Справа №760/6074/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2023 року м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі: прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого 1 відділу слідчого управління Головного управління СБ України в місті Києві та Київській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця 2 оперативної роти Управління Федеральної служби військ Національної гвардії РФ по Ярославській області ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 438, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 438 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Клопотання про обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , подане в рамках кримінального провадження № 0000269, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.03.2022, відповідає вимогам ст.ст. 183, 184 КПК України.

Подане клопотання обґрунтовується тим, що слідчим управлінням Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000269 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 17.03.2022, за підозрою ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 438, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 438 КК України.

Процесуальне керівництво у вказаному кримінальному провадженні здійснюється Київською обласною прокуратурою.

Як вказує у клопотанні слідчий, 24 лютого 2022 року о 5 годині Президент Російської Федерації оголосив рішення про початок військової операції в Україні.

У подальшому, цього ж дня, Збройними Силами РФ, які діяли за наказом керівництва РФ і ЗС РФ, віроломно здійснено пуски крилатих та балістичних ракет по аеродромам, військовим штабам і складам ЗС України та цивільним об`єктам, а також підрозділами ЗС та інших військових формувань РФ здійснено широкомасштабне вторгнення на територію суверенної держави Україна.

У період із 5 години 24 лютого 2022 року та до цього часу підрозділи ЗС та інших військових формувань РФ здійснюють спроби окупації українських міст, які супроводжуються бойовим застосуванням авіації, артилерійськими та ракетними ударами, а також застосуванням броньованої техніки та іншого озброєння. При цьому вогневі удари здійснюються по об`єктам, які захищені нормами міжнародного гуманітарного права. Зазначені дії призвели до тяжких наслідків у вигляді загибелі та поранення понад 2 тисяч цивільних осіб, у тому числі жінок і дітей, знищення та пошкодження сотень цивільних об`єктів.

Слідчий у клопотанні вказує, що для реалізації злочинного наміру щодо спроб окупації території України, серед інших був залучений військовий підрозділ ЗС РФ, в якому проходить службу військовослужбовець РФ ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянин РФ, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовець 2 оперативної роти Управління Федеральної служби військ Національної гвардії РФ по Ярославській області.

При цьому, військовослужбовець Національної гвардії РФ ОСОБА_6 , діючи умисно, усвідомлюючи явну злочинність власних дій та передбачаючи можливість настання тяжких наслідків, у тому числі, загибелі людей та нанесення тілесних ушкоджень, зокрема цивільному населенню, розуміючи, що він порушує вимоги міжнародного гуманітарного права, а саме ст. ст. 3, 27, 31, 32, 147 Конвенції про захист цивільного населення під час війни, підписаній у м. Женева 12.08.1949 та статті 51 та 75 Додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12 серпня 1949 року, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів (Протокол І), від 8 червня 1977 року, 17 березня 2022 року близько 11:30, будучи військовослужбовцем РФ, та обізнаним із законами та звичаями війни, які передбачені та закріплені в положеннях міжнародного законодавства, будучи обізнаним про кримінальну караність за такі дії, вирішив реалізувати свій умисел шляхом вчинення нападу на цивільне населення поєднаного з умисним вбивством.

Так, 17.03.2022 неповнолітній ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , разом з батьком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , які були одягнені у цивільний одяг, на велосипедах вирушили до будівлі Бучанської міської ради, яка розташована за адресою: Київська область, м. Буча, вул. Енергетиків, 12, шлях до якої пролягав через вулицю Тарасівська м. Буча Київської області, для отримання гуманітарної допомоги.

Того ж дня, близько 11:30 військовослужбовець РФ ОСОБА_6 вийшовши з двору будинку АДРЕСА_2 , побачив двох цивільних осіб, а саме - неповнолітнього ОСОБА_7 та його батька ОСОБА_8 , які проїжджали на велосипедах поблизу супермаркету «АТБ», розташованого у буд. № 4 по вказаній вулиці, після чого, наближаючись до них, задав останнім питання «Стоять, что вы тут делаете?».

Як вказує у клопотанні слідчий, реагуючи на вказане запитання, неповнолітній ОСОБА_7 та його батько ОСОБА_8 зупинились, зійшли з велосипедів та підняли руки вгору, після чого ОСОБА_8 повідомив, що вони є місцевими мешканцями, їдуть за продуктами, зброя у них відсутня та загрози вони не несуть.

Після цього ОСОБА_8 повільно почав повертатись до свого неповнолітнього сина ОСОБА_7 , та у цей момент ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на напад на цивільне населення, поєднане з умисним вбивством, без попередження про відкриття вогню, здійснив два постріли з наявної у нього невстановленої вогнепальної автоматичної зброї у ділянку грудної клітини ОСОБА_8 з лівої сторони, спричинивши йому тілесні ушкодження у вигляді вогнепальних кульових поранень тіла з ушкодженням внутрішніх органів, внаслідок чого настала смерть ОСОБА_8 .

Відповідно до висновку судово-медичного експерта, смерть настала внаслідок множинних наскрізних вогнепальних кульових поранень тіла з ушкодженням внутрішніх органів, які утворились прижиттєво, незадовго до смерті, від дії вогнепальної зброї, а саме куль, мають ознаками тяжких тілесних ушкоджень небезпечних для життя та знаходяться у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті. Виявлена забійна рана волосистої частини голови утворилась незадовго до настання смерті, від дії тупого предмету морфологічні особливості якого не відобразились.

В подальшому, продовжуючи реалізовувати злочинний умисел, спрямований на напад на цивільне населення, поєднаний з умисним вбивством, одразу після цього військовослужбовець РФ ОСОБА_6 вчинив закінчений замах на умисне вбивство, здійснивши два постріли з автоматичної вогнепальної зброї у неповнолітнього ОСОБА_7 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді дотичного поранення великого пальця лівої кісті та кульового наскрізного поранення лівої руки, після чого останній впав на землю обличчям вниз. Після чого, ОСОБА_6 здійснив ще один постріл з невстановленої вогнепальної автоматичної зброї в лежачого на землі неповнолітнього ОСОБА_7 в напрямку голови останнього, та при цьому, влучив у капюшон неповнолітнього. При цьому, ОСОБА_7 прикинувся мертвим. Військовослужбовець РФ ОСОБА_6 вирішивши, що вбив ОСОБА_7 , відразу покинув місце подій. Таким чином, ОСОБА_6 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.

Відповідно до висновку судово-медичного експерта, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , отримав наступні тілесні ушкодження, які спричинені внаслідок пострілів з вогнепальної зброї і могли виникнути в строк та за вищевказаних обставин:

- Дотичне вогнепальне поранення на долонній поверхні між фалангового суглобу 1 пальця лівої кисті з крайовим переломом основи проксимальної фаланги цього пальця зі зміщенням уламків, які за критерієм тривалості розладу здоров`я, відповідно до п. п 2.2.1.а.в та 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України від 17.01.1995 №6, відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості;

- Наскрізне вогнепальне поранення м`яких тканин лівого передпліччя в верхній третині, які за критерієм тривалості розладу здоров`я, відповідно до п. п 2.3.2.а та 2.3.3 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України від 17.01.1995 №6, відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Після того, як військовослужбовець РФ ОСОБА_6 пішов, поранений ОСОБА_7 підвівся і побіг до дитячого садка де йому була надана перша медична допомога.

Таким чином слідчий стверджує, що під час проведення досудового слідства, органом досудового розслідування встановлено наявність достатніх доказів для підозри ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 438, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 438 КК України.

23.02.2023 у зв`язку з викладеними обставинами, встановивши наявність достатніх доказів для підозри особи у вчиненні злочину, у порядку визначеному ч. 1 ст. 278, ч. 3 ст. 111, ч. 1 ст. 135 КПК України, повідомлено про підозру ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина РФ, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця 2 оперативної роти Управління Федеральної служби військ Національної гвардії РФ по Ярославській області, про те, що він підозрюється у вчиненні злочинів інших порушень законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, поєднаних з умисним вбивством, а також у вчиненні інших порушень законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, поєднаних із закінченим замахом на умисне вбивство, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 438, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 438 КК України.

Так, 20.02.2023 складено, але не вручено повідомлення про підозру військовослужбовцю Збройних сил Російської Федерації ОСОБА_6 у вчинені кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 438, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 438 КК України, у зв`язку із перебуванням останнього на території держави-агресора.

На виконання вимог ч. 1 ст. 276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках: 1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; 2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; 3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення та відповідно до ч. 1 ст. 135 КПК України особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою, та відповідно до ч. 8 ст. 135 КПК України повістка про виклик особи, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, у випадку обґрунтованої неможливості вручення їй такої повістки згідно з частинами першою, другою, четвертою - сьомою цієї статті, публікується в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора. Особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, вважається такою, яка належним чином повідомлена про виклик, з моменту опублікування повістки про її виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Так, 23 лютого 2023 року вручено повідомлення про підозру

ОСОБА_6 у вчинені кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 438, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 438 КК України, пам`ятку про процесуальні права та обов`язки підозрюваного та повістки про виклик на допит в якості підозрюваного на 27.02.2023, 28.02.2023, 01.03.2023 опубліковано повідомлення про підозру та повістки про її виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, зокрема, в офіційній газеті органів державної виконавчої влади України, «Урядовий кур`єр» та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора у рубриці «Повістки про виклик та відомості про здійснення спеціального досудового розслідування» за посиланням: « https://www.gp.gov.ua/ua/posts/povidomlennya-pro-pidozru-ta-povistki-pro-viklik-kasina-ov-na-2023 ».

27.02.2023 ОСОБА_6 на допит в якості підозрюваного не з`явився та не повідомив поважних причин свого неприбуття.

