УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2022 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м.Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора Шевченківського окружної прокуратури м.Києва ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР 12.09.2022 року №0000097, за ознаками вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.190 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Прокурор звернувся до слідчого судді з клопотання про арешт майна.

Обґрунтування клопотання

У провадженні СВ Шевченківського управління поліції Головного управління Національної поліції у м.Києвізнаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000097 від «12» вересня 2022, за ознакою кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що невстановлені особи, шляхом шахрайства заволоділи нерухомим майном, а саме квартирою, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 34,3кв.м., що на праві приватної власності належить громадянину ОСОБА_4 .
Допитаний у процесуальному статусі потерпілого ОСОБА_4 повідомив, що в 2002 році вирішив придбати квартиру АДРЕСА_2 . Тож між минулим власником ОСОБА_5 та ОСОБА_4 було укладено договір купівлі-продажу. Договір купівлі-продажу було зареєстровано 25.06.2002 року в нотаріуса ОСОБА_6 (договір зареєстровано в реєстрі прав власності за № 5119 від 29.06.2002 Київським Міським БТІ у реєстровій книзі д.10-44 за № 26/30291.

В подальшому, як повідомив ОСОБА_4 у зв`язку з не офіційними боргами, останній боявся, що в нього можуть забрати квартиру, тож між ОСОБА_4 та його дядьком ОСОБА_7 склалася домовленість, щодо складання договору дарування квартири.

11.07.2002 між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 було укладено договір дарування квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (Договір зареєстровано за № 2399 посвідчив нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8 ).

Оскільки у ОСОБА_4 та ОСОБА_7 була усна домовленість, щодо постійного проживання ОСОБА_4 в квартирі, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , останній проживав в ній з 2002 року.

З 04.12.2017 року ОСОБА_7 згідно довіреності надав право ОСОБА_4 будь-яким чином використовувати та розпоряджатися квартирою, крім продажу та застави. Довіреності були дві, перша з 2002 по 2005 рік, друга з 2005 по 2008 рік. З 2007 року була оформлена прописка ОСОБА_4 в вище зазначеній квартирі.

У 2017 році ОСОБА_7 виселив з квартири ОСОБА_4 надавши довіреність сусіду, який мешкає в квартирі АДРЕСА_3 , ОСОБА_9 . (довіреність 46 АА 1026354 від 11.07.2017 р. м.Курськ, Російська Федерація, нотаріус ОСОБА_10 )

В подальшому, між ОСОБА_7 та ОСОБА_11 16.07.2021 року було укладено договір купівлі-продажу квартири (зареєстровано в реєстрі №893 нотаріус ОСОБА_12 ), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

26.10.2022 слідчим СВ ВП №1 Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_13 було винесено постанову про проведення почеркознавчої експертизи.

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру нерухомого майна №313221723 квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , 16.07.2021 року нібито була продана ОСОБА_7 .

Однак, відповідно до показів ОСОБА_4 , ОСОБА_7 помер у 2017 році про, що потерпілим було надано свідоцтво про смерть в якому зазначено, що ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Тобто, ОСОБА_7 не міг укласти вказаний договір, не мав паспорта громадянина України та не був в Україні з 2007 року.

Вказане свідчить про шахрайські дії невідомих осіб, які діяли від імені ОСОБА_7 на підставі підроблених документів, а саме договору купівлі-продажу.

25.01.2018 ОСОБА_4 написав заяву щодо спадщини (квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ) після смерті рідного дядька ОСОБА_7 , яка була зареєстрована в реєстрі за № 18-59.

ОСОБА_4 надав копію відповіді від дванадцятої Київської державної нотаріальної контори щодо заведення ними спадкової справи №121/18.

27.09.2022 слідчим СВ ВП №1 Шевченківського УП ГУНП у м.Києві ОСОБА_13 вх.13618/125/56-2022 було надіслано запит щодо надання інформації відносно квартири до приватного нотаріуса ОСОБА_12 .

Згідно відповіді приватного нотаріуса ОСОБА_12 від 24.10.2022 вих. №317/01-16 остання зазначила, що копії документів, а саме копія договору купівлі-продажу квартири, що зберігається у нотаріуса, видається нотаріусом виключно фізичним та юридичним особам, за дорученням яких або щодо яких вчинялися нотаріальні дії. А також нотаріус ОСОБА_12 зазначила, що на підставі ухвали слідчого судді, суду зможе надати копію документів на підставі яких посвідчено договір купівлі-продажу квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

В подальшому ОСОБА_11 на підставі договору купівлі продажу від 18.11.2021 здійснила продаж квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_14 . Договір було зареєстровано в реєстрі за №3799 приватний нотаріус ОСОБА_15 .

Враховуючи, що має місце факт шахрайського заволодіння вищевказаною квартирою, то даний об`єкт нерухомого майна у вказаному кримінальному провадженні є предметом кримінального правопорушення, на який зазіхають треті особи. Відповідно до цього винесено постанову про визнання квартири АДРЕСА_2 речовим доказом у кримінальному провадженні.

Зважаючи на те, що об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_4 є предметом кримінального правопорушення, а також речовим доказом у кримінальному провадженні, з метою запобігання злочинним посяганням під час проведення розслідування, необхідно вжити заходи забезпечення кримінального провадження - арешт майна, а саме приміщення квартири АДРЕСА_2 .

Потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, як арешт, так як в разі не накладення арешту на об`єкт нерухомого майна за адресою АДРЕСА_1 , воно може бути відчужене третіми особами за підробленими документами, з метою заволодіння грошовими коштами громадян, які мають намір добросовісних покупців.

Накладення арешту на об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , дозволить виконати завдання досудового розслідування направлені на всебічне, об`єктивне та неупереджене розслідування кримінального провадження та встановлення істини у справі. Крім того, необхідно заборонити використовувати вказаний об`єкт нерухомого майна, оскільки у разі відсутності такої заборони можуть виникнути наслідки, які будуть перешкоджати кримінальному провадженню.

Прокурор надав заяву про розгляд клопотання у його відсутність. Зазначив, що клопотання підтримує у повному обсязі.

Прокурор просить розглядати зазначене клопотання без виклику власника майна.

Слідчий суддя, розглянувши клопотання про здійснення судового засідання без виклику власника майна, дійшов висновку про його обґрунтованість.

Згідно з ч.2 ст.172 КПК України клопотання про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення … власника майна, …якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна. Під час розгляду цього питання слідчий суддя зважає на те, що на даний час власник майна, щодо якого ставиться питання про арешт, має безперешкодну можливість в будь-який момент здійснити його відчуження або передачу іншим особам, що в подальшому може унеможливити виконання завдань кримінального провадження. А тому з метою запобігання можливості відчуження майна, слідчим суддею визначено за доцільне розглядати відповідне клопотання без участі власника майна.

За нормами ч.4 ст.107 КПК України, фіксація під час розгляду слідчим суддею клопотання, за допомогою технічних засобів, не здійснювалась.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до підпункту 7 ч.2 ст.131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження. Статтею 132 КПК України встановлені загальні правила застосування заходів забезпечення кримінального провадження - вони не допускаються, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

-існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

-потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;

-може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Однак, прокурор просить накласти арешт на майно з метою забезпечення збереження речового доказу.

Згідно витягу з ЄРДР досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному 12.09.2022 року за №0000097 проводиться щодо того, що невстановлені особи, шляхом шахрайства заволоділи нерухомим майном квартирою АДРЕСА_5 , загальною площею 34,3 кв.м, що на праві приватної власності належить гр. ОСОБА_4 .

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстр речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №313221723 від 25.1.2022 року квартира, однокімнатна, загальною площею 34,3 кв.м на праві приватної власності належить ОСОБА_11 .

