Справа № 463/2408/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/996/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах ТзОВ «Інвіктас» та ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 02 вересня 2022 року про накладення арешту на майно,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_9 ,

в с т а н о в и л а :

вищезазначеною ухвалою задоволено клопотання прокурора.

Накладено арешт на об`єкти нерухомого майна, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , що належать ОСОБА_7 та ТОВ «ІНВІКТАС» , із забороною права відчуження, розпорядження:

1. Будівля трансформаторної підстанції, адреса нерухомого майна: м. Київ, вул. Сирецька, буд. 33, загальна площа (кв.м): 96.4, приватна форма власності (реєстраційний номер майна 000);

2. Нежитлова будівля, адреса нерухомого майна: АДРЕСА_1 , загальна площа (кв.м): 327.4, приватна форма власності (реєстраційний номер майна 000);

3. Виробнично-складська будівля, адреса нерухомого майна: м. Київ, вул. Сирецька, буд. 33, загальна площа (кв.м): 4474, приватна форма власності (реєстраційний номер майна 000);

4. Виробнично-складська будівля, адреса нерухомого майна: АДРЕСА_1 , загальна площа (кв.м): 173.7, приватна форма власності (реєстраційний номер майна 000);

5. Будівля котельні, адреса нерухомого майна: м. Київ, вул. Сирецька, буд. 33, загальна площа (кв.м): 1708.2, приватна форма власності (реєстраційний номер майна 000);

6. Частина нежилих приміщень в будівлі матеріального складу, адреса нерухомого майна: АДРЕСА_1 , загальна площа (кв.м): 210.1, приватна форма власності (реєстраційний номер майна 000);

7. Незавершене будівництво, адреса нерухомого майна: м. Київ, вул. Сирецька, буд. 33, загальна площа (кв.м): 11010.5, приватна форма власності (реєстраційний номер майна 000);

8. Будівля трансформаторної підстанції, адреса нерухомого майна: м. Київ, вул. Сирецька, буд. 33, загальна площа (кв.м): 62.4, приватна форма власності (реєстраційний номер майна 000);

9. Будівля матеріального складу, адреса нерухомого майна: м. Київ, вул. Сирецька, буд. 33, загальна площа (кв.м): 2021.7, приватна форма власності (реєстраційний номер майна 000);

10. Будівля електродільниці, адреса нерухомого майна: м. Київ, вул. Сирецька, буд. 33, загальна площа (кв.м): 179.5, приватна форма власності (реєстраційний номер майна 000);

11. Будівля механічного цеху, адреса нерухомого майна: м. Київ, вул. Сирецька, буд. 33, загальна площа (кв.м): 4160.6, приватна форма власності (реєстраційний номер майна 000);

12. Частина нежилих приміщень в будівлі цеху теплозвукоізоляції, адреса нерухомого майна: м. Київ, вул. Сирецька, буд. 33, загальна площа (кв.м): 325.9, приватна форма власності (реєстраційний номер майна 000);

13. Гаражно-складська будівля, адреса нерухомого майна: АДРЕСА_1 , загальна площа (кв.м): 390.3, приватна форма власності (реєстраційний номер майна 000);

14. Частина нежилих приміщень в будівлі матеріального цеху, адреса нерухомого майна: м. Київ, вул. Сирецька, буд. 33, загальна площа (кв.м): 2560.3, приватна форма власності (реєстраційний номер майна 000);

15. Приміщення, приміщення з прибудовами, нежилі приміщення, адреса нерухомого майна: м. Київ, вул. Сирецька, буд. 33, загальна площа (кв.м): 4406.8, приватна форма власності (реєстраційний номер майна 000);

16. Приміщення, приміщення з прибудовами, нежилі приміщення, адреса нерухомого майна: АДРЕСА_1 , загальна площа (кв.м): 516.7, приватна форма власності (реєстраційний номер майна 000);

17. Приміщення, приміщення з прибудовами, нежилі приміщення, адреса нерухомого майна: м. Київ, вул. Сирецька, буд. 33, загальна площа (кв.м): 1855.9, приватна форма власності (реєстраційний номер майна 000);

18. Приміщення, приміщення з прибудовами, нежилі приміщення, адреса нерухомого майна: м. Київ, вул. Сирецька, буд. 33, загальна площа (кв.м): 7196.8, приватна форма власності (реєстраційний номер майна 000);

19. Нежилі приміщення, адреса нерухомого майна: м. Київ, вул. Сирецька, буд. 33, загальна площа (кв.м): 253.9, приватна форма власності (реєстраційний номер майна 00);

20. Нежилі приміщення, адреса нерухомого майна: м. Київ, вул. Сирецька, буд. 33, загальна площа (кв.м): 250.3, приватна форма власності (реєстраційний номер майна 00);

21. Нежилі приміщення, адреса нерухомого майна: м. Київ, вул. Сирецька, буд. 33, загальна площа (кв.м): 238.5, приватна форма власності (реєстраційний номер майна 00);

22. Мийка автомобілів, адреса нерухомого майна: м. Київ, вул. Сирецька, буд. 33, загальна площа (кв.м): 67.8, приватна форма власності (реєстраційний номер майна 00);

23. Станція технічного обслуговування, адреса нерухомого майна: м. Київ, вул. Сирецька, буд. 33, загальна площа (кв.м): 155.6, приватна форма власності (реєстраційний номер майна 00).

Не погоджуючись із рішенням слідчого судді, адвокат ОСОБА_6 в інтересах ТзОВ «Інвіктас» та ОСОБА_7 звернулась з апеляційними скаргами, в яких просить поновити строк на апеляційне оскарження, ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 02 вересня 2022 року, скасувати, постанови нову про відмову в задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на майно належне ТзОВ «Інвіктас», та ОСОБА_7 .

Зазначає, що з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ТзОВ «Інвіктас» дізналось про накладення арешту на майно на підставі ухвали від 02.09.2022. 14.10.2022 на адресу Личаківського районного суду м. Львова направлено адвокатський запит щодо отримання копії ухвали. Копія ухвали надіслана судом 26.10.2022.

Отримавши 26.10.2022 копію ухвали, було встановлено, що нею також накладено арешт на майно належне ОСОБА_7 , тому строк апеляційного оскарження пропущено з поважних причин.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт покликається на те, що в ухвалі не зазначено підстав накладення арешту на майно належне ТзОВ «Інвіктас» та ОСОБА_7 .

Звертає увагу на те, що судом не враховано в ході дослідження обставин арешту, що кримінальна відповідальність за статтею 436-2 КПК України введена з 16.03.2022, а кримінальне провадження №000160 було розпочато 04.04.2022, при цьому в обґрунтуванні ухвали йдеться про період з 01.01.2015 до 24.02.2022, тому в межах даної кваліфікації, арешт майна є необґрунтованим та незаконним.

Адвокати ОСОБА_6 , ОСОБА_9 подані апеляційні скарги підтримали з викладених у них мотивах та просили апеляційні вимоги задовольнити. Крім того, адвокат ОСОБА_6 подала письмові пояснення, в яких покликається на те, що клопотання подано з порушенням правил підсудності.

Зазначає, що до матеріалів клопотання не надано підтверджень про те, що належне на праві власності нерухоме майно ТОВ «Інвіктас» та ОСОБА_7 придбане, зареєстровано та/або набуте незаконним шляхом та може бути речовим доказом у кримінальному провадженні.

Апелянт зазначає, що до матеріалів клопотання долучено витяг з ЄРДР з реєстрацією п`яти епізодів в провадженні №0000160. Проте, в епізодах №3-№5 вказана кваліфікація, обставини та найменування юридичних осіб, які не стосуються ТОВ «Інвіктас» та ОСОБА_7 , а епізоди №1, №2 містять загальний опис обставин за кваліфікацією ч. 4 ст. 110-2, ч. 3 ст. 436-2 КК України без зазначення назв та імен осіб щодо яких здійснюється досудове розслідування за вказаним епізодами. Внесені відомості в ЄРДР за кваліфікацією кримінальних правопорушень за ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209 КК України здійснюється відносно третіх осіб, а не ТОВ «Інвіктас» та ОСОБА_7 , що виключає законність розслідування за вказаною кваліфікацією.

Також, наголошує на тому, що у внесених до ЄРДР відомостях за ч. 4 ст. 110-2, ч. 3 ст. 436-2 КК України не зазначено осіб, що можуть бути причетні до вказаних кримінальних правопорушень, у зв`язку з чим сам факт їх реєстрації не свідчить про початок досудового розслідування саме за обставинами, які б стосувались ТОВ «Інвіктас» та ОСОБА_7 .

Апелянт звертає увагу на те, що до матеріалів клопотання не долучено постанов про призначення групи слідчих та прокурорів. Також вказує, що ОСОБА_7 не отримував паспорт громадянина рф. Адвокат заперечує також і причетність ОСОБА_7 до ООО «Юлисоф» та вказує, що дані ОСОБА_7 були використані іншою особою для реєстрації товариства на території АР Крим та переведення на своє ім`я бізнес зв`язків ОСОБА_7 .

Прокурор ОСОБА_8 проти задоволення апеляційних вимог заперечив, подав письмові заперечення, в яких покликається на те, що твердження ОСОБА_7 про те, що він не отримував паспорта громадