Справа № 629/4530/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.12.2022 року

Амур-Нижньодніпровський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 189, ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 309 КК України, -

встановив:
В провадженні Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська перебуває кримінальне провадження за обвинуваченнямОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 189, ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 309 КК України, та ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 189, ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 263 КК України.
Відносно обвинуваченого ОСОБА_7 обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого спливає 17.12.2022 року.
Від прокурора до суду надійшло клопотання клопотання, яке він підтримав в судовому засіданні, про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 строком на 60 днів, посилаючись на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, які були встановлені при обранні вказаного запобіжного заходу і на теперішній час не зменшилися.

Так, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального кримінальних правопорушень, в тому числі двох тяжких злочинів. ОСОБА_7 не працевлаштований, сталих соціальних зв`язків не має, раніше судимий. Зазначені обставини вказують на те, що обрання більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, не забезпечить можливості перешкоджання інтересам правосуддя, зокрема ухилятися від суду, незаконно впливати на свідків, продовжити свою злочинну діяльність, ризики чого нікуди не зникли, є реальними та дійсними.

Обвинувачений ОСОБА_7 проти задоволення клопотання прокурора заперечував, посилаючись на недоведеність зазначених прокурором ризиків. Пояснив, що до затримання він працював, наміру перешкоджати кримінальному провадженню не має, оскільки він сам зацікавлений у встановлені істини у вказаному кримінальному провадженні.

Захисники ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_8 заперечували проти клопотання прокурора, посилаючись на його необґрунтованість.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали провадження в рамках заявлених клопотань, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно вимог ч.ч.1, 2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку та двох тяжких злочинів, за кожен з яких передбачено безальтернативне покарання у виді позбавленняволі, зокрема строком до семи років.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 14.06.2021 року ОСОБА_7 визнано винуватим за ч.4 ст. 187 КК України і призначено покарання у виді 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна. В строк покарання зараховано його перебування під вартою з 14.06.2021 по 17.11.2022 року. Вирок набрав законної сили.

Згідно листа начальника відділу по контролю за виконанням судових рішень Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» від 07.12.2022 року повідомлено про набрання вказаним вироком законної сили та звернення його до виконання.

Оцінюючи встановлені в судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що відбування обвинуваченим ОСОБА_7 покарання у виді тривалого позбавлення волі в місцях позбавлення волі унеможливлює будь-які спроби переховуватися від суду, незаконно впливати на ще не допитаних в судовому засіданні свідків з метою зміни ними показів на користь захисту, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.
Таким чином, жодних достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, на які вказує прокурор, в судовому засіданні на теперішній час не встановлено.

Відповідно до ч.2 ст. 194 КПК України суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, зокрема ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу.

За таких обставин, враховуючи відсутність на теперішній час ризиків, які були підставою для застосування до ОСОБА_7 тримання під вартою, необхідність в продовженні вказаного запобіжного заходу відпала, а тому клопотання прокурора слід залишити без задоволення.

В той же час, відповідно до вимог чинного кримінально-виконавчого законодавства України особи, засуджені до позбавлення волі, направляються для відбування покарання до місця відбування покарання (виправних колоній).

З метою забезпечення права обвинуваченого брати безпосередню участь в розгляді вказаного кримінального провадження, суд приходить до висновку про наявність визначених п.12 ч.1ст. 537 КПК України підстав для етапування ОСОБА_7 з Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» до ДУ «Дніпровська установа виконання покарань № 4», де його слід тимчасово залишити на час судового розгляду та набрання вироком законної сили.

Керуючись ст.ст.177, 183, 194, 331, 372, 376, 392, п.12 ч.1ст. 537 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.

Доручити адміністрації Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» етапувати до Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)» обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 14.06.2021 року за ч.4 ст. 187 КК України до покарання у виді 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Тимчасово залишити обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)» на час розгляду вказаного кримінального провадження та набрання вироком законної сили для можливості його конвоювання до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська.

Копії ухвали надіслати для виконання адміністрації Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» та Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)».

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1