Жодній особі на даному етапі досудового розслідування ще не повідомлено про підозру. Однак, відповідно до ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, (з метою забезпечення збереження речового доказу), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Частина 1 ст.98 КПК України передбачає, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У даному випадку майно на яке прокурор просить накласти арешт визнані речовим доказом. Ознакою якого є, те що майно є предметом кримінально протиправних дій.

Слідчий суддя погоджується з прокурором, щодо накладення арешту на майно задля забезпечення саме цієї мети. Оскільки, досудове розслідування за ч.3 ст.190 КК України заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайсто), вчинене у великих розмірах, або шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки.

При цьому на етапі досудового розслідування слідчий суддя не може вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі встановлювати наявність в діях осіб складу злочину та ступінь вини. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначає, що причетність тієї чи іншої особи є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких є арешт майна.

З урахуванням досліджених обставин в цьому кримінальному провадженні потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступінь втручання у права та свободи особи. Відповідно до ст.2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб… до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Втручання у права і свободи особи шляхом арешту майна не має ознак порушення прав людини, адже потреби досудового розслідування на даному етапі виправдовують такий ступінь втручання.

В ч.1 ст.173 КПК України зазначено, що слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу. Відповідно до зазначеної норми завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

В цьому кримінальному провадженні необхідність арешту майна обґрунтовано обумовлена сукупністю підстав вважати, що це майно є предметом злочину, тобто суттю кримінального правопорушення, його основою, адже невстановлені особи могли заволодіти квартирою шляхом обману (шахрайство). Ризиками, для запобігання яких необхідне накладення арешту, є можливість подальшого відчуження цього майна, що ускладнить його повернення законному власнику. Однак, з накладенням арешту втрачається можливість особи відчужити це майно на користь третіх осіб. Отже, може бути виконане завдання арешту майна, а саме запобігання можливості його відчуження.

Пунктом 1 ч.2 ст.170 КПК України передбачено можливість накладення арешту з метою забезпечення збереження речового доказу. З огляду на положення ст.ст.170, 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна з цією метою для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, крім обставин, зазначених у ст.131 КПК України, повинен врахувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) мету арешту майна;

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність;

4) наслідки арешту майна для третіх осіб;

5) розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Правовою підставою арешту майна є відповідні положення ст.170 КПК України. Досліджені матеріали дають слідчому судді підстави вважати, що заявлена прокурором мета - забезпечення збереження речового доказу (предмета кримінального правопорушення) - може бути досягнута через застосування саме такого заходу забезпечення кримінального провадження.

Постановою прокурора від 04 листопада 2022 року визначене майно, на яке прокурор просить накласти арешт визнане речовим доказом у кримінальному провадженні №0000097.

Накладення арешту на майно не є припиненням права власності на них або позбавленням таких прав. Такий захід є лише тимчасовим обмеженням права власності, яке полягає у тимчасовій забороні розпоряджатись майном на час досудового розслідування, що не призведе до порушення конституційних прав особи, яка ним володіє. Отже таке обмеження є розумним і співмірним з огляду на завдання кримінального провадження та суті самого кримінального правопорушення.

Щодо заборони користування, то воно є недоцільним, оскільки в ній проживає ОСОБА_4 , який і є законним володільцем квартири.

Викладене вище свідчить про можливість і доцільність накладення арешту на майно в цьому кримінальному провадженні з точки зору наявності передбачених законом підстав. За таких обставин подане прокурором клопотання підлягає задоволенню.

На підставі ст.174 КПК України …. законний представник, інший власник або володілець майна, …… які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Прокурор одночасно з винесенням постанови про закриття кримінального провадження скасовує арешт майна, якщо воно не підлягає спеціальній конфіскації.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.2, 131, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора про арешт майна задовольнити частково.

Накласти арешт на нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_2 зі забороною в розпорядженні нею.

В інший частині відмовити.

На ухвалу слідчого судді протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення п`ятиденного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала слідчого судді, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором. Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: ОСОБА_1