Справа № 730/136/22 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/481/22
Категорія - ч.2 ст.125 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_8 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000077 від 15.10.2020 року, за апеляційними скаргами потерпілого ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_10 на вирок Борзнянського районного суду Чернігівської області від 04 серпня 2022 року по обвинуваченню:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сквира Київської області, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, непрацюючого, не судимого в силу ст.89 КК України, мешканця АДРЕСА_1 ,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Борзнянського районного суду Чернігівської області від 04 серпня ОСОБА_10 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, і призначено йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_10 ухвалено обчислювати з часу його прибуття і постановки на облік у виправному центрі за місцем відбування покарання.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_10 ухвалено не обирати.

Питання про долю речових доказів було вирішено у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

При розгляді кримінального провадження судом першої інстанції встановлено, що 14 жовтня 2020 року близько 18-00 год., керуючи автомобілем марки «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи на проїзній частині дороги на відстані 40м від перехрестя траси М-02 «Кіпті-Глухів-Бачівськ» з автомобільною дорогою м. Борзна с. Велика Загорівка в напрямку с. Велика Загорівка Ніжинського району Чернігівської області, на грунті раптово виниклих неприязних відносин, пов`язаних зі створенням для нього на дорозі аварійної ситуації водієм автомобіля марки «ТОYOTA COROLLA 2.0D», д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_7 , перегородив йому рух, вийшов зі свого автомобіля, підійшов до ОСОБА_7 , який також вийшов зі свого заблокованого автомобіля, та кулаком правої руки з одягнутим на її кисть предметом типу кастет, що спеціально пристосований для нанесення тілесних ушкоджень, умисно завдав ОСОБА_7 одного акцентованого удару в область голови, від чого той упав та втратив свідомість, а ОСОБА_10 , продовжуючи свої протиправні дії, почав ще наносити удари руками ОСОБА_7 по голові, спричинивши потерпілому тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, яка виражалась струсом головного мозку, забою носа, синцями обох очних ділянок обличчя, садна та забійної рани лоба справа, синцем верхньої губи та саднами слизової оболонки нижньої губи рота, які в комплексі відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я строком не більше 21 дня.

При оцінці досліджених доказів своїми суд прийшов до висновку, що дії ОСОБА_10 підлягають кваліфікації за ч.2 ст.125 КК України, а саме, як умисні дії, які виразилися в нанесенні потерпілому ОСОБА_7 легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

В поданій апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_7 просить вирок Борзнянського районного суду Чернігівської області від 04.08.2022 щодо ОСОБА_10 змінити частково, виключивши з його мотивувальної частини посилання про перебування потерпілого ОСОБА_7 у стані алкогольного сп`яніння 14.10.2020 близько 18.00 під час керування автомобілем «ТОYOTA COROLLA», державний номерний знак НОМЕР_2 та скоєння відносно нього злочину; також виключити посилання про встановлення факту перебування потерпілого у стані алкогольного сп`яніння 14.10.2020 близько 18.00 постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.06.2021 у справі №620/5972/20, в решті вирок залишити без змін.

Вказує, що не оспорюючи юридичної оцінки дій ОСОБА_10 , призначеної міри покарання, вважає, що судом було допущено неповноту судового розгляду. Стверджує, що судом безпідставно взято до уваги показання обвинуваченого ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_11 в частині того, що потерпілий перебував у нетверезому стані, оскільки жоден із об`єктивних доказів, поза розумним сумнівом не вказували про вживання потерпілим алкоголю. Такі обставини, зокрема, спростовуються і показаннями свідка ОСОБА_12 , який вказав, що ОСОБА_7 був тверезим.

Переконаний, що суд необґрунтовано послався у вироку на перебування потерпілого у стані сп`яніння, як на достовірно встановлений факт, оскільки вважає, що логічно і послідовно протягом досудового розслідування та судового розгляду пояснив вживання алкоголю вже після всіх подій та повернення до місця проживання.

Крім того, вважає, некоректним посилання суду на те, що перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння на час учинення щодо потерпілого протиправних дій ОСОБА_10 та ОСОБА_13 14.10.2020 о 18.00, намагався приховати свій стан, щоб уникнути певного розголосу про обставини дорожнього конфлікту, і це підтверджується висновком службового розслідування та відображено у рішеннях судів. На думку автора скарги, висновок службового розслідування ГУНП в Чернігівській області від 06.11.2020 містить суперечливу інформацію.

Просить врахувати, що згідно довідки Борзнянського ВП Бахмацького ВП ГУНП в Чернігівській області від 03.12.2020 він до адміністративної відповідальності не притягувався та за даними Борзнянського районного суду, станом на 22.08.2022 року, адміністративні матеріали щодо ОСОБА_7 до суду не надходили та не розглядалися.

За таких обставин, підкреслює, що посилання у вироку суду про перебування апелянта (потерпілого) у стані алкогольного сп`яніння під час скоєння щодо нього насильницького злочину не мають під собою об`єктивного підтвердження.

З іншого боку, потерпілий звертає увагу на те, що у вироку від 04.08.2022 суд зазначив про неможливість погодитися з посиланням захисника на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.06.2021 у справі №620/5972/20, оскільки чинний КПК України не містить положень, на підставі яких рішення судів інших юрисдикцій могли би бути визнані преюдиціальними в кримінальному процесі.

Обвинувачений ОСОБА_10 фактично просить змінити вирок Борзнянського районного суду Чернігівської області від 04.08.2022 щодо нього в частині призначеного покарання та за ч.2 ст. 125 КК України призначити покарання у виді штрафу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Не оспорюючи фактичних обставин щодо доведення судом вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, вважає вирок суду незаконним в частині призначеного покарання, оскільки за своєю суворістю він не відповідає особі обвинуваченого.

Апелянт переконаний на безпідставності посилання у вироку на неодноразові притягнення особи до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, пов`язаних із застосуванням фізичного насильства, оскільки це не узгоджується з практикою Верховного Суду, про що, зокрема, йдеться у постанові Верховного Суду колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 27.09.2018 по справі №647/1831/15-к. Так, особа, судимість якої погашена або знята, вважається такою, яка раніше злочину не вчиняла, покарання не відбувала. Врахування погашеної чи знятої судимості при вирішенні будь-яких питань, у тому числі і при характеристиці особи, суперечить самій суті інституту судимості і є неприпустимим.

За таких обставин, впевнений автор скарги, неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність призвело до невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Крім того, просить врахувати суд апеляційної інстанції, що будучи особою раніше не судимою, що позитивно характеризується як за місцем проживання, так і роботи, приймав активну участь в діяльності формувань самооборони, брав участь в охороні громадського порядку шляхом відповідних чергувань, добровільно відшкодував потерпілому моральну шкоду, що є підставами для зміни вироку, а саме пом`якшення призначеного покарання.

Заслухавши доповідь головуючого судді, доводи кожного з апелянтів на підтримку вимог своєї скарги, позицію адвокатів, заперечення прокурора проти вимог апеляційний скарг, який наполягав на законності та обґрунтованості вироку суду, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто його має бути ухвалено компетентним судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Також суд у своєму рішенні повинен навести належні, достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Оскільки вирок суду в частині кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_10 , а також доведеність його вини не оскаржується, то відповідно до ст. 404 КПК України, колегія суддів не проводить детальний їх аналіз та, відповідно, перевіряє вирок суду лише в межах вимог апеляційних скарг.

Призначене судом обвинуваченому ОСОБА_10 покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі відповідає вимогам ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання.

Так, зі змісту вироку вбачається, що призначаючи покарання, судом було враховано ступінь тяжкості скоєного ОСОБА_10 кримінального правопорушення, яке згідно зі ст.12 КК України відноситься до категорії кримінальних проступків, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих обставин, особу винного, позицію потерпілого, матеріали досудової доповіді уповноваженого органу з питань пробації.

Зокрема, судом враховано, що ОСОБА_10 за місцем проживання характеризується задовільно, неодружений, мешкає без реєстрації з батьками, є особою працездатно віку, але офіційно не працює, отримуючи доход від періодичних заробітків, на обліку в лікарів психіатра та нарколога не перебуває, хоча й не судимий в силу ст.89 КК України, проте неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, пов`язаних із застосуванням фізичного насильства. Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого, по справі не встановлено.

При обранні виду та розміру покарання, судом також зважено позицію потерпілого, який наполягав на призначенні обвинуваченому реального покарання, пов`язаного з ізоляцією від суспільства, а також неоднозначність висновків досудової доповіді Ніжинського районного сектору №4 філії Державної установи «Центр пробації» у Чернігівській області, що було проаналізовано судом.

В той же час, аналізуючи доводи апеляційної скарги обвинуваченого, суд апеляційної інстанції зазначає, що дійсно врахування погашеної чи знятої судимості при вирішенні будь-яких питань, у т. ч. і при характеристиці особи, суперечить самій суті інституту припинення судимості і є неприпустимим.

При детальному аналізі вироку суду, колегія суддів відзначає, що таке посилання жодним чином не впливає ні на фактичні обставини, ні на призначене ОСОБА_10 покарання, а тому доводи скарги в частині призначення надто суворого покарання, яке не відповідає особі обвинуваченого саме з цих підстав є необґрунтованим.

Також колегія суддів бере до уваги долучені апелянтом до скарги довідки з місця роботи та характеристику з сільської ради (Том №2, а.п.84-86), і в той же час підкреслює, що дані обставини, хоча і розглядаються колегією суддів апеляційного суду, проте вони не можуть вплинути на висновки апеляційного суду з огляду на те, що видані вони вже після ухвалення вироку та за часом є незначними, з огляду на те, що згідно моменту працевлаштування та часу звернення з апеляційною скаргою пройшло не більше трьох днів, що не дає суду підстав зробити дійсне уявлення про особу, ні з позитивної, ні з іншої сторони. А відтак, колегія суддів цілком погоджується з висновками суду першої інстанції, які є обґрунтованими з посиланням на матеріали провадження, що, зокрема, було досліджено та проаналізовано і апеляційним судом.

Колегія суддів звертає увагу на те, що обвинувачений та потерпілий були раніше знайомі, обвинувачений знав, що потерпілий працює в поліції, тобто є представником влади, проте це не завадило йому розпочати бійку і заподіяти потерпілому тілесні ушкодження.

Самі обставини скоєння злочину та рішучість його скоєння свідчать про те, що ОСОБА_10 для його виправлення і перевиховання необхідно відбути реальне покарання, передбачене законом за скоєний ним злочин.

Відтак, в даному випадку посилання обвинуваченого на те, що суд необґрунтовано призначив покарання є безпідставними, оскільки висновки суду відповідають вимогам чинного законодавства, є законними та обґрунтованими.

Таким чином, наведені обставини надали суду першої інстанції підстави для висновку, з яким погоджується і колегія суддів, про необхідність призначення саме такого виду покарання, яке буде достатнім для виправлення обвинуваченого та співмірним за вчинені ним дії. Тому підстав для пом`якшення та призначення більш м`якого покарання, апеляційний суд не вбачає.

Аналізуючи рішення суду та співставляючи його з доводами апеляційної скарги потерпілого ОСОБА_7 судова колегія вважає ці доводи необґрунтованими з огляду на наступне.

Матеріали провадження свідчать, що судом досліджено всі обставини, які могли мати значення для справи. Докази, на яких побудовані висновки про перебування потерпілого на момент вчинення злочину щодо нього в стані алкогольного сп`яніння є цілком підставними, з огляду як на показання обвинуваченого ОСОБА_10 , так і свідка ОСОБА_11 , що, передусім підтверджується висновком експерта № 253 від 05.11.2020р. (Том №1, а.п. 152-153), відповідно до якого, за результатами алкотестера «Алконт-01 СУ», рівень парів алкоголю у видихуваному повітрі на момент проведення тесту становив 1,0 ‰ (проміле), що однозначно стверджує про перебування ОСОБА_7 в стані алкогольного сп`яніння.

Таким чином, суд, повно і всебічно дослідивши зібрані, на переконання колегії суддів апеляційного суду дав їм належну оцінку, в тому числі щодо встановлення обставин, які мають значення для справи, а це зокрема, і стан алкогольного сп`яніння потерпілого.

Що стосується покликання скарги потерпілого про необхідність виключення посилання про встановлення факту перебування потерпілого у стані алкогольного сп`яніння 14.10.2020 близько 18.00 постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.06.2021 у справі №620/5972/20, то таке твердження відхиляється апеляційним судом, оскільки районним судом був даний відповідний аналіз цього питання, який узгоджується з баченням колегії суддів апеляційного суду, зокрема щодо відсутності преюдиціального значення у кримінальному процесі. При цьому, апеляційний суд позбавлений компетенції давати будь-яку оцінку вказаному рішенню адміністративного суду.

Разом з тим, ОСОБА_7 всупереч Порядку ведення єдиного обліку в органах поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затверджений Наказом МВС № 100 від 08.02.2019 р., не повідомив про скоєне відносно нього кримінальне правопорушення до чергової частини відділу поліції, де він служив, що свідчить про його бажання скрити факт перебування в стані алкогольного сп`яніння. Відомо про стан його сп`яніння стало лише після звернення до лікарні.

Зауваження автора скарги на відсутність будь-який даних щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності станом на 22.08.2022 року жодним чином не впливає на правильність висновків викладених у вироку суду, оскільки має інші наслідки у вигляді службового розслідування та рішення інших компетентних органів щодо ОСОБА_7 , що є предметом окремої оцінки.

Виходячи з викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду є законним, обґрунтованим і вмотивованим і не вбачає підстав до його скасування чи зміни, про що ставиться питання в апеляційних скаргах, як потерпілого, так і обвинуваченого.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги потерпілого ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Вирок Борзнянського районного суду Чернігівської області від 04 серпня 2022 року щодо ОСОБА_10 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4