Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
Справа № 695/441/23
номер провадження 1-кс/695/138/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2023 рокум. Золотоноша

Слідчий суддя Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

дізнавача ОСОБА_4 ,

представника власника майна адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого дізнавача Золотоніського РВП ГУ НП в Черкаській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Золотоніської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000094 від 07.02.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України,

в с т а н о в и в:

старший дізнавач СД Золотоніського районного відділу поліції ГУ НП в Черкаській області ОСОБА_4 звернулася до суду з погодженим прокурором Золотоніської окружної прокуратури ОСОБА_3 клопотанням про арешт майна. В обґрунтування клопотання зазначено, що 07.02.2023 близько 15.50 год. до Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області надійшло повідомлення від поліцейського СРПП Золотоніського РВП про те, що на поліцейському блок-посту в адміністративних межах м. Золотоноша виявлено причіп номерні знаки НОМЕР_1 , в якого відсутній номер шасі. 07.02.2023 розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального проступку, передбаченого ст. 290 КК України, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000094.

07.02.2023 в період часу з 16.30 год по 17.00 год. виявлено автомобіль марки ВАЗ21015 номерні знаки НОМЕР_2 з причіпом синього кольору номерні знаки НОМЕР_1 , який мав ознаки підробки номеру шасі, під керуванням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Допитаний ОСОБА_6 пояснив, що у 2022 році його брат ОСОБА_7 попросив його зробити новий причіп аналогічний старому, який він придбав у 2012 році. Зварювальним шляхом останні зробили новий причіп та пофарбували у синій колір, яким в подальшому користувалися. 07.02.2023 ОСОБА_6 разом з братом зупинили працівники поліції та виявили відсутній номер шасі.

Враховуючи викладене вище, слідчий просить накласти арешт на причіп синього кольору реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 та визначити місце зберігання на майданчику тимчасового тримання автомобілів Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області.

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання та просив задовольнити.

Дізнавач на задоволенні клопотання наполягала. Пояснила, що наразі проводиться експертиза комплексного дослідження транспортного засобу відповідно до постанови від 09.02.2023

Представник власника майна адвокат ОСОБА_5 заперечувала з приводу накладення арешту на майно, просила повернути причіп. Зазначила, що не вбачає складу кримінального правопорушення. Відповідно до ст. 64-2 КПК України з даним клопотанням повинен був звернутись прокурор. Причіп до цих пір ні ким не оглянутий. У даному випадку є склад адміністративного правопорушення, а не кримінального.

Слідчий суддя, заслухавши учасників процесу, розглянувши клопотання, дослідивши додані до клопотання документи, вважає, що клопотання підлягає до часткового задоволення.

З матеріалів клопотання та доданих до нього матеріалів слідчим суддею встановлено, що проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000094 від 07.02.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України та під час досудового розслідування якого виявлено та вилучено причіп синього кольору реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Відповідно до протоколу огляду місця події від 07.02.2023 вилучено причіп синього кольору реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Постановою слідчого Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 від 07.02.2023 причіп синього кольору реєстраційний номер НОМЕР_1 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000094.

Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з положеннями ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Крім того, в ч. 2 ст.170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається, в тому числі, і з метою збереження речових доказів.

Відповідно до вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально-протиправним шляхом.

Нормами чинного КПК України передбачено, що арешт майна з метою збереження речових доказів можливий, коли існує сукупність розумних підстав і підозр вважати, що таке майно є доказом кримінального правопорушення.

У відповідності до вимог ст. 171 КПК України, звертаючись з клопотанням про арешт майна, слідчий, прокурор має обґрунтувати свої вимог щодо наявності підстав для застосування такого обмежувального заходу та надати докази на підтвердження викладених у клопотанні доводів.

Не доведення вказаних обставин, згідно з положеннями ч. 1 ст. 173 КПК України, є підставою для відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Сукупність наданих суду матеріалів містить достатньо підстав вважати, що причіп синього кольору реєстраційний номер НОМЕР_1 є доказом у даному кримінальному провадженні в рамках досудового розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.

Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту на вказане вище майно у зазначений спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.

Враховуючи зазначене, слідчий суддя приходить до висновку, що матеріали клопотання про арешт майна вказують, що зазначене вище майно може зберігати на собі сліди або містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, що вказує на його відповідність ст. 98 КПК України.

Таким чином, дослідивши матеріали клопотання, враховуючи правову підставу для арешту майна, наслідки арешту, зважаючи на те, що таке обмеження як накладення арешту на причіп синього кольору реєстраційний номер НОМЕР_1 є розумним та виправданим, оскільки є підстави вважати, що незастосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді накладення арешту на вказаний причіп із забороною користування, розпорядження та відчуження призведе до неможливості його дослідження та може призвести до його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження або до настання інших наслідків, які можуть перешкодити повному, швидкому та неупередженому проведенню досудового розслідування у кримінальному провадженні, суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

Крім того, наразі у кримінальному провадженні №0000094 від 07.02.2023 проводиться комплексне дослідження транспортного засобу відповідно до постанови від 09.02.2023.

З приводу посилання представника власника майна адвоката ОСОБА_5 щодо звернення з клопотанням неналежним суб`єктом слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Так, відповідно до ч.1 ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Положення ст. 64-2 КПК України, на підставі якої представник власника майна вважає неналежним суб`єктом звернення з клопотанням про арешт майна, фактично визначає момент набуття особою статусу третьої особи. В даному випадку положення даної статті представником зазначаються помилково, оскільки норми глави 17 КПК України є спеціальними, які визначають процедуру накладення арешту на майно, зокрема, статтею 171 КПК України, визначено суб`єктів, які мають право звернутися з відповідним клопотанням до слідчого судді, суду.

З клопотанням про накладення арешту на майно, вилучене в ході проведення огляду місця події від 07.02.2023, звернувся старший дізнавач ОСОБА_4 за погодженням з прокурором ОСОБА_3 , що узгоджується з вимогами ст. 171 КПК України.

Відповідно до ст. 40-1 дізнавач при здійсненні дізнання наділяється повноваженнями слідчого. Дізнавач несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення дізнання.

Тому підстав для відмови у задоволенні клопотання про накладення арешту на майно, у зв`язку з неналежністю суб`єкта звернення з таким клопотанням, не має.

Згідно з ч. 2 ст. 100 КПК України, речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відтак, нормами КПК України не передбачено повноважень слідчого судді визначати місце зберігання речових доказів, на які накладено арешт. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Слідчий суддя звертає увагу, що положення КПК України та Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою КМУ від 19.11.2012 № 1104, не передбачено, що під час досудового розслідування місце зберігання речового доказу визначається рішенням слідчого судді, більше того, саме на сторону кримінального провадження, якій надані речові докази, покладено під час досудового розслідування обов`язок організувати належне збереження таких речових доказів та забезпечити їх схоронність, а тому, слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання в цій частині.

Одночасно роз`яснюю, що згідно ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Керуючись ст. ст. 98, 167, 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и в:

клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт на причіп синього кольору номерні знаки НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.

Ухвала підлягає до негайного виконання прокурором.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали буде виготовлено та оголошено о 08.10 год. 24.02.2023.

Слідчий суддя: ОСОБА_1