УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.11.2022 Справа №607/9500/22

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7

у м.Тернополі в залі суду під час відкритого судового засідання в кримінальному провадженні №0000060, на підставі обвинувального акту стосовно:

1. ОСОБА_4 про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.201-2 КК України,

2. ОСОБА_5 про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.201-2 КК України,

3. ОСОБА_8 про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.201-2 КК України, -

встановив:

Прокурор ОСОБА_9 подав клопотання про продовження строку дії обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, які покладені на обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 згідно ухвали Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31 серпня 2022 року, на два місяці.

У клопотаннях зазначено: «Встановлено, що у невстановлений досудовим розслідуванням період часу, однак не раніше 24.02.2022 початку збройної агресії рф проти України у ОСОБА_4 , який не мав офіційної роботи та доходів, виник злочинний умисел спрямований на використання благодійних пожертв призначених для забезпечення потреб Збройних Сил України з метою одержання прибутку. З метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_4 розпочав як фізична особа добровільно здійснювати благодійну діяльність, яка відповідно до ч.2 ст.1 Закону України «Про благодійну діяльність та благодійні організації», відноситься до добровільної особистої та/або майнової допомоги для досягнення визначених Законом цілей, що не передбачає одержання благодійником прибутку, а також сплати будь-якої винагороди або компенсації благодійнику від імені або за дорученням бенефіціара, шляхом публічного збору благодійних пожертв з метою сприяння обороноздатності та мобілізаційній готовності країни, захисту населення у надзвичайних ситуаціях мирного і воєнного стану для забезпечення потреб Збройних Сил України у період введеного з 24.02.2022 воєнного стану в Україні відповідно до Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 2102-ІХ, яким затверджено Указ Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», яким введено воєнний стан в Україні з 05 год. 30 хв. 24.02.2022, Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні»» № 2119-ІХ, яким затверджено Указ Президента України № 133/2022 від 14.03.2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким воєнний стан в Україні продовжено з 05 год. 30 хв. 26.03.2022 строком на 30 діб, та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 2119-ІХ, яким затверджено Указ Президента України № 259/2022 від 18.04.2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», відповідно до якого в Україні продовжено воєнний стан з 05 год. 30 хв. 25.04.2022 строком на 30 діб. Для здійснення зазначеної діяльності, ОСОБА_4 на своїй власній сторінці у соціальній мережі «Facebook», де він зареєстрований, як « ОСОБА_10 » за посиланням « ІНФОРМАЦІЯ_1 » розмістив повідомлення про організацію ним, як фізичною особою, благодійної діяльності шляхом збору добровільних благодійних пожертв для забезпечення потреб Збройних Сил України в період дії воєнного стану в Україні, з необхідністю перерахування благодійних пожертв на його карткові рахунки, відкриті в АТ КБ «ПриватБанк», зазначивши на своїй сторінці, з метою формування суспільної довіри до нього, що раніше він перебував директором Благодійної організації БФ «Милосердя заради майбутнього», одними із засновників якої був він та його брат ОСОБА_5 .

З метою забезпечення злочинної діяльності, спрямованої на використання благодійних пожертв з метою отримання прибутку, ОСОБА_4 , залучив свою дружину ОСОБА_8 та свого брата ОСОБА_5 , розподіливши між ними ролі. Відповідно до спільного злочинного плану ОСОБА_8 мала знімати готівку з свого карткового рахунку, на який ОСОБА_4 перераховував одержані ним грошові кошти як благодійні пожертви та використовувати їх на придбання валюти, а також придбання необхідних їм речей. У свою чергу ОСОБА_5 мав допомагати ОСОБА_4 у використанні грошових коштів, отриманих ним як благодійні пожертви, з метою отримання ними прибутку, а саме на придбання для їх власного користування автомобілів та іншого необхідного їм майна, а також з метою маскування їх злочинної діяльності спільно з ОСОБА_4 частину благодійних пожертв мали використовувати для придбання транспортних засобів та інших необхідних речей для забезпечення потреб Збройних Сил України. Водночас, з метою заохочення небайдужих осіб до надання благодійних пожертв для потреб Збройних Сил України, ОСОБА_4 , маючи на рахунку достатньо коштів для придбання необхідних благ для забезпечення потреб Збройних Сил України, періодично публікував на своїй сторінці в соціальній мережі «Facebook» повідомлення про відсутність грошових коштів для придбання необхідного обладнання та автомобілів для забезпечення потреб Збройних Сил України, зазначаючи розмір необхідних сум, які необхідно зібрати для таких цілей, та з метою збільшення довіри до нього і його діяльності публікував в соціальній мережі «Facebook» повідомлення із так званими «звітами» про використання зібраних ним благодійних пожертв для потреб Збройних Сил України. Так, маючи на своєму картковому рахунку № НОМЕР_1 в АТ КБ «ПриватБанк» станом на 14.04.2022 грошові кошти одержані ним як благодійні пожертви для потреб Збройних Сил України в сумі 5 052 005,26 гривень, ОСОБА_4 14.04.2022, 18.04.2022, 20.04.2022, 25.04.2022 та 06.05.2022 оголошував в соціальній мережі «Facebook» повідомлення про збір грошових коштів для придбання автомобілів та іншого майна на потреби Збройних Сил України на загальну суму 1 550 000 гривень. Після надходження на карткові рахунки ОСОБА_4 благодійних пожертв для потреб Збройних Сил України, з метою реалізації спільного злочинного умислу ОСОБА_4 перераховував із своїх карткових рахунків № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_1 в АТ КБ «ПриватБанк» кошти, отримані ним як благодійні пожертви, на картковий рахунок своєї дружини ОСОБА_8 № НОМЕР_4 в АТ КБ «ПриватБанк», свого брата ОСОБА_5 № НОМЕР_5 в АТ КБ «ПриватБанк» та на рахунок сестри його дружини ОСОБА_11 № НОМЕР_6 в АТ КБ «ПриватБанк».

В подальшому, ОСОБА_8 з власного карткового рахунку в період з 03.04.2022 по 05.05.2022 отримала готівкою у Кіцманському відділенні АТ КБ «ПриватБанк» за адресою: вул. Незалежності, 52 в м. Кіцмань Чернівецької області в сумі 1199000 гривень, частину якої передавала ОСОБА_4 , а іншу частину, за узгодженням з ОСОБА_4 , конвертувала в обмінному пункті за адресою: АДРЕСА_1 , а також в інших достовірно не встановлених обмінних пунктах, на іноземну валюту, яку використовували для отримання прибутку та зберігали за місцем спільного проживання по АДРЕСА_2 . У свою чергу, ОСОБА_11 яка не була обізнана про злочинний умисел ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , отриманні від ОСОБА_4 грошові, які надійшли як благодійні пожертви для потреб Збройних Сил України, отримала в період з 28.04.2022 по 05.05.2022 у Кіцманському відділенні АТ КБ «ПриватБанк» за адресою: вул. Незалежності, 52 в м. Кіцмань Чернівецької області готівкою на суму 569500 гривень, та в подальшому на прохання ОСОБА_8 частину зазначених коштів передала ОСОБА_8 , а решту, на її прохання, конвертувала в обмінному пункті за адресою: АДРЕСА_1 , придбавши 2700 доларів США, які також передала ОСОБА_8 . Реалізуючи спільний злочинний намір, спрямований на використання благодійних пожертв з метою одержання прибутку, ОСОБА_4 та ОСОБА_8 використали отримані у період з 24.02.2022 по 10.05.2022 благодійні пожертви для придбання іноземної валюти в сумі 34422 долари США, що відповідно до офіційного курсу Національного банку України станом на 10.05.2022 становить 1007012,17 гривень, які зберігали в себе вдома за адресою: АДРЕСА_2 , з метою використання для власних потреб. Продовжуючи реалізацію спільного злочинного наміру, ОСОБА_4 діючи за попередньою домовленістю з ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , маючи на своєму рахунку грошові кошти, які надійшли як благодійні пожертви для потреб Збройних Сил України, 15.04.2022 о 14 год. 08 хв., використав 90 702,22 гривні для отримання прибутку, перерахувавши їх на рахунок ОСОБА_12 за придбання у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що знаходиться за адресою: м. Тернопіль, вул. Живова, 31, двох мобільних телефонів «Apple» Іphone 13 PRO MAX, вартістю 45 351,11 гривень кожен, які в подальшому в магазині за попередньою домовленістю одержав ОСОБА_5 , залишивши один телефон собі для користування, а інший за невстановлених досудовим розслідуванням обставин віддав ОСОБА_4 .

Крім того, реалізуючи спільний злочинний намір, ОСОБА_8 разом із ОСОБА_4 15.04.2022 о 14 год. 11 хв., перебуваючи у магазині «Вища проба» за адресою: м. Чернівці, вул. Небесної Сотні, 7, використали грошові кошти у сумі 75000 гривень, які надійшли як благодійні пожертви для потреб Збройних Сил України, для отримання прибутку, оплативши шляхом перерахування з карткового рахунку ОСОБА_8 придбання ювелірних виробів: браслету «D4000» вагою 8.84 грам за ціною 21 800 гривень, підвіски «170044» вагою 1,72 грам за ціною 4160 гривень, ланцюжку «sljk-50x» вагою 11,90 грам за ціною 28 790 гривень, каблучки чоловічої «КП 511.9» вагою 8.55 грам за ціною 20250 гривень. Після того, ОСОБА_4 діючи відповідно до спільного злочинного наміру, використав 10000 доларів США, які було попередньо за невстановлених обставин у період часу із 24.02.2022 по 21.04.2022 конвертовано із грошових коштів, отриманих як благодійні пожертви для потреб Збройних Сил України, з метою одержання прибутку, надавши їх ОСОБА_5 для придбання автомобіля Land Rover Range Rover для власних потреб. У свою чергу, ОСОБА_5 , діючи відповідно до спільного злочинного умислу, 21.04.2022 використав грошові кошти, отримані ОСОБА_4 як благодійні пожертви для потреб Збройних Сил України, для отримання прибутку, придбавши за 10000 доларів США, що згідно з офіційним курсом Національного банку України станом на 21.04.2022 становить 292 549 гривень, в місті Тернополі у ОСОБА_13 автомобіль Land Rover Range Rover, номер кузова НОМЕР_7 , яким надалі відповідно до домовленості користувався для власних потреб ОСОБА_4 . Далі, ОСОБА_4 діючи відповідно до спільного злочинного наміру, використав 12500 Євро, які було попередньо за невстановлених обставин у період часу із 24.02.2022 по 27.04.2022 конвертовано із грошових коштів, отриманих як благодійні пожертви для потреб Збройних Сил України, з метою одержання прибутку, надавши їх ОСОБА_5 для придбання автомобіля Audi Q5 для власних потреб. У свою чергу, ОСОБА_5 , діючи відповідно до спільного злочинного умислу, передав ОСОБА_14 , який не був обізнаний про злочинний умисел ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , 27.04.2022 частину грошових коштів в сумі 11 000 Євро на придбання автомобіля Audi Q5 для власних потреб. У подальшому, ОСОБА_14 , після фактичного придбання автомобіля Audi Q5, номер кузова НОМЕР_8 , 05.05.2022 передав його ОСОБА_5 та отримав від нього решту узгодженої вартості у сумі 1500 Євро. Внаслідок цього, ОСОБА_5 за попередньою змовою з ОСОБА_4 та ОСОБА_8 використав грошові кошти, отримані ОСОБА_4 як благодійні пожертви для потреб Збройних Сил України, для отримання прибутку, придбавши за 12500 Євро для власного користування автомобіль Audi Q5, номер кузова НОМЕР_8 , що згідно з офіційним курсом Національного банку України станом на дати передачі коштів становить 389646,8 гривень. В подальшому, 10.05.2022 ОСОБА_5 оформив на себе право власності на зазначений автомобіль у Регіональному сервісному центрі ГСЦ МВС в Тернопільській області, що за адресою: Тернопільська область, Тернопільський район, с. Підгороднє, вул. Стрийська, 5. Таким чином, ОСОБА_4 за попередньою змовою з ОСОБА_5 та ОСОБА_8 використали благодійні пожертви призначені для потреб Збройних Сил України з метою отримання прибутку на загальну суму 1 854 910,19 гривень, що в 1495,3 разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян та відповідно до примітки ст. 201-2 КК України є великим розміром.»

Таким чином ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обгрунтовано обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 201-2 КК України, тобто у використанні благодійних пожертв, з метою отримання прибутку, вчинені у великому розмірі, за попередньою змовою групою осіб, під час воєнного стану.

Достатніми підставами обвинувачувати ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення є зібрані у кримінальному провадженні докази, а саме:

- протоколи огляду сторінки ОСОБА_4 в мережі «Facebook» від 14.04.2022 року, від 21.04.2022 року, від 25.04.2022 року, від 06.06.2022 року;

- протокол тимчасового доступу від 20.04.2022 року, в ході якого вилучено перелік рахунків, що відкриті у AT КБ «ПриватБанку» на ОСОБА_4 та рух коштів по рахунках ОСОБА_4 ;

- протокол огляду рахунку ОСОБА_4 від 22.04.2022 року;

- протокол тимчасового доступу від 26.04.2022 року, в ході якого вилучено перелік рахунків, що відкриті у AT КБ «ПриватБанку» на ОСОБА_8 та рух коштів по рахунках ОСОБА_8 ;

- протокол огляду рахунку ОСОБА_8 від 27 квітня 2022 року;

- протокол тимчасового доступу від 26.04.2022 року, в ході якого вилучено перелік рахунків, що відкриті у AT КБ «ПриватБанку» на ОСОБА_5 та рух коштів по рахунках ОСОБА_5 ;

- протокол огляду рахунку ОСОБА_5 від 27.04.2022;

- лист про надання інформації з Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, щодо відсутності доходів у ОСОБА_4 ;

- лист про надання інформації з Головного управління ДПС у Тернопільській області;

- витяг із Єдиного реєстру довіреностей від 27.04.2022 року;

- протокол за результатами проведення НСРД - зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 02.05.2022 року;

- протокол за результатами проведення НСРД - зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 02.05.2022 року;

- протокол за результатами проведення НСРД - зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 02.05.2022 року;

- протокол за результатами проведення НСРД - аудіо контроль особи від 25.04.2022 року;

- протокол за результатами проведення НСРД - зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 18.04.2022 року;

- протокол за результатами проведення НСРД - зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 25.04.2022 року;

- протокол за результатами проведення НСРД - спостереження за місцем від 26.04.2022 року;

- протокол обшуку від 10 травня 2022 року за місцем проживання ОСОБА_4 в АДРЕСА_2 ;

- протокол обшуку від 10 травня 2022 року за місцем проживання ОСОБА_5 в АДРЕСА_3 ;

- протокол огляду місця події від 10.05.2022 року, в ході якого вилучено транспортний засіб Audi Q5;

- протоколи допиту свідків ОСОБА_12 ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ;

- іншими достатньо зібраними в ході досудового розслідування матеріалами кримінального провадження.

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 затримано 10 травня 2022 року, в порядку передбаченому ст.208 КПК України. ОСОБА_4 11 травня 2022 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.201-2 КК України, про те, що він підозрюється у використанні благодійних пожертв, з метою отримання прибутку, вчиненого у великому розмірі, за попередньою змовою групою осіб під час воєнного стану. ОСОБА_4 29 червня 2022 року повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.201-2 КК України. 12 травня 2022 року слідчим суддею Тернопільського міськрайонного суду застосовано до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 08 липня 2022 року та визначено заставу в розмірі 450 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1116 450 гривень та покладено обов`язки: з`являтися до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування з свідками, з іншими підозрюваними особами; здати на зберігання до Державної міграційної служби документи для виїзду за кордон; носити електронний засіб контролю. Ухвалою колегії суддів Тернопільського апеляційного суду від 30.05.2022 року ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 12.05.2022 про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишено без змін. Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 23.06.2022 року у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_16 про зміну запобіжного заходу ОСОБА_4 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт відмовлено. Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 05.07.2022 продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_4 на 60 днів, тобто до 23 год. 59 хв. 03.09.2022 року. Ухвалою колегії суддів Тернопільського апеляційного суду від 25.07.2022 ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 05.07.2022 про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 залишено без змін.

Крім того, 11 травня 2022 року ОСОБА_5 , раніше судимому 31.05.2021 року Тернопільським міськрайонним судом за ст. 369-2 ч.1 КК України до штрафу в розмірі 68000 грн., який сплачено 23.07.2021 року, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.201-2 КК України, тобто у використанні благодійних пожертв, з метою отримання прибутку, вчинене у великому розмірі за попередньою змовою групою осіб під час воєнного стану. ОСОБА_5 29 червня 2022 року повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.201-2 КК України. 12 травня 2022 року слідчим суддею Тернопільського міськрайонного суду до підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 58 днів, до 06 липня 2022 року та визначено заставу в розмірі 410 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1017 210,00 гривень з визначенням у разі внесення застави обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України: з`являтися до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування з свідками, з іншими підозрюваними особами; здати на зберігання до Державної міграційної служби документи для виїзду за кордон; носити електронний засіб контролю. Ухвалою колегії суддів Тернопільського апеляційного суду від 24.05.2022 ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 12.05.2022 про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишено без змін. Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 23.06.2022 у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_16 про зміну запобіжного заходу ОСОБА_5 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт відмовлено. Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 05.07.2022 продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_5 на 60 днів, тобто до 23 год. 59 хв. 02.09.2022 року. Ухвалою колегії суддів Тернопільського апеляційного суду від 25.07.2022 року ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05.07.2022 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 залишено без змін.

31.08.2022 року під час підготовчого судового засідання обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою та визначено заставу з покладенням на обвинувачених обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Строк дії ухвали щодо обраного ОСОБА_5 запобіжного заходу встановлено до 23 год. 59 хв. 01 листопада 2022 року, ОСОБА_4 до 23 год. 59 хв. 02 листопада 2022 року.

У зв`язку із внесенням визначеної ухвалою суду застави, 01.09.2022 року ОСОБА_5 та ОСОБА_4 звільнено з-під варти.

У зв`язку і закінченням 01.11.2022 року строку дії покладених на ОСОБА_5 та 02.11.2022 року дії покладених на ОСОБА_4 обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, а також враховуючи що ризики, передбачені п.1, п.3, п.5 ст. 177 КПК України, прокурор вважає, що на даний час продовжують існувати, виникла обґрунтована необхідність у продовженні строку дії покладених на обвинувачених обов`язків.

Підставами продовження строку покладених на ОСОБА_5 та ОСОБА_4 обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ними кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 201-2 КК України, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 201-2 КК України перевірялась слідчими суддями при обранні запобіжного заходу та продовженні строку дії запобіжного заходу.

Метою продовження строку покладених на ОСОБА_5 та ОСОБА_4 обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України є забезпечення виконання обвинуваченими покладених на них процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а саме: п.1 переховуватись від суду; п.3 незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, п. 5 вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ризиком того, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , можуть переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду є те, що вони обґрунтовано обвинувачуються у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до семи років з позбавленням права обіймати певні посади або займатись певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна. Усвідомлюючи тяжкість вчинення кримінального правопорушення та розмір покарання, яке їм загрожує, вони можуть умисно переховуватись від органу досудового розслідування та суду як на перший України так і поза її межами з метою уникнення від відповідальності. Крім того призначення навіть мінімального покарання, за умови доведеності їх вини у вчиненні інкримінованого діяння, може стати підставою та мотивом для їх переховування від суду.

Надаючи оцінку можливості обвинуваченими ОСОБА_4 та ОСОБА_5 переховуватися від суду, необхідно брати до уваги те, що в умовах воєнного стану при якому суттєво обмежені можливості виконання органами влади своїх повноважень на окремих територіях, існує певна ймовірність того, що вони з метою уникнення покарання за вчинення інкримінованого злочину, можуть вдатися до відповідних дій.

Ризиком того, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перебуваючи на волі, можуть незаконно впливати на свідків, та на обвинувачених у цьому ж кримінальному провадженні є те, що вони відомі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , а відтак останні як особисто, так і через третіх осіб можуть незаконно впливати на свідків та обвинувачених з метою дачі ними неправдивих, неповних показів, відмови від раніше наданих показань або умисного ухилення ними від явки до суду для надання показань, що може негативно вплинути на стан судового розгляду та його результати.

Поряд з цим, відповідно до положення ч.2 ст.23 КПК України не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах та документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, а також, згідно положень ч.4 ст.95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання і не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

За таких обставин ризик випливу на свідків та інших обвинувачених у кримінальному провадженні існує й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків, інших обвинувачених та дослідження їх судом.

Окрім того, обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , перебуваючи на волі можуть вчинити інше кримінальне правопорушення. Ризиком того, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перебуваючи на волі продовжать вчиняти кримінальні правопорушення є те, що вони обвинувачуються у вчиненні тяжкого корисливого злочину, пов`язаного з використанням благодійних пожертв призначених для потреб Збройних Сил України, з метою одержання прибутку вчиненого у великих розмірах за попередньою змовою групою осіб під час воєнного стану, а також відомості про їх репутацію, наявність у ОСОБА_5 судимості за умисний корупційний злочин, що свідчить про його схильність до вчинення кримінальних правопорушень. Крім того, фактично ОСОБА_4 ніде не працює, не має постійного законного заробітку а тому з метою одержання прибутку, може продовжити вчиняти подібні кримінальні правопорушення.

Умисний корисливий злочин, в якому обвинувачуються ОСОБА_4 та ОСОБА_5 полягає у використанні за попередньою змовою групою осіб з метою отримання прибутку благодійних пожертв, які громадяни перераховували на його рахунки для потреб Збройних Сил України, вчинений під час воєнного стану, тому в даному випадку наявні реальні ознаки суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи обвинуваченого ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Також, необхідно врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 кримінального правопорушення, тяжкість покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 201-2 КК України, майновий стан, репутацію, вік та стан здоров`я, відсутність у ОСОБА_4 постійного місця роботи, наявність у ОСОБА_5 судимості за умисний корупційний злочин.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 подав клопотання про зміну запобіжного заходу обраного ОСОБА_4 з тримання під вартою на домашній арешт у нічний період доби, посилаючись на те, що 24 вересня 2022 року його дружина ОСОБА_8 народила їх спільну дитину ОСОБА_17 , тому ОСОБА_18 на даний час є батьком 2-х малолітніх дітей: ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Крім того, реалізуючи своє законне право на працю, ОСОБА_4 працевлаштувався і згідно Наказу №168-к від 21 жовтня 2022 року по Киселівській ОЗЗСО І-ІІІ ст.. його прийнято на посаду практичного психолога. При цьому, обов`язки ОСОБА_4 по займаній посаді передбачають необхідність його регулярної присутності як у вказаному навчальному закладі, так і двох його філіях Бобинської та Борівецької. Так, місцем розташування навчального закладу та його філій є: 1. Киселівський опорний заклад загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів Веренчанської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області, адреса розташування : 59310, Україна, Чернівецька область, Кіцманський район, с.Киселів, вул. Велико-Володимирська, буд.75 а; 2.Бабинська філія І - II ступенів, Киселівського ОЗЗСО І - III ступенів, Веренчанської сільської ради, Чернівецького району Чернівецької області, адреса розташування : 59411, Чернівецька область, Заставнівський район, с.Бабин, ал. Головна 3; 3. Борівецька філія І-ІІ ступенів Киселівського опорного закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів Веренчанської сільської ради, адреса розташування : 59311 Україна, Чернівецька область, Кіцманський район, с.Борівці, вул. Шкільна, 4а.

Покладений на ОСОБА_4 ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 31 серпня 2022 року обов`язок, серед інших, не відлучатися із населеного пункту в якому він проживає - АДРЕСА_2 не дозволить йому надалі належним чином виконувати свої посадові обов`язки як психолога навчального закладу, які потребуватимуть його періодичного виїзду до вищевказаних населених пунктів по місцю розташування філій навчального закладу, внаслідок чого він фактично буде позбавлений можливості працювати, отримувати винагороду за свою працю і з заробітної плати забезпечувати свою сім`ю, сплачувати податки, з яких формується, серед інших, бюджетні видатки на оборону країни і хоча б в такий спосіб вносити посильну та можливу частину своєї праці в перемогу нашої країни.

Належна процесуальна поведінка ОСОБА_4 за час з моменту прийняття та набуття чинності ухвали Тернопільського районного суду від 31 серпня 2022 року, повне та безумовне виконання ним покладених на нього обов`язків, своєчасна явка в судові засідання тощо, є об`єктивним показниками його належної процесуальної поведінки та правосвідомості, свідчать про відсутності підстав вважати наявними та реальними будь-яких ризиків щодо його ухилення від явки до суду, наявності намірів впливу на свідків в справі тощо, тому вважає, що достатнім запобіжним заходом за таких обставин буде зміна запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт в нічний час, з 22 по 06 год.

Також, адвокат ОСОБА_6 звернувся із клопотанням про зміну запобіжного заходу обраного ОСОБА_5 з тримання під вартою на домашній арешт у нічний період доби, посилаючись на те, що ОСОБА_5 перебуває в шлюбі, має на утримані малолітню дитину сина ОСОБА_19 . Вказаний склад його сім`ї, їх спільне проживання, тобто міцність його соціальних зв`язків свідчить на користь останнього, є стримуючим фактором і може вважатися запорукою та певною гарантією для забезпечення його належної процесуальної поведінки під час судового розгляду даної справи. Крім того, ОСОБА_5 зареєстрований в якості фізичної особи-підприємця, має власні зобов`язання як роботодавця та суб`єкта господарювання щодо сплати податків та виплати заробітної плати одній найманій працівнику, територією його діяльності є територія України, однак обов`язок його постійного перебування лише в м.Тернополі позбавляє його можливості виконувати такі свої обов`язки та надавати послуги в якості підприємця, хоча в умовах війни з російською федерацією наша держава заохочує суб`єктів господарювання до своєчасного, повного і належного виконання таких обов`язків, адже завдяки сплаті податків фінансуються місцеві та держаний бюджети, за рахунок яких здійснюють діяльність державні органи, в т.ч. правоохоронні та ЗСУ. Також, його дружина ОСОБА_20 має місце роботи, що потребує залучення ОСОБА_5 до виховання, догляду та навчання їх спільної дитини. Також у клопотанні зазначає, що орган досудового розслідування в ході слідства вилучив та арештував все належне обвинуваченому ОСОБА_5 майно та кошти, в т.ч. ті, які знаходяться на рахунках в банківських установах, тому вплинути в будь-який спосіб на розгляд справи у спосіб приховання чи знищення речових доказів ОСОБА_5 не має ні наміру ні змоги.

Також вказує на те, що умови застави - як альтернативного виду запобіжного заходу та обов`язки, які поширилися на нього у зв`язку з внесенням визначеної судом застави, обвинуваченим ОСОБА_5 не порушувалися. При цьому, введення в Україні воєнного стану і пов`язана з цим заборона виїзду за межі України чоловіків виключає можливість того, що підозрюваний може покинути територію України чи в інший спосіб буде переховуватися від суду.

Крім того, зазначає, що навіть при наявності факту притягнення ОСОБА_5 згідно вироку Тернопільського міськрайонного суду від 21.05.2021 року до кримінальної відповідальності за вчинення ним нетяжкого злочину, передбаченого ч.1 ст.369-2 КК України, сторона обвинувачення в змісті обвинувального акту вказала на те, що обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_5 , передбачених ст.67 КК України, під час досудового розслідування не встановлено (вказана судимість стосується факту пропонування ОСОБА_5 неправомірної вигоди, яку він робив в інтересах третьої особи), що свідчить про відсутність будь-якого зв`язку між попередньою судимістю та волонтерською діяльністю ОСОБА_5 для підтримання ЗСУ, якою він займався до його арешту.

Вказує, що жоден з ризиків, з можливістю яких сторона обвинувачення обгрунтовувала необхідність обрання обвинуваченому ОСОБА_5 починаючи з травня 2022 року запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а саме можливість переховування від суду, незаконний вплив на свідків та вчинення іншого кримінального правопорушення, не знайшли свого підтвердження, оскільки протягом часу з травня 2022 року до сьогодні, пройшло вже неповних 6 місяців, з яких він вже 2 місяці перебуває на свободі, але жодних проявів факту чи наміру вчинення ним таких дій сторона обвинувачення суду не надає, що свідчить про надуманість таких ризиків.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання про продовження строку дії обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України стосовно ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , посилаючись на вказані у них мотиви і заперечив щодо задоволення клопотань сторони захисту, оскільки вони не відповідають існуючим ризикам.

Захисник ОСОБА_6 заперечив щодо задоволення клопотання прокурора про продовження строку дії обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України стосовно ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , посилаючись на необгрунтованість та недоведеність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Також захисник ОСОБА_6 підтримав подані ним клопотання про зміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на домашній арешт в період доби з 22:00 год. вечора до 06:00 год. ранку із встановленням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 заперечили щодо задоволення клопотань сторони обвинувачення, просять змінити їм запобіжний захід тримання під вартою на домашній арешт у нічний час доби.

Також обвинувачений ОСОБА_4 повідомив про зміну місця проживання, зокрема, зазначив, що в АДРЕСА_4 , проживає його тесть ОСОБА_21 . Враховуючи тимчасову відсутність тестя чи інших мешканців за вказаною адресою, він має наглядати за даною квартирою. У зв`язку з наведеним, ОСОБА_4 в судовому засіданні змінив прохальну частину клопотання про зміну запобіжного заходу та просив змінити йому запобіжний тримання під вартою на домашній арешт, із встановленням йому заборони залишати житло за адресою: АДРЕСА_4 , в період доби з 22:00 год. вечора до 06:00 год. ранку.

Заслухавши доводи учасників, дослідивши заявлені сторонами клопотання та наявні матеріали судового провадження, суд дійшов наступного висновку.

На підставі статей 8, 129 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права; Суддя, здійснюючи правосуддя є незалежним та керується верховенством права; Основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31 серпня 2022 року стосовно обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, із визначенням застави: ОСОБА_4 у розмірі 248100 гривень, ОСОБА_5 у розмірі 297720 грн. та у разі внесення застави на обвинувачених покладено обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України: з`являтися до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду за першою вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому вони проживають баз дозволу слідчого, прокурора чи суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця робити; утримуватися від спілкування із свідками, які вказані у реєстрі матеріалів досудового розслідування; здати на зберігання паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю.

У зв`язку із внесенням визначеної ухвалою суду від 31 серпня 2022 року застави, 01 вересня 2022 року обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звільнено з-під варти.

Відповідно до ч.7 ст.194 КПК України, обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

Суд вважає, що наведені прокурором в клопотанні підстави для продовження строку дії обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, які покладені на обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_4 згідно з ухвалою суду є належним чином обґрунтовані та мотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу на даний час не змінилися.

Так, метою продовження строку покладених на обвинувачених обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України є забезпечення виконання покладених на них процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, передбаченим ст. 177 КПК України, а саме: п.1 - переховуватись від органів досудового розслідування та суду; п.3 - незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; п.5 - вчинити інше кримінальне правопорушення.

Зокрема, суд враховує, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до семи років з позбавленням права обіймати певні посади або займатись певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна. Отже, усвідомлюючи тяжкість кримінального правопорушення, вид і строк покарання, яке їм загрожує ОСОБА_4 та ОСОБА_5 можуть умисно переховуватись від суду. Оцінюючи ризик переховування від суду необхідно також враховувати, що в умовах воєнного стану обмежені можливості виконання органами влади своїх повноважень на окремих територіях.

Також, продовжує існувати ризик того, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , перебуваючи на волі можуть незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні з метою дачі ними неправдивих, неповних показів, відмови від раніше наданих показань сторони обвинувачення, відомості про яких вказано у реєстрі матеріалів досудового розслідування, копії якого їм вручені для нівелювання доказів, або умисного їх ухилення від явки до суду і це може зашкодити кримінальному провадженню.

Згідно з ч.4 ст.95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання і не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

Отже, ризик випливу на свідків у кримінальному провадженні може існувати до моменту безпосереднього допиту свідків у суді. Тому, суд критично оцінює заперечення сторони захисту щодо відсутності ризику впливу на свідків.

З обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 обвинувачуються у вчиненні тяжкого корисливого злочину, пов`язаного з використанням благодійних пожертв призначених для потреб Збройних Сил України, з метою одержання прибутку вчиненого у великих розмірах за попередньою змовою групою осіб під час воєнного стану. Також, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_4 фактично ніде не працює, не має самостійного заробітку. Крім того, суд враховує наявність у ОСОБА_5 судимості за умисний корупційний злочин, що свідчить про його схильність до вчинення кримінальних правопорушень, тому наявні підстави вважати, що існує ризик вчинення обвинуваченими інших кримінальних правопорушень.

Наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити інший злочин («Сельчук проти Туреччини», «Марцнеттер проти Австрії»).

Суд також враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні по справах «Москаленко проти України» від 20.05.2010, «W проти Швейцарії» від 26.01.1993, де Суд вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від суду.

Європейський суд з прав людини у справі Ілійков проти Болгарії закріпив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

При цьому, стороною захисту не надано належних і допустимих доказів того, що раніше враховані, під час обрання обвинуваченим запобіжних заходів, ризики перестали існувати чи зменшилися.

Проаналізувавши наведене у сукупності суд прийшов до переконання про неможливість застосування до обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 більш м`яких запобіжних заходів для запобігання існуючим ризикам.

Зокрема, в ході розгляду даного клопотання, судом не здобуто доказів, які би свідчили про те, що інший, більш м`який запобіжний захід, зможе забезпечити виконання обвинуваченими належним чином покладених на них процесуальних обов`язків та запобігти ризикам, передбаченим п.1,3,5 ч.2 ст.177 КПК України, які зазначені прокурором у клопотанні.

Також суд враховує те, що кримінальне правопорушення передбачене ч.3 ст.201-2 КК України у вчиненні якого обвинувачуються ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , вчинене в умовах воєнного стану, тому в даному випадку наявний значний суспільний інтерес.

Наявність декількох ризиків у сукупності унеможливлює застосування до обвинувачених менш суворого запобіжного заходу, оскільки жоден з них не зможе запобігти існуючим ризикам та забезпечити виконання ними своїх обов`язків.

А тому, суд відхиляє доводи клопотання захисника ОСОБА_7 стосовно наявності підстав, для обрання стосовно обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу у виді домашнього арешту у нічний період доби.

Так, посилання захисника ОСОБА_6 на те, що на даний час відпала потреба у застосуванні до обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у зв`язку з тим, що у ОСОБА_4 та ОСОБА_5 наявні міцні соціальні зв`язки, вони мають постійне місце проживання, ОСОБА_5 перебуває в шлюбі, має на утримані малолітню дитину - сина ОСОБА_19 , зареєстрований в якості фізичної особи-підприємця, має власні зобов`язання як роботодавця та суб`єкта господарювання щодо сплати податків, а також те, що ОСОБА_4 перебуває в шлюбі, має на утримані малолітніх дітей - доньку ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та те, що умови тримання під вартою обвинуваченими не порушувалися - суд оцінює критично, оскільки вказані обставини жодним чином не спростовують наявності ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, тому не містять правових підстав для застосування щодо обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу.

Враховуючи наведене, суд також критично оцінює надані стороною захисту копії грамот, подяк та інших долучених до клопотань про зміну запобіжного заходу копії документів.

Доказів існування інших обставин, що виникли після прийняття рішення про застосування стосовно обвинувачених запобіжного заходу, та які б спростовували наявність чи свідчили б про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, стороною захисту суду не надано.

Крім того, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні змінив прохальну частину клопотання про зміну запобіжного заходу та просив змінити йому запобіжний у вигляді тримання під вартою на домашній арешт, із встановленням йому заборони залишати житло за адресою: АДРЕСА_4 , в період доби з 22:00 год. вечора до 06:00 год. ранку, посилаючись на те, що за вищевказаною адресою проживає його тесть ОСОБА_21 . Зазначає, що враховуючи тимчасову відсутність тестя чи інших мешканців за вказаною адресою, він має наглядати за даною квартирою.

При цьому, суд враховує, що згідно ч.1 ст.181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Зі змісту обвинувального акту вбачається, що фактичною адресою місця проживання ОСОБА_5 є: АДРЕСА_3 .

При цьому, суду не надано жодних доказів, підтверджуючих ту обставину, що ОСОБА_5 на законних підставах може перебувати чи проживати за адресою: АДРЕСА_4 та те, що у разі зміни запобіжного заходу ОСОБА_5 з тримання під вартою на домашній арешт із забороною залишати житло з адресою: АДРЕСА_4 , його перебування за вказаною адресою не порушуватиме право на житло осіб, які проживають за вищевказаною адресою, інших користувачів чи власника квартири, тому підстави для зміни запобіжного заходу відсутні.

Разом з тим, суд враховує, що згідно Наказу №168-к від 21 жовтня 2022 року по Киселівській ОЗЗСО І-ІІІ ст., ОСОБА_4 прийнято на посаду практичного психолога Киселівського ОЗЗСО І-ІІІ ст. та його філій: Бабинської філії І-ІІ ст.., Борівецької філії І-ІІ ст. При цьому, обов`язки ОСОБА_4 по займаній посаді передбачають необхідність його регулярної присутності як у вказаному навчальному закладі, так і двох його філіях.

Суд вважає слушними доводи захисника ОСОБА_6 у клопотанні про зміну запобіжного заходу про те, що покладений на ОСОБА_4 ухвалою Тернопільського міськрайонного суду від 31 серпня 2022 року обов`язок, серед інших, не відлучатися із населеного пункту в якому він проживає - АДРЕСА_2 , не дозволить йому надалі належним чином виконувати свої посадові обов`язки як психолога навчального закладу, які потребуватимуть його періодичного виїзду до вищевказаних населених пунктів по місцю розташування філій навчального закладу, внаслідок чого він фактично буде позбавлений можливості працювати, отримувати винагороду за свою працю і з заробітної плати забезпечувати свою сім`ю, сплачувати податки, з яких формується, серед інших, бюджетні видатки на оборону країни.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що з метою забезпечення реалізації обвинуваченим ОСОБА_4 його права на працю, слід встановити виключення щодо заборони обвинуваченому ОСОБА_4 не відлучатися із населеного пункту в якому він проживає АДРЕСА_2 без дозволу суду, тому в цій частині клопотання прокурора до задоволення не підлягає.

Беручи до уваги особу обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , тяжкість інкримінованого їм кримінального правопорушення, ризики зазначені прокурором у клопотанні та їх обґрунтування, суд вважає за доцільне клопотання прокурора про продовження строку дії обов`язків ОСОБА_4 задовільнити частково, продовживши строк дії частини обов`язків ОСОБА_4 а саме: прибувати до суду за викликом, повідомляти суду про зміну свого місця проживання, утримуватися від спілкування з свідками, які вказані у реєстрі матеріалів досудового розслідування, здати на зберігання паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, носити електронний засіб контролю, на два місяці. Також слід задовольнити клопотання прокурора та продовживши ОСОБА_5 строк дії обов`язків: прибувати до суду за викликом, не відлучатися із населеного пункту в якому він проживає м.Тернополя без дозволу суду, повідомляти суду про зміну свого місця проживання, утримуватися від спілкування з свідками, які вказані у реєстрі матеріалів досудового розслідування, здати на зберігання паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, носити електронний засіб контролю, на строк два місяці з часу закінчення строку їх дії, тобто з 01 листопада 2022 року до 31 грудня 2022 року.

Керуючись статтями 8, 129 Конституції України, Главою 18, ст.ст.183, 184, 193, 194, 196, 197, 314, 316, 331, 376 КПК України, суд,-

постановив:

В задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу ОСОБА_4 на домашній арешт відмовити.

Клопотання прокурора ОСОБА_9 про продовження строку дії обов`язків ОСОБА_4 задовільнити частково.

ОСОБА_4 продовжити строк дії обов`язків:

- прибувати до суду за викликом,

- повідомляти суду про зміну свого місця проживання,

- утримуватися від спілкування з свідками, які вказані у реєстрі матеріалів досудового розслідування,

- здати на зберігання паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну,

- носити електронний засіб контролю,

з часу закінчення строку їх дії - 02 листопада 2022 року на два місяці до 01 січня 2023 року.

Строк дії ухвали в частині щодо ОСОБА_4 закінчується 01 січня 2023 року в 23 год. 59 хв.

В задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу ОСОБА_5 на домашній арешт відмовити.

Клопотання прокурора ОСОБА_9 про продовження строку дії обов`язків ОСОБА_5 задовільнити.

ОСОБА_5 продовжити строк дії обов`язків:

- прибувати до суду за викликом,

- не відлучатися із населеного пункту в якому він проживає м.Тернополя без дозволу суду,

- повідомляти суду про зміну свого місця проживання,

- утримуватися від спілкування з свідками, які вказані у реєстрі матеріалів досудового розслідування,

- здати на зберігання паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну,

- носити електронний засіб контролю, на строк два місяці з часу закінчення строку їх дії, тобто з 01 листопада 2022 року до 31 грудня 2022 року.

Строк дії ухвали в частині щодо ОСОБА_5 закінчується 31 грудня 2022 року в 23 год. 59 хв.

В порядку передбаченому ч.7 ст.194 КПК України після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на обвинувачених були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

Головуючий суддяОСОБА_1