28.02.2023 ОСОБА_6 на допит в якості підозрюваного не з`явився та не повідомив поважних причин свого неприбуття.

01.03.2023 ОСОБА_6 на допит в якості підозрюваного не з`явився та не повідомив поважних причин свого неприбуття.

Згідно з повідомленням ГВ КІБ ГУ СБ України у м. Києві та Київській області, ОСОБА_6 отримано дані, що вказана особа на даний момент знаходиться на території РФ в м. Ярославль та продовжує проходити службу в 2 оперативній роті Управління Федеральної служби військ Національної гвардії .

Разом з тим, під час проведення досудового розслідування встановити місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_6 не вдалося.

02.03.2022 підозрюваного ОСОБА_6 оголошено в розшук.

У клопотанні поставлене питання про обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою, у зв`язку із існуванням ризиків: переховування ОСОБА_6 від органів досудового розслідування та/або суду; незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджанню кримінальному провадженню іншим чином, вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому він підозрюється.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 КПК України розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, його захисника, крім випадків, передбачених частиною 6 цієї статті.

Згідно ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук.

Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає можливим здійснювати розгляд клопотання за відсутності підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив його задовольнити в повному обсязі.

Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового засідання здійснювалось за допомогою технічних засобів кримінального провадження.

Вислухавши думку прокурора та захисника, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладення на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні чи перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

В ході судового розгляду клопотання встановлено, що пред`явлена органами досудового розслідування ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозра за ч. 2 ст. 438, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 438 КК України, відповідає вимогам ст.ст. 276-278 КПК України.

Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі кримінального провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах дані, слідчий суддя приходить для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 438, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 438 КК України.

Більш того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», наведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_6 до вчинення вищевказаного кримінального правопорушення, в клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої йому підозри.

Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.09.1990).

На обґрунтування пред`явленої ОСОБА_6 підозри, слідчим надані зібрані під час досудового розслідування докази які на думку слідчого судді, обґрунтовано свідчать про причетність підозрюваного ОСОБА_6 до вчинення кримінального правопорушення, яке розслідується.

При оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання. Так, у рішення ЄСПЛ «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») 31315/96 від 25.04.2000, Страсбурзький суд визнав достатнім мотивування чеських судів, що прийняли рішення про тримання під вартою з огляду в тому числі на те, що заявникові загрожувало відносно суворе покарання.

Так, в ході судового розгляду клопотання знайшли своє підтвердження ризики переховування від органів досудового розслідування, незаконного впливу на свідків, та вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому він підозрюється, оскільки ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічним позбавленням волі., та з моменту повідомлення про підозру пройшов незначний проміжок часу. Крім того, на даний час підозрюваний ОСОБА_9 знаходиться на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, де може і надалі продовжити вчиняти аналогічне кримінальне правопорушення, або вчинити інше правопорушення, пов`язане з порушенням законів та звичаїв війни.

За таких обставин, слідчий суддя вважає доведеним існування ризиків переховування ОСОБА_6 від органів досудового розслідування та вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення.

Крім того, слідчий суддя вважає доведеним ризик незаконного впливу на потерпілих та свідків, оскільки про його існування вказує і сама суть вчиненого підозрюваним ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення, пов`язаного із жорстоким поводженням з потерпілими та свідками у даному кримінальному провадженні.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

У справі «Амбрушкевич проти Польщі» (Ambruszkiewicz v. Poland N 7/03 від 04.05.2006) Європейський суд з прав людини наголошує, що не викликає протиріч те, що в деяких особливих випадках позбавлення свободи може бути єдиним засобом, який дозволяє гарантувати явку обвинуваченого до суду, зокрема, з урахуванням його особистості та характеру злочину, а також тяжкості ймовірного покарання. Крім того, Європейський суд з прав людини вважає за необхідне, щоб підстави, наведені владою на обґрунтування застосування запобіжного заходу у вигляді позбавлення свободи, були доповнені конкретними фактами стосовно підозрюваного, а мотиви за обставинами справи могли вбачатися переконливими та відповідними.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини та враховуючи особу підозрюваного ОСОБА_6 , його майновий та сімейний стан, обставини вчиненого ним кримінального правопорушення проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання ОСОБА_6 винуватим у вчиненні інкримінованого йому злочину, який відносяться до категорії особливо тяжких злочинів, а також ту обставину, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ст. 438 КК України, який він вчинив під час дії воєнного стану в Україні, тому з урахуванням наявних ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність обрання підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України після затримання підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і не пізніше як через 48 годин з часу його доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя за участю підозрюваного повинен розглянути питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 193, 194, 196, 199, 303, 395 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого 1 відділу слідчого управління Головного управління СБ України в місті Києві та Київській області ОСОБА_5 - задовольнити.

Обрати підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжній захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України після затримання підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і не пізніше як через 48 годин з часу його доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя за участю підозрюваного повинен розглянути питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Контроль за виконанням ухвали покласти на Київську обласну прокуратуру.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1