Справа № 146/1199/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" листопада 2022 р. смт.Томашпіль

Томашпільський районний суд Вінницької області в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Томашпільського відділу Тульчинської окружної прокуратури ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження № 0000491 від 25.12.2017 року на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України

ВСТАНОВИВ:

31 жовтня 2022 року до Томашпільського районного суду Вінницької області від прокурора Томашпільського відділу Тульчинської окружної прокуратури ОСОБА_4 надійшло клопотання про закриття кримінального провадження у зв`язку із не встановленням особи, яка здійснила кримінальне правопорушення у разі закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Клопотання обґрунтовано тим, що ВП №2 Тульчинського РВП ГУНП в Вінницькій області здійснювалося досудове розслідування кримінального провадження, яке внесене до ЄРДР за №0000491 від 25.12.2017 року за ч.1 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 23.12.2017 року, біля 16:40 години під час розмови по мобільному телефоні, невідома особа, представившись працівником «Аваль» банку, шляхом обману незаконно заволоділа грошовими коштами ОСОБА_5 в сумі 5000 гривень, знявши їх з банківської картки останньої.

В ході досудового розслідування проведеними слідчими (розшуковими) діями не вдалося встановити особу, яка вчинила вказане кримінальне правопорушення.

Враховуючи, що на теперішній час сплинули строки давності притягнення до кримінальної відповідальності, за правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 190 КК України, оскільки початком перебігу строку давності є 23 грудня 2017 року.

Кримінальне правопорушення за правовою кваліфікацією ч.1 ст. 190 КК України, згідно ст. 12 КК України, на момент вчинення кримінального правопорушення відноситься до злочинів невеликої тяжкості.

Відповідно до вимог ст. 49 КК України, чинної на момент вчинення кримінального правопорушення, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:

1) два роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі;

2) три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі;

3) п`ять років - у разі вчинення злочину середньої тяжкості;

4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину;

5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

У кримінальному провадженні під час проведення досудового розслідування про підозру жодній особі не повідомлялось, досудове розслідування у кримінальному провадженні не зупинялося.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав заявлене клопотання та додатково пояснив, що органом досудового розслідування не встановлено осіб які вчинили кримінальне правопорушення, хоча слідчими був здійснений вичерпний перелік заходів, спрямованих на встановлення вищезазначених осіб.

Потерпіла ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилася, однак надіслала до суду заяву, згідно якої просила у задоволені клопотання прокурора про закриття кримінального провадження відмовити.

Вивчивши матеріали кримінального провадження, вислухавши думку прокурора та розглянувши заяву потерпілої, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено з витягу із ЄРДР за №0000491 від 25.12.2017 року за ч.1 ст. 190 КК України, 23.12.2017 року, біля 16:40 години під час розмови по мобільному телефоні, невідома особа, представившись працівником «Аваль» банку, шляхом обману незаконно заволоділа грошовими коштами ОСОБА_5 в сумі 5000 гривень, знявши їх з банківської картки останньої.

Досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні розпочато 25 грудня 2017 року за ч.1 ст.190 КК України.

Відповідно до п.3-1 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається у разі, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

За приписами ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст. 7 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на засадах, в тому числі, верховенства права, згідно якої людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, законності, згідно якої під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України , цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 9 КПК України , прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Ст. 25 КПК України, визначає, що прокурор, слідчий в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення зобов`язані в межах своєї компетенції вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Згідно з ч. 4 ст. 38 КПК України, орган досудового розслідування зобов`язаний застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Аналіз вищенаведених положень КПК України дає підстави для висновку, що рішенню про закриття кримінального провадження за будь-якою із підстав, що визначені у ч. 1 ст. 284 КПК України має передувати повне, всебічне та неупереджене дослідження усіх обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Відповідно до вимог ч. 1, ч. 3 ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Згідно положень п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України покладається на слідчого, прокурора, та у встановлених цим Кодексом випадках - потерпілого.

У контексті наведеного, всебічність дослідження обставин кримінального провадження означає, по-перше, висунення і дослідження всіх можливих версій щодо характеру події, що має ознаки кримінального правопорушення та винуватості особи, а по-друге, однаково ретельне встановлення і перевірку як обставин, що викривають, так і тих, що виправдовують особу.

Повнота дослідження обставин кримінального провадження означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні, використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки як такі, що не залишають місця сумнівам.

У п. 42 рішення Європейського суду з прав людини від 13.01.2011 року у справі Михалкова та інші проти України зазначено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції , що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Як зазначив Європейський суд з прав людини по справі Євген Петренко проти України (заява № 55749/08 від 29.01.2015 року) п. 65 ... для того, щоб розслідування могло вважатися ефективним, воно має в принципі призвести до встановлення фактів у справі та встановлення і покарання винних. Державні органи повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для збереження доказів, що стосуються події, включаючи показання свідків, висновки судових експертиз тощо. Будь-які недоліки розслідування, які підривають його здатність до встановлення причин заподіяння ушкоджень або винних осіб, ставлять під сумнів дотримання цього стандарту та вимог оперативності й розумної швидкості.

Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Однак, як вбачається з досліджених матеріалів кримінального провадження досудове розслідування у вищезазначеному кримінальному провадженні належним чином проведено не було.

Так, згідно матеріалів справи, останнім прийнятим у справі процесуальним рішенням до подання клопотання про закриття кримінального провадження до суду є постанова прокурора про скасування постанови про закриття кримінального провадження від 26 грудня 2018 року. Після цього близько чотирьох років, жодних процесуальних дій по справі здійснено не було. Як видно з матеріалів справи єдиною слідчою дією спрямованою на встановлення фактичних обставин події, з заявою про вчинення якої потерпіла звернулася до органу досудового розслідування є допит потерпілої 24 грудня 2017 року. Відомостей про вчинення будь яких інших слідчих дій матеріали справи не містять.

Статтею 1 Кримінального кодексу України передбачено, що завданнями КК України є правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від злочинних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання злочинам.

Таким чином, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що на даний час відсутні підстави для закриття вказаного кримінального провадження, оскільки не в повному обсязі проведені всі слідчі (розшукові) дії для встановлення винної особи.

За таких обставин досудове розслідування не може вважатися повним, а закриття кримінального провадження буде суперечити зазначеним вище завданням та засадам кримінального провадження.

Крім того, внесення змін до КПК України і, зокрема, доповнення ч.1 ст.284 КПК України пунктом 3-1 не звільняє слідчого та прокурора від виконання завдань кримінального провадження та виконання обов`язків, визначених загальними засадами ст.ст.9, 25 КПК України.

Суд вважає, що таке використання органами досудового розслідування норми, що була запроваджена Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення окремих положень кримінального процесуального законодавства», як можливості закінчити досудове розслідування кримінального провадження суперечить завданням та загальним засадам, встановленим чинним КПК України.

Враховуючи дані обставини, суд приходить до висновку, що органом досудового розслідування не було вжито належних заходів для встановлення особи, причетної до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, а тому є передчасним твердження про те, що у кримінальному провадженні не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення.

Враховуючи, що прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки доказів, які стосуються цього провадження в сукупності, у задоволенні клопотання прокурора слід відмовити.

Керуючись ст.ст.12,49 КК України, п.3-1 ч.1, ч.4 ст.284,369,372,392 КПК України, суд

Ухвалив:

У задоволенні клопотання прокурора Томашпільського відділу Тульчинської окружної прокуратури ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Вінницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Томашпільський районний суд Вінницької області.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо її не було подано.

Повний текст ухвали оголошено 24 листопада 2022 року о 16 годині 30 хвилин.

Суддя: ОСОБА_1