Справа №127/330/23
Провадження №1-кс/127/88/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2023 року м. Вінниця

Слідчий суддя Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , особи, яка подала скаргу, - ОСОБА_3 , прокурора Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці скаргу ОСОБА_3 на постанову прокурора Вінницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_4 від 26 грудня 2022 року про відмову у задоволенні клопотання від 23 грудня 2022 року в рамках кримінального провадження №0000127 від 12.05.2022,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області зі скаргою, в порядку ст. 303 КПК України, в якій зазначив, що 23 грудня 2022 року ним, як потерпілим у кримінальному провадженні №0000127 від 12.05.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 209 КК України, на ім`я процесуального керівника прокурора Вінницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_4 подано клопотання в порядку п. 3 ч. 1 ст. 276 КПК України щодо вручення обгрунтованої підозри громадянину ОСОБА_5 із додатком бланком ААЕ 192075. В клопотанні він зазначив, що 09 жовтня 2000 року державний нотаріус Першої вінницької державної нотаріальної контори ОСОБА_5 розпочав злочинний умисел спрямований на заволодіння спадщиною родини ОСОБА_6 шляхом засвідчення заповіту від 11 лютого 1997 року від ОСОБА_7 , викладеному на бланку нотаріальних дій ААЕ 192075, про те, що заповіт не змінений та не скасований, про що на бланку нотаріальних дій ААЕ 192075 зробив посвідчувальний напис, поставивши свій підпис та завірив цей факт печаткою, при цьому не зазначивши реєстраційний номер, за яким було здійснено перевірку. Злочинний умисел державного нотаріуса ОСОБА_5 підтверджується відсутністю заяви від спадкоємців, відсутністю факту перевірки смерті спадкодавця ОСОБА_7 , а також відсутністю відомостей в Єдиному державному реєстрі про те, що бланк ААЕ 192075 використовувався для засвідчення заповіту 11 лютого 1997 року. Враховуючи вищевикладене, він вважає, що наявні достатні докази для складення повідомлення про підозру державному нотаріусу Першої вінницької державної нотаріальної контори ОСОБА_5 , який 09 жовтня 2000 року без заяви спадкоємців, без перевірки факту смерті спадкодавця ОСОБА_7 , без перевірки нотаріального бланку ААЕ 192075, який не використовувався Міністерством юстиції України, вчинив нотаріальну дію, а саме на бланку ААЕ 192075 зазначив, що цей заповіт не змінений та не скасований, про що поставив свій підпис та завірив своєю печаткою №2, що призвело до втрати усього спадкового майна родини ОСОБА_6 . Керуючись п. 3 ч. 1 ст. 276 КПК України, ОСОБА_3 просив вручити нотаріусу ОСОБА_5 повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 209 КК України, оскільки наявні та не спростовані докази злочинного умислу спрямованого на заволодіння спадщиною родини ОСОБА_6 .

26 грудня 2022 року прокурор Вінницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_4 винесла постанову про відмову у задоволенні його клопотання, мотивуючи своє рішення тим, що на даний час органом досудового розслідування не здобуто достатньо доказів для повідомлення будь-якій особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення. Вважає дану постанову незаконною, необгрунтованою, винесену з порушенням вимог ст. 110 КПК України та такою, що прямо покриває наявні та не спростовані порушення Закону України «Про нотаріат» державним нотаріусом ОСОБА_5 , що підтверджується матеріалами кримінального провадження №0000127 від 12.05.2022. Просив скасувати постанову прокурора Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_4 від 26 грудня 2022 року про відмову у задоволенні його клопотання від 23 грудня 2022 року та зобов`язати останню вчинити процесуальну дію, передбачену п. 3 ч. 1 ст. 276 КПК України, а саме: за наявності не спростованих доказів порушення закону державним нотаріусом ОСОБА_5 вручити останньому повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 209 КК України.

В судовому засіданні ОСОБА_3 , пославшись на вищезазначені обставини, скаргу підтримав та просив його вимоги задоволити.

Прокурор Вінницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_4 заперечувала проти задоволення скарги, посилаючись на те, що у вищезазначеному кримінальному провадженні наразі здійснюється досудове розслідування і на даний час органом досудового розслідування не здобуто достатньо доказів для повідомлення будь-якій особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.

