Справа № 450/1629/21 Провадження № 1-кп/450/140/23
УХВАЛА

судового засідання

16 січня 2023 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі колегії:

головуючого-судді ОСОБА_1

суддів : ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участі прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_6 ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

захисника ОСОБА_8 ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити клопотання прокурора ОСОБА_5 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

в межах кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000720 від 19.03.2017 року про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 187, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 262, ч. 3 ст. 187 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 262, ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 14 , ч. 3 ст. 187 КК України,-

в с т а н о в и л а :

в провадженні Пустомитівського районного суду Львівської області перебуває кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000720 від 19.03.2017 року.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , без визначення розміру застави, на 60 днів. Клопотання мотивує тим, що на даній стадії розгляду кримінального провадження, ризики на підставі яких обвинуваченому ОСОБА_8 , під час досудового розслідування було обрано та неодноразово продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою, не відпали та залишилися актуальними, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу. Крім цього, при виконанні судом ч. 3 ст. 183 КПК України щодо визначення розміру застави, враховуючи передбачені ч. 4 ст. 182 КПК України обставини, зокрема, те, що ОСОБА_10 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень із застосуванням насильства, тому вважає, що при постановленні ухвали за наслідками розгляду даного клопотання, є підстави не визначати розмір застави. Обгрунтованість підозри підтверджується доказами, які частково дослідженні безпосередньо у судовому засіданні.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 ОСОБА_9 в судовому засіданні заперечив, щодо задоволення клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Вказане мотивує тим, що письмові докази на обгрунтування ризиків до матеріалів кримінального провадження прокурором не долучено, аргументованих доводів не наводить.

Просив застосувати запобіжний захід не позбавлений з позбавленням волі.

Обвинувачений ОСОБА_8 в судовому засіданні, підтримав думку захисника, просив обрати йому запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі..

Проаналізувавши обвинувальний акт, клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу, вивчивши особу обвинуваченого, з`ясувавши думку учасників процесу, колегія суддів, приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню виходячи з наступного:

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 01.07.2020 року до обвинуваченого ОСОБА_8 , застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави, який неодноразово було продовжено, востаннє ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 18.11.2022 року, до 17.01.2023 року, включно.

За положеннями ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити документи, інше.

Обов`язок доведення цих обставин лежить на прокуророві.

Наведені прокурором у клопотанні доводи свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим ОСОБА_8 , кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 187, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 262, ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 14 , ч. 3 ст. 187 КК України, а також про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Так, ОСОБА_8 , обвинувачується в тому числі у вчиненні умисних особливо тяжких злочинів передбачених ч. 3 ст. 187 та ч. 4 ст.187 КК України, санкція статті яких передбачає позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років та від 8 до 15 років позбавлення волі, що вчинений останнім із застосуванням фізичного насильства до потерпілого.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зазначено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у справі "Летельє проти Франції" (Letellie v France, рішення від 26 червня 1991 р.), "особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які роблять виправданим попереднє затримання, принаймні, протягом певного часу.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності підстав, зазначених статтею 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, які зазначені статтею 178 КПК України.

Частиною 1 статті 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі , якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

За положеннями п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

В ході розгляду даного клопотання, колегія суддів приходить до висновку, що встановленні при вирішенні питання про обрання та продовження строку тримання під-вартою обвинуваченому ОСОБА_8 ризики не зменшились, продовжують існувати, та у судовому засіданні прокурором доведено наявність обставин, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

З огляду на наведене, вирішуючи питання про продовження ОСОБА_8 строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, зокрема, що останній, перебуваючи на волі може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, може незаконно впливати на потерпілих, свідків та експертів, які ще не допитані у даному кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема може повідомити співучасникам вказаного злочину про відомі йому обставини кримінального провадження та можливість уникнення ними відповідальності у зв`язку із тим, що на даний час місцезнаходження таких не встановлено; вчинити інше кримінальне правопорушення, колегія суддів враховує, в тому числі, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_8 у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, у яких він обвинувачується, а також, враховуючи характер, ступінь суспільної небезпечності, спосіб вчинення злочинів, які інкримінуються ОСОБА_8 , поведінку останнього, колегія суддів вважає, що ОСОБА_8 , слід продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів, без визначення розміру застави, оскільки така відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, судом може не визначатись.

Таким чином розглянувши доводи прокурора та захисників ОСОБА_8 , враховуючи викладене вище, колегія суддів приходить до висновку, що інший, менш суворий запобіжний захід не усуне ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Щодо клопотання захисника в частині визначення застави, то колегія суддів зазначає, що таке задоволенню не підлягає, оскільки відповідно до вимог п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Щодо клопотання захисника обвинуваченого про зміну запобіжного заходу на запобіжний захід не пов`язаний з позбавлення волі, то таке є невмотивоване та задоволенню не підлягає, оскільки ризики які зазначені при обранні та продовженні запобіжного заходу не відпали, тому колегія суддів приходить до висновку, що підстави для зміни обвинуваченому такого запобіжного заходу як тримання під вартою на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою, відсутні. Окрім того, стороною захисту не наведено обставин, які б спростовували існування ризиків, які стали підставою для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183 184, 193, 194, 196, 197, 199, 315 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задоволити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави, строком 60 (шістдесят) днів, тобто до 17.03.2023 року, включно.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню.

Ухвала про продовження запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку її дії.

Копію ухвали вручити прокурору, захисникам, обвинуваченому та скерувати начальнику Державної установи "Львівська установа виконання покарань № 19" для відома та виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3