого або перебування його у такому стані до постановлення вироку, суд вважає, що ОСОБА_4 є суб`єктом цього злочину.

З огляду на наведене та у світлі формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням до приміщення, в період воєнного часу.

Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

ІV. Мотиви призначення відповідного покарання.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, те, що згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнає активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та добровільне відшкодування завданої шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Судом враховано, що обвинувачений ОСОБА_4 на обліку у лікаря-психіатра та лікаря нарколога не перебуває; не має постійного місця роботи, утриманців не має, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності та неодноразово відбував покарання у місцях позбавлення волі, маючи непогашену судимість за вчинення корисливих злочинів вчинив новий злочин проти власності; враховано відношення обвинуваченого до вчиненого, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно класифікації за ст. 12 КК України є тяжким злочином, особливості й обставини його вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення протиправних дій.

Стороною захисту було зазначено про наявність підстав для застосування статтей 69,75 КК України при призначенні судом ОСОБА_4 покарання.

Відповідно до п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 „Про практику призначення судами кримінального покарання", призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого, виду основного покарання (ст.69 КК України) може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого особливо тяжкого, тяжкого злочинів або злочину середньої тяжкості, з урахуванням особи винного.

Проте, стороною захисту не наведено переконливих підстав про доцільність призначення покарання обвинуваченому із застосуванням ст.69 КК України, а лише послались на обставини, що пом`якшують йому покарання. Однак, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та добровільне відшкодування завданої шкоди суд не вважає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого тяжкого злочину, з урахуванням особи обвинуваченого, що унеможливлює призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого, виду основного покарання.

Підстави звільнення особи від відбування покарання з випробуванням визначив також Верховний Суд в постанові від 19.07.2018 (справа №755/6254/17), де зазначив, що згідно з законом ст.75 КК України може бути застосована в тому разі, коли при призначенні покарання, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, суд дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, оскільки звільнення з випробуванням має на меті настання позитивних змін в особистості засудженого та створення в нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки в суспільстві.

Іншими словами, умовою звільнення від відбування покарання з випробуванням є наявність таких соціальних чинників, які б давали суду підставу дійти висновку про виправлення і перевиховання без відбування покарання.

Згідно вироку Черняхівського районного суду Житомирської області від 18.03.2015 ОСОБА_4 засуджений за ч.2,3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України із застосуванням ч.1,4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років 1 місяць з конфіскацією всього майна, що є його власністю. Із місць позбавлення волі звільнений 15.04.2022 після відбуття покарання. Зазначене свідчить, що ОСОБА_4 на шлях виправлення не став та не усвідомив соціального негативу вчиненого злочину.

При цьому, судом також враховано інші дані про особу обвинуваченого, які характеризують його поведінку в суспільстві. Так, відповідно до досудової доповіді стосовно ОСОБА_4 складеної Житомирським районним сектором №9 філії Державної установи "Центр пробації" у Житомирській області, ОСОБА_4 має високий ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та високий рівень небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, його виправлення без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити високу небезпеку для суспільства (в т.ч. для окремих осіб). На думку органу пробації, застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку особи з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, неможливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції.

Такі дані про особу обвинуваченого у сукупності з встановленими обставинами та тяжкістю вчиненого кримінального правопорушення очевидно не дають суду підстави для звільнення особи від відбування покарання з випробуванням, адже нагляд з боку органу пробації не забезпечить виправлення і перевиховання обвинуваченого. За таких обставин обвинуваченому слід призначити покарання в межах санкції інкримінованої частини статті, ближче до нижньої межі, яке належить відбувати реально.

Таким чином, суд вважає за необхідне призначити покарання ОСОБА_4 у межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі.

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню.

ІV. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Цивільний позов по даному кримінальному провадженні не пред`явлений.

Питання скасування арешту майна у кримінальному провадженні вирішено, відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України.

Питання процесуальних витрат у кримінальному проваджені вирішено, відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України.

Питання речових доказів у кримінальному проваджені вирішено, згідно положень ст. 100 КПК України.

Під час судового розгляду клопотань про обрання запобіжного заходу щодо обвинуваченого не надходило.

В межах даного кримінального провадження, ОСОБА_4 затриманий слідчим 24.09.2022 в 00 годин 42 хвилини в порядку ст. 208 КПК України. Ухвалою слідчого судді Богунського районного суду міста Житомира від 26.09.2022 до підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Згідно ч. 5 ст. 72 КК України попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.

З огляду на наведене, у строк покарання обвинуваченого необхідно зарахувати попереднє ув`язнення у період із 24.09.2022 до 26.09.2022 з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі у відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 368,370,373,374,376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч.4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_4 у строк покарання його попереднє ув`язнення, яке відраховувати з дня фактичного затримання 24.09.2022 і по 26.09.2022 - дату постановлення ухвали слідчим суддею Богунського районного суду м. Житомира про обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу не обирати.

Арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 27.09.2022 на пляшку з-під пива марки «Пивна Душа», ємкістю 1 літр - скасувати після набрання цим вироком законної сили.

Арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 27.09.2022 на кросівки синього кольору марки «Adidas», 42 розміру, мішок білого кольору, в якому знаходились дві пляшки пива ємкістю 2 літри «Zeman» та дві пляшки пива 2 літри «Pivna Divka» - скасувати після набрання цим вироком законної сили.

Арешт на майно, накладений ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 27.09.2022 на бутилку з-під пива марки «Zeman» ємкістю 2 літри - скасувати після набрання цим вироком законної сили.

Речові докази: дві пляшки пива ємкістю 2 літри «Zeman» та дві пляшки пива 2 літри «Pivna Divka» - повернути власнику ОСОБА_6 ; кросівки синього кольору марки «Adidas», 42 розміру - повернути власнику ОСОБА_4 ; пляшку з-під пива марки «Пивна Душа», ємкістю 1 літр, та бутилку з-під пива марки «Zeman» ємкістю 2 літри, мішок білого кольору знищити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта при проведенні Житомирським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України судової трасологічної експертизи, згідно висновку експерта № СЕ-19/106-22/11062-ТР від 24.10.2022 в розмірі 1510 (одна тисяча п`ятсот десять) грн. 24 коп.

Вирок, якщо інше не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок можуть бути подані апеляції до Житомирського апеляційного суду через Черняхівський районний суд Житомирської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий суддя ОСОБА_8