13.01.2023
Справа № 642/1517/22
Провадження № 1-кс/642/2/23
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

06 січня 2023 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в режимі відеоконференціїї з ДУ «Харківський слідчий ізолятор» клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з не повною вищою освітою, не одруженого, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації військової частини НОМЕР_1 , звання «сержант», раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.407, ч.4 ст.408 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

02.01.2023 до слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова надійшло клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 в порядку ст.201 КПК України, в якому вона просить змінити запобіжний захід відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на такий, що не пов`язаний із позбавленням волі, а саме нічний домашній арешт із покладенням обов`язків. У разі якщо суд не змінить запобіжний захід зменшити розмір застави.

Своє клопотання захисник мотивував тим, що ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 25 листопада 2022 року відносно підозрюваного ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.407, ч.4 ст.408 КК України, було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, застави у розмірі вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 198 480 гривень, вважає наразі запобіжний захід пов`язаний із позбавленням волі є таким, що не відповідає ризикам у даному кримінальному провадженні.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла бабуся підозрюваного - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 - сума застави у розмірі визначеного ухвалою від 25 листопада 2022 року є виключною обставиною, яка вказує, що розмір застави є надмірним та по суті позбавляє можливості підозрюваному внести вказану суму, оскільки бабця хворіла, зараз необхідні кошти на поховання. З огляду на те, що її підзахисний наразі є єдиним родичем померлої займатись похованням фактично нікому. У разі як він буде за гратами його бабуся буде захоронена за рахунок держави як особа, яка немає, родичів. Ця обставина, як виключна обставина для зменшення застави має велике значення для її підзахисного, як для людини, якої бабуся присвітила своє життя, оскільки мати померла та його виховала бабця.

Було встановлено наявність ризиків виключно на підставі тяжкості інкримінованих правопорушень, але винуватість її підзахисного в інкримінованому правопорушенні дотепер обвинувальним вироком не встановлена, однак, з огляду на ступінь втручання в його права, тривалість тримання в умовах ізоляції від суспільства, його попереднє ув`язнення фактично є вже відбуттям покарання, а відтак, нівелює принцип презумпції невинуватості, декларований ст. 17 КПК України, ст. 62 Конституції України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Відзначає, що Європейський суд з прав людини у власних рішеннях чітко вказує на необхідність виключення будь-якого факту сваволі при позбавленні волі свободи, в тому числі недопущення фактів не доведення ризиків. У відповідності з п. 69 Рішення по справі "Таран проти України суд також постановив, що пункт 3 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, що обґрунтування будь-якого строку тримання під вартою, незалежно від того, наскільки коротким він є, має бути переконливо продемонстроване владою. Аргументи «за» і «проти» звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), але мають підтверджуватися фактичними даними. Ризик того, що підозрюваний може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування можливості переховування підозрюваним, або доведуть, що така можливість є настільки невеликою, що вона не може обґрунтовувати досудове ув`язнення (див. рішення від 4 жовтня 2005 року у справі «Бекчєв проти Молдови» (Becciev v. Moldova), заява № 9190/03, пункти 56 і 59, з подальшими посиланнями).

Аналогічні Рішення ЄСПЛ щодо недоведеності ризиків як ознаки свавілля та недопущення необгрунтованості позбавлення волі було прийнято в справах Тимошенко проти України, Белчев проти Болгарії, Кастравет проти Молдови, «І. А. проти Франції» (I. A. v. France), Reports of Judgments and Decisions 1998VII, n. 102, від 23 вересня 1998 року; «Лабіта проти Італії» (Labita v. Italy) [ВП], заява № 26772/95, п. 153, ECHR 2000IV; «Іловецький проти Польщі» (Ilowiecki v. Poland), заява № 27504/95, п. 61, від4 жовтня 2001 року), «Бенем проти Сполученого Королівства» (Benham v. the United Kingdom), n. 40, Reports of Judgments and Decisions 1996-III), у справі «Джулія Манцоні проти Італії» (Giulia Manzoni v. Italy), Reports of Judgments and Decisions 1997-IV).

Щодо ризику переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду зазначає, що наразі у місті Харків наявна велика кількість пунктів пропуску, де постійно є перевірка документів, тому виїхати з міста неможливо .

Про намір ухилитися від слідства і суду, сховатися від них можуть свідчити такі дані як: придбання проїзних документів, зняття з реєстраційних обліків або відсутність постійного місця проживання, відсутність сім`ї, міцних родинних зв`язків, виробничих, громадських зв`язків і контактів, раптове звільнення з роботи, розпродаж майна, дані про наміри відлучатися або про наявність фактів, що в період розслідування кримінальної справи неодноразово змінював місце проживання або тимчасового знаходження, ухилятися від явки до органів розслідування. Таким чином побоювання, переховування підозрюваного від слідства і суду, має випливати з обставин даної справи, з поведінки, з способу життя та інших даних, що характеризують підозрюваного, а не із загальних і абстрактних міркувань, що всякий підозрюваний може сховатися. У даному випадку прокурором не було наведено обставин які б свідчили про намір сховатися від слідства.

Щодо ризику знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Кожного разу сторона обвинувачення формально копіюючи цей ризик не наводить доказів наміру та можливості таких дій з боку підозрюваного. Тому, ще раз наголошує, що сама лише тяжкість інкримінованих злочинів не може бути підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, про що неодноразова вказував у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини (наприклад, справа Летельє проти Франції»). На думку сторони захисту, запобіжний захід - у вигляді тримання під вартою є занадто суворим та таким, що наразі не відповідає ступеню ризиків у даному кримінальному провадженні.

Необхідно мати на увазі, просто «обґрунтованої» підозри стає недостатньо для обрання найсуворішого запобіжного заходу, а тому у процесі вирішення питання про продовження відповідних строків суди мають з`ясувати наявність інших «відповідних» і «достатніх» обставин (Макаренко проти України, справа №622/11). До таких обставин належать ризик переховування від правосуддя, ризик здійснення тиску на свідків чи спотворення доказів, ризик змови, ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, ризик спричинення громадських заворушень чи необхідність захисту прав затриманої особи (справа «Харутюнян проти Вірменії» №629/11).

Прокурор має надати до суду підтвердження реальності існування ризиків, а не лише їх міфічне можливе втілення підозрюваним. При умові, що її підзахисний знаходиться під вартою більше 6 місяців - наявність ризиків геть зникла.

Тому безпідставне твердження прокурора про те, що начебто існує обґрунтовані ризики є такими що носять лише формальний характер.

Відповідно до ч.1 ст.201 КПК України підозрюваний до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу.

Захисник вважає за потрібне змінити застосований запобіжний захід з тримання під вартою на такий, що не пов`язаний із триманням під вартою - домашній арешт, так як є для цього достатні підстави, оскільки існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, не підтверджено реальними доказами.

Захисник у судове засідання в режимі відеоконференціїї не вийшла на зв`язок з технічних причин, підозрюваний не заперечував проти розгляду клопотання у відсутності його захисника.

Підозрюваний підтримав клопотання та просив його задовольнити.

Прокурор вважає, що підстав для зміни запобіжного заходу немає, ризики є доведеними, а тому вважає за доцільно не змінювати запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

Слідчий суддя, вислухавши доводи учасників кримінального провадження, що беруть участь в судовому розгляді клопотання, вивчивши клопотання захисника та долучені до нього матеріали, приходить до висновку про необхідність залишення клопотання захисника без задоволення, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 201 КПК України підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальною юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, та покладених на нього слідчим суддею, судом чи про зміну способу їх виконання.

Відповідно до ч. 5 ст. 201 КПК України слідчий суддя, суд має право залишити без розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу, подане раніше тридцяти днів з дня постановлення попередньої ухвали про застосування, зміну або відмову у зміні запобіжного заходу, якщо у ньому не зазначені нові обставини, які не розглядалися слідчим суддею, судом. Таким чином, виходячи зі змісту ст. 201 КПК України, підставою для зміни запобіжного заходу за клопотанням підозрюваного чи захисника є, в тому числі, наявність нових обставин, які не були предметом судового розгляду.

Вирішуючи питання про зміну підозрюваному запобіжного заходу, суд враховує положення КПК України, вимоги пунктів 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та, в силу вимог ч. 5 ст. 9 КПК України, практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), яка є частиною національного законодавства та яку національні суди повинні враховувати при розгляді справ (ст. 17 Закону України від 23.02.2006 №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» та ст. 19 Закону України від 29.06.2004 №1906-IV «Про міжнародні договори України»), згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 25.11.2022 підозрюваному ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.407, ч.4 ст.408 КК України, було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з альтернативним запобіжним заходом у вигляді застави.

Вирішуючи питання щодо зміни запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 захисник звертає увагу на те, що з`явились нові обставини, згідно яких останньому необхідно змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, а у разі якщо суд не змінить запобіжний захід зменшити розмір застави.

Так, ІНФОРМАЦІЯ_3 померла бабуся підозрюваного - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 - сума застави у розмірі визначеного ухвалою від 25 листопада 2022 року є виключною обставиною, яка вказує, що розмір застави є надмірним та по суті позбавляє можливості підозрюваному внести вказану суму, оскільки бабця хворіла, зараз необхідні кошти на поховання. З огляду на те, що її підзахисний наразі є єдиним родичем померлої займатись похованням фактично нікому. У разі, як він буде за гратами, його бабуся буде захоронена за рахунок держави як особа, яка немає, родичів. Ця обставина, як виключна обставина для зменшення застави має велике значення для її підзахисного, як для людини, якої бабуся присвітила своє життя, оскільки мати померла та його виховала бабця. Крім того, ОСОБА_4 , раніше не судимий, має постійне місце реєстрації та проживання на території м. Харкова, а також існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, не підтверджено реальними доказами, тому дані обставини унеможливлюють на думку сторони захисту перебування останнього в умовах ізоляції.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 178 КПК України при обранні запобіжного заходу слідчий суддя, суд окрім наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

ЄСПЛ неодноразово, в тому числі у його «пілотному» рішенні у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011, а також рішеннях у справах «Третьяков проти України» від 29.09.2011, «Єлоєв проти України» від 06.11.2008 зазначав, що тримання особи під вартою у кожному випадку повинне мати безсумнівне обґрунтування, а також про те, що за будь-яких обставин суд зобов`язаний розглянути можливість застосування менш обтяжливих альтернативних запобіжних заходів.

Так, слідчим суддею враховується, те, що підозрюваний ОСОБА_4 , є особою, який раніше не судимий, наявність постійного місця реєстрації та проживання в м. Харкові, а також те, що в нього померла бабуся, яка його виховала і крім нього більше немає родичів, які б змогли її захоронити, однак такі обставини самі по собі не є підставою для зміни запобіжного заходу на більш м`який, а повинні оцінюватись у сукупності із іншими обставинами, встановленими судом при розгляді даного клопотання.

А тому, з урахуванням обставин вчинення кримінальних правопорушень, у яких обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 , а також тяжкiсть вчинених ним кримінальних правопорушень та покарання, яке може йому загрожувати, з огляду на дані про особу підозрюваного, наведене у сукупності на переконання слідчого судді дає обґрунтовані підстави для висновку про те, що самий лише факт того, що померла його бабуся і її нікому захоронити не може слугувати належним стримуючим фактором та не може бути єдиною підставою для зміни запобіжного заходу.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що у даному випадку доводи сторони захисту про зміну запобіжного заходу не перевищують суспільного інтересу у справі, а ризики, про які було заявлено на момент застосування слідчим суддею запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , не втратили свою актуальність та продовжують існувати.

Отже, слідчий суддя дійшов висновку, що на день розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу обставини, які є підставою для застосування запобіжного заходу, не спростовані, не змінились та продовжують існувати, з огляду на те, що, застосований запобіжний захід є пропорційним легітимній меті, яка ставиться до застосування запобіжних заходів, а відтак не приймає доводи сторони захисту.

У зв`язку з викладеним, суд вважає, що відсутні обґрунтовані підстави для задоволення клопотання про зміну запобіжного заходу, оскільки в силу принципу змагальності сторін кримінального провадження стороною захисту не спростовано тверджень сторони обвинувачення, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти існуючим в провадженні ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Керуючись ст.ст. 201, 176-178, 183 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1