Провадження № 1-кп/344/1301/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Івано-Франківську кримінальне провадження з обвинувальним актом про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Замагора Верховинського району Івано-Франківської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації на посаді стрільця 1-го відділення 1-го стрілецького взводу 2-ї стрілецької роти (резервної) військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, у військовому званні старший солдат, не одруженого, раніше не судимого, РНОКПП НОМЕР_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 самовільно залишив військову частину військовослужбовцем (крім строкової служби), в умовах воєнного стану.

Злочин вчинено за наступних обставин.

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 НГУ від 26.02.2022 №43 старшого солдата ОСОБА_4 призначено на посаду стрільця 1-го відділення 1-го стрілецького взводу 2-ї стрілецької роти (резервної) військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 НГУ від 25.05.2022 №132 старший солдат ОСОБА_4 вибув у службове відрядження до військової частини НОМЕР_3 НГУ для участі в бойовому злагоджені.

Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Проходячи військову службу у вищевказаній військовій частині, старший солдат ОСОБА_4 відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних сил України повинен був свято і беззаперечно дотримуватись Конституції України і Законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, та дотримуватись вимог статутів Збройних Сил України.

Згідно п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Згідно Указу Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», воєнний стан в Україні запроваджено із 05 годин 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб та в подальшому продовжено по теперішній час. Таке рішення було ухвалено у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України та на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, закону України «Про правовий режим військового стану».

Згідно ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам держаної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям, та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Про введення в дію воєнного стану старшому солдату ОСОБА_4 достеменно було відомо, оскільки Указ Президента України № 64/2022 оголошено за допомогою засобів масової інформації та доведено до населення країни.

Однак, 30.05.2022 о 08 год. 30 хв. старший солдат ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, проходячи військову службу за призовом під час мобілізації, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, в умовах воєнного стану, самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_3 НГУ ( АДРЕСА_2 ) та незаконно, без поважних причин перебував поза її розташуванням до 14 год. 30 хв. 24.11.2022, проводячи час на власний розсуд за місцем постійного проживання у Івано-Франківській області, Верховинському районі, селі Замагора.

24.11.2022 о 14 год. 30 хв. старший солдат ОСОБА_4 повернувся до розташування військової частини НОМЕР_1 НГУ ( АДРЕСА_3 ).

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю, підтвердив обставини вчиненого злочину відповідно до викладеного. Так, ОСОБА_4 суду показав, що проходить військову службу за призовом під час мобілізації. 30.05.2022 близько 08 год покинув військову частину через дівчину, забрав її з Богородчанського району, поїхали у с.Криворівня Верховинського району, де винаймали будинок. У середині липня 2022 дівчина поїхала у Польщу, а він у м.Київ на роботу. У військову частину не повернувся, оскільки знав, що не мав права самовільно залишати військову частину, так як був мобілізований у зв`язку з воєнним станом, а за це передбачена кримінальна відповідальність. У другій половині листопада 2022 додому у село Замагора прийшла повістка, а тому 23.11.2022 повернувся додому, а наступного дня, 24.11.2022, з`явився у військову службу правопорядку у АДРЕСА_1 . Звідти доставили у розташування військової частини, де продовжує проходити військову службу. У вчиненому щиро розкаявся, сприяв розкриттю злочину, має намір продовжувати військову службу, просив суд суворо його не карати, погодився з покаранням, запропонованим прокурором.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників судового провадження судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позиції немає, а також їм зрозуміло, що вони у такому разі будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 , у скоєнні інкримінованого йому злочину знайшла своє підтвердження та кваліфікує його дії за ч.5 ст.407 КК України як самовільне залишення військової частини без поважних причин військовослужбовцем (крім строкової служби), вчинене в умовах воєнного стану

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд, відповідно до вимог ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, дані про особу винного, зокрема те, що обвинувачений за місцем проживання характеризується позитивно, раніше не судимий, на обліках у психіатра та нарколога не перебуває, не одружений, військовослужбовець за призовом під час мобілізації; згідно посвідчення серії НОМЕР_4 від 09.09.2019 є ветераном війни учасником бойових дій, має на утриманні батька, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що є інвалідом 2 групи (довідка Замагірського старостинського округу від 30.06.2022, пенсійне посвідчення № НОМЕР_5 , довідка до акта огляду МСЕК), самостійне повернення до розташування військової частини, відсутність потерпілих, матеріальної та моральної шкоди внаслідок вчиненого кримінального правопорушення, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, що підтверджено також прокурором у судовому засіданні, як обставини, що пом`якшують покарання згідно ч.1 та ч.2 ст.66 КК України, та відсутність обставин, які обтяжують покарання.

З огляду на викладене, враховуючи наведені обставини щодо тяжкості кримінального правопорушення, особи винного, зокрема молодий вік обвинуваченого, статус ветерана війни учасника бойових дій, відсутність судимостей, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, самостійне повернення до розташування військової частини, критичне ставлення до вчиненого, відсутність потерпілих, матеріальної та моральної шкоди внаслідок вчинення кримінального правопорушення, позицію прокурора, що просив призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді арешту з відбуттям на гауптвахті на строк шість місяців, позицію обвинуваченого, що погодився з запропонованим прокурором покаранням, суд вважає за можливе перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті ч. 5 ст. 407 КК України, та призначити обвинуваченому ОСОБА_4 за ч.5 ст.407 КК України із застосуванням ст.69 КК України основне покарання у виді арешту з відбуттям на гауптвахті.

Процесуальні витрати, речові докази відсутні.

Запобіжний захід не обирався.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, та призначити йому покарання із застосуванням ч.1 ст.69 КК України - арешт з відбуттям на гауптвахті на строк шість місяців.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Вирок може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Івано-Франківської області через Івано-Франківський міський суд протягом тридцяти днів з дня його оголошення.

Суддя ОСОБА_5