Справа № 131/961/21
Провадження №1-кп/131/63/2022
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.12.2022 року

Іллінецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000122, відомості про яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06 серпня 2021 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вільшанка Крижопільського району Вінницької області та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня, непрацюючого, неодруженого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

сторони та учасники кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 ,

потерпіла ОСОБА_6 ,

представник потерпілої адвокат ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 06.08.2021 року близько 18:00 год. перебував разом із ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на дорозі поблизу домоволодіння АДРЕСА_2 та в цей час до них підійшла ОСОБА_6 , з якою у останнього виникли неприязні стосунки, оскільки вона проти того, що ОСОБА_3 спілкується із її дітьми, так як це на її думку негативно впливає на їх розвиток.

У подальшому між ОСОБА_6 та ОСОБА_3 виникла сварка, в ході якої останній підійшов до ОСОБА_10 та з метою спричинення тілесних ушкоджень, умисно, кулаком своєї правої руки наніс два удари в область обличчя останньої та у подальшому відійшов від неї, при цьому не припиняючи словесну сварку.

Продовжуючи свої протиправні дії, спрямовані на умисне спричинення тілесних ушкоджень, ОСОБА_3 знову підійшов до ОСОБА_6 та наніс ще 3-4 удари кулаками обох рук в область обличчя останньої, в наслідок чого вона впала на асфальтне покриття дороги.

Підійнявшись на ноги ОСОБА_6 скориставшись своїм мобільним телефоном викликала працівників поліції.

Після цього, між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 продовжилась словесна суперечка до приїду працівників поліції.

Через 10 хвилин прибули працівники поліції, які запропонували потерпілій проїхати на службовому автомобілі до приміщення сектору поліцейської діяльності ВП №5 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області, що знаходиться за адресою: вул. М. Кривоноса, 10, м. Іллінці, Вінницького району, Вінницької області, для з?ясування обставин на що учасники конфлікту погодилися, при цьому ОСОБА_3 попрямував до приміщення сектору поліцейської діяльності пішки.

Вже перебуваючи біля приміщення СПД №1 BП №5 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області, ОСОБА_3 , продовжив словесну суперечку із ОСОБА_6 в ході якої продовжуючи свої протиправні дії, направлені на заподіяння тілесних ушкоджень потерпілій, підійшов до останньої та кулаками обох рук наніс ще 2-3 удари в область ї обличчя.

Внаслідок нанесених ударів ОСОБА_3 спричинив потерпілій ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді синців навколо правого та лівого ока, в області спинки носа, в області підборідка зліва, садна в області лівої гомілки, забій нігтьової фаланги з підривом нігтя третього пальця лівої кисті, закритого перелому кісток носа.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України - умисне легке тілесне ушкодження яке спричинило короткочасний розлад здоров?я.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у скоєному кримінальному правопорушенні при зазначених вище обставинах визнав повністю, не оспорює встановлені в результаті досудового розслідування обставини, при вирішенні цивільного позову в кримінальному провадженні покладається на розсуд суду.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_11 просив суд визначити його підзахисному покарання у виді штрафу в межах санкції ч. 2 ст. 125 КК України.

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні просила покарати обвинуваченого відповідно до закону, крім того вона та її захисник ОСОБА_7 просили задоволити поданий нею цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням.

Суд, у порядку ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України, врахувавши, що проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому суд з`ясував, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає, судом також роз`яснено учасникам судового провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

А тому, крім допиту обвинуваченого та потерпілої, інші докази, за погодженням з учасниками судового провадження, не досліджувалися, за винятком документів, які стосуються особи обвинуваченого та характеризуючих його даних, заходів забезпечення кримінального провадження, процесуальних витрат та речових доказів.

Допитавши обвинуваченого, який визнав себе винним та добровільно повідомив суду обставини вчинення кримінального проступку, допитавши потерпілу, а також дослідивши матеріали кримінального провадження, вислухавши виступи учасників судового провадження в дебатах та останнє слово обвинуваченого, суд дійшов таких висновків.

Показання обвинуваченого та потерпілої є послідовними, логічними, відповідають фактичним обставинам справи, а тому не викликають у суду сумнівів щодо правильності розуміння ними обставин кримінального проступку, добровільності та істинності їх позицій.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

А тому суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 125 Кримінального кодексу України, як умисне легке тілесне ушкодження.

Призначаючи обвинуваченому покарання суд, відповідно до вимог статей 50, 65-67 Кримінального кодексу України щодо загальних засад призначення покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, який згідно ст.12 КК України, є кримінальним проступком; фактичні обставини кримінального провадження, особу обвинуваченого, який офіційно непрацевлаштований, неодружений, за місцем проживання характеризується посередньо, раніше несудимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 згідно ст. 66 КК України судом не встановлено.

Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 згідно ст. 67 КК України - судом не встановлено.

Суд зазначає, що згідно положень статей 50, 65 Кримінального кодексу України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Враховуючи викладене, керуючись принципами гуманності, необхідності і достатності покарання для виправлення обвинуваченого та запобігання новим кримінальним правопорушенням, суд дійшов висновку, що покаранням справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді громадських робіт в межах санкції ч. 2 ст. 125 Кримінального кодексу України.

В кримінальному провадженні потерпілою ОСОБА_6 заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого на її користь 2100 грн. матеріальної та 25000,00 грн. моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням.

Дослідивши представлені докази суд приходить до висновку, що цивільний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з врахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

У відповідності до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Так, потерпілою і цивільним позивачем ОСОБА_6 заявлено позовну вимогу на про стягнення з обвинуваченого на її користь 2100 грн. матеріальної шкоди, яка полягала у витратах понесених нею на лікування.

Однак, згідно наданих нею розрахункових документів нею підтверджено понесення витрат на лікування (придбання лікарських засобів) в розмірі 1100,37 грн., тому саме ця сума підлягає стягненню з обвинуваченого на користь потерпілої в якості компенсації завданої матеріальної шкоди.

В частині вирішення питання про стягнення з обвинуваченого на користь потерпілої моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням суд виходить з наступного.

Так, статтею ст. 1167 ЦК України, визначено, що моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.95 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», пунктом 5 якої передбачено, що обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини.

Також при визначенні розміру моральних збитків суд враховує поведінку обвинуваченого в момент скоєння злочину та його поведінку після вчинення злочину.

Моральна шкода заподіяна протиправними діями (злочинними) ОСОБА_3 по відношенню до потерпілої ОСОБА_6 , полягає в тому, що потерпіла зазнала психічних страждань внаслідок спричинених їй тілесних ушкоджень, порушення спокою та нормального життя.

З урахуванням вищенаведеного, враховуючи характер та обсяг фізичних, душевних, психічних страждань, характеру немайнових втрат, суд враховуючи принципи розумності та справедливості, вважає за необхідне позовні вимоги в частині стягнення з обвинуваченого на користь потерпілої моральної шкоди задоволити частково та стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 15000,00 грн. моральної шкоди.

Крім, того, у відповідності до ст. 141 ЦПК України з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 підлягає стягненню 3000,00 грн. витрат понесених нею за надання правової допомоги адвоката.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не застосовувався.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Судових витрат та речових доказів у кримінальному провадженні немає.

Керуючись ст. ст. 50, 65-67 Кримінального кодексу України, ст. ст. 349, 368-371, 373-374, 376, 395 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Призначити ОСОБА_3 покарання за ч. 2 ст. 125 КК України у виді 240 годин громадських робіт.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної кримінальним правопорушенням задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 1100,37 грн. на відшкодування матеріальної шкоди та 15000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 3000,00 грн. витрат за надання професійної правничої допомоги.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Іллінецький районний суд Вінницької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з моменту його отримання. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції. Згідно змісту частини 2 статті 394 КПК України вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини 3 статті 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Не пізніше наступного дня після ухвалення, копію вироку направити учасникам судового провадження, які не були присутні у судовому засіданні.

Суддя: