Справа № 359/9540/22
Провадження № 1-в/359/19/2023
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2023 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , засудженого ОСОБА_4 , захисника засудженого адвоката ОСОБА_5 , представника колонії ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції в залі суду клопотання захисника засудженого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого,

в с т а н о в и в:

13.12.2022 захисник засудженого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 звернулася до суду із клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст.81 КК України.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_5 та засуджений ОСОБА_4 клопотання підтримали у повному обсязі та просили його задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечувала.

Представник ДУ «Бориспільська виправна колонія (№ 119)» в судовому засіданні також заперечував проти задоволення клопотання.

Ознайомившись з поданим клопотанням, заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали особової справи засудженого, суд приходить до наступного висновку.

Вироком Таращанського районного суду Київської області від 03.03.2017 року ОСОБА_4 засуджений за ч.1 ст.121 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнений від відбування призначеного основного покарання з іспитовим строком на 3 роки.

Вироком Рокитнянського районного суду Київської області від 22.04.2019 ОСОБА_4 засуджений за ч.1 ст.125 КК України до 200 годин громадських робіт. На підставі ч.1 ст.71 КК України шляхом часткового складання призначених покарань ОСОБА_4 призначено остаточне покарання з урахуванням вироку Таращанського районного суду Київської області від 03.03.2017 року у виді 5 років 20 днів позбавлення волі.

Згідно розпорядження вирок Рокитнянського районного суду Київської області від 22.04.2019 набрав законної сили 21.05.2019.

Початок строку відбування покарання 22.04.2019, а кінець строку 12.05.2024.

Згідно ч. 1 ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

В той же час, згідно рішення Другого Сенату Конституційного Суду України від 16.09.2021 року № 6-р(II)/2021, частину першу статті 81 визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною) в тім, що вона унеможливлює її застосування до осіб, яких засуджено до відбування покарання у вигляді довічного позбавлення волі, згідно з Рішенням Конституційного Суду.

Як вбачається з матеріалів особової справи, ОСОБА_4 засуджений зокрема за ч.1 ст.121, ч.1 ст.125, ч.1 ст.71 КК України до покарання у виді 5 років 20 днів позбавлення волі, а тому по відношенню до нього може бути застосована норма ст. 81 КК України.

Відповідно до ч.2 вказаної статті умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Для застосування звільнення, згідно п.2 ч.3 ст.81 КК України, необхідно щоб засуджений фактично відбув не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин або кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України тяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше двадцяти п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше десяти років.

Як встановлено судом, ОСОБА_4 засуджений зокрема за тяжкий злочин, вину у скоєнні якого визнав повністю.

Пунктом 2 ППВСУ "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" № 2 від 26.02.2002 р., передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Крім того, відповідно до положень пункту 17 вказаної Постанови, суду слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу. Суд зазначає, що сумлінна поведінка полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

З матеріалів особової справи зокрема останньої характеристики від 27.12.2022 вбачається, що засуджений ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі перебуває з 24.04.2019 року.

Під час перебування в ДУ «Київський слідчий ізолятор» з 24.04.2019 року по 10.07.2019 року та з 25.09.2019 року по 13.11.2019 року зарекомендував себе посередньо, стягнень та заохочень не мав.

В ДУ «Бориспільська виправна колонія (№119)» відбуває покарання з 10.07.2019 року. За час відбування покарання характеризується негативно. Нетривалий час був працевлаштований на промисловій зоні установи, на даний час не працює. Заохочень не має. За порушення вимог режиму відбування покарання отримав 12 стягнень, які не зняті та не погашені у встановленому законом порядку.

У стосунках з іншими засудженими не конфліктний, підтримує рівні взаємовідносини із засудженими як позитивної, так і негативної спрямованості.

Не дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення до персоналу установи. Вимоги адміністрації, встановлені законодавством, не виконує.

Свідомо уникає виконання робіт із благоустрою установи або перекидає їх виконання на інших засуджених, уникає виконання робіт із самообслуговування, не бачить необхідності у самостійному їх виконанні.

Відповідно до статті 123 КВК України приймає участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу «Духовне відродження».

Відповідно до статті 127 КВК України приймає участь у роботі самодіяльних організацій, а саме в духовно-просвітницькій секції, проте не проявляє розумну соціально-корисну активність в організації її роботи.

Відповідно до статті 110 КВК України підтримує зв`язки з рідними шляхом побачень та отримує від них передачі.

Термін застосування норм статті 101 КВК України щодо зміни умов тримання за відбуттям 1/3 призначеного строку покарання, а саме 28.12.2020 року. Рішенням комісії установи від 30.12.2021 року засудженому було відмовлено в застосуванні вказаної норми, оскільки засуджений не стає на шлях виправлення.

Термін застосування норм статті 82 КК України щодо заміни невідбутої частини покарання більш м`яким - за відбуттям 1/2 призначеного строку покарання, а саме - 02.11.2021року. Рішенням комісії установи від 11.11.2021 року засудженому було відмовлено в застосуванні вказаної норми, оскільки засуджений не став на шлях виправлення.

Засуджений перебуває на профілактичному обліку установи як особа, схильна до самогубства, та особа схильна до нападу. Згідно вироку має позов в сумі 2129 грн., з яких відшкодував лише 66,14 грн. На даний час позов не сплачує.

Вину у скоєному злочині визнав повністю.

Під час проведення із засудженим соціально-виховної роботи для досягнення мети виправлення мети виправлення та ресоціалізації визначено: 1) рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення середній 2) рівень шкоди життю та здоров`ю, з огляду на характер скоєного злочину високий; 3) рівень ймовірної небезпеки для суспільства, з огляду на характер скоєного злочину високий.

Аналіз даних про особу засудженого, який неодноразово судимий, заохочень не отримував, не працевлаштований, вказує на те, що засуджений на даний момент не досяг необхідного ступеню виправлення, а тому умовно-дострокове звільнення останнього від відбування покарання наразі є передчасним.

З огляду на це, суд вважає, що підстави для задоволення клопотання засудженого відсутні.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 12, 81 КК України, ст.ст. 376, 537, 539 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

В задоволенні клопотання захисника засудженого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду на протязі 7 днів з дня проголошення судового рішення шляхом подання апеляції через Бориспільський міськрайонний суд Київської області.

Повний текст ухвали суду оголошено о 08 год. 40 хв. 24.03.2023.

Суддя ОСОБА_1