Заслухавши пояснення ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження №0000127 від 12.05.2022, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача, прокурора є однією із загальних засад кримінального провадження. Відповідно до ст. 24 КПК України це право гарантується кожному.

Згідно з п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необгрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частиною 2 ст. 22 КПК України встановлено, що сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

В судовому засіданні встановлено, що в провадженні СВ відділення поліції №1 Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області перебуває кримінальне провадження №0000127 від 12.05.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 209 КК України. Процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні здійснює прокурор Вінницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_4

ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000127 від 12.05.2022 має процесуальний статус потерпілого.

23 грудня 2022 року ОСОБА_3 на ім`я процесуального керівника ОСОБА_4 подав клопотання, в якому, посилаючись на п. 3 ч. 1 ст. 276 КПК України, просив процесуального керівника ОСОБА_4 скласти обгрунтовану підозру державному нотаріусу ОСОБА_5 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 209 КК України, оскільки в матеріалах справи наявні та не спростовані докази злочинного умислу останнього заволодіти спадщиною родини ОСОБА_6 .

Згідно з постановою прокурора Вінницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_4 від 26 грудня 2022 року у задоволенні вищезазначеного клопотання ОСОБА_3 було відмовлено, оскільки, як зазначено в постанові, на даний час органом досудового розслідування не здобуто достатньо доказів для повідомлення будь-якій особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.

Як зазначено в ч. 1 ст. 36 КПК України прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові та інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення. За змістом п. 11 ч. 2 ст. 36 КПК України прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений повідомляти особі про підозру.

Для учасників кримінального провадження на стадії досудового розслідування заявлення клопотань є одним із дієвих засобів захисту своїх прав і законних інтересів. Необгрунтована відмова в задоволенні клопотання є суттєвим порушенням вимог кримінального процесуального законодавства. Крім того, вимога закону щодо обов`язковості розгляду клопотань зобов`язує слідчого, прокурора вчинити всі передбачені законом заходи для встановлення всіх обставин скоєного правопорушення, виявити як обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання. Надати належну правову оцінку здобутим доказам, забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень та ефективність досудового розслідування.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадку наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення. «Достатні докази для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення» - це оціночне поняття. Їх достатність для підозри особи в кожному випадку повинні встановлювати уповноважені особи, вказані в частині другій цієї статті (слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа (особа, якій законом надано право здійснювати затримання), залежно від характеру вчиненого правопорушення, його індивідуальних особливостей та конкретних обставин. На момент повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення повинно бути зібрано достатньо доказів, які вказують на те, що: кримінальне правопорушення дійсно мало місце, дані про нього внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань; вчинене воно особою, стосовно якої вирішується питання щодо вручення їй повідомлення про підозру; суспільно небезпечне діяння містить склад конкретного кримінального правопорушення.

Відповідно до норм чинного кримінального процесуального законодавства, перевірка повідомлення про підозру з точки зору обгрунтованості підозри з врахуванням положень ст. 17 КПК України не входить до предмету судового розгляду, який здійснюється слідчим суддею відповідно до положень ч. 1 ст. 303 КПК України на стадії досудового розслідування, а може бути лише предметом безпосереднього судового розгляду кримінального провадження судом, оскільки на стадії досудового розслідування слідчий суддя не уповноважений вдаватись до оцінки отриманих слідством доказів та порядку їх отримання, давати оцінку зібраним доказам з точки зору їх допустимості, а без такої оцінки висновок обгрунтованості повідомленої особі підозри неможливий.

Таким чином, проаналізувавши вищезазначені обставини та норми кримінального процесуального законодавства, слідчий суддя вважає, що у задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову прокурора Вінницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_4 від 26 грудня 2022 року про відмову у задоволенні його клопотання від 23 грудня 2022 року в рамках кримінального провадження №0000127 від 12.05.2022 слід відмовити.

Зі змісту ст. 307 КПК України вбачається, що за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування слідчий суддя може винести ухвалу про: скасування рішення слідчого чи прокурора; скасування повідомлення про підозру; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову в задоволенні скарги.

Керуючись ст.ст. 22, 220, 276, 303, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову прокурора Вінницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_4 від 26 грудня 2022 року про відмову у задоволенні клопотання від 23 грудня 2022 року в рамках кримінального провадження №0000127 від 12.05.2022 - відмовити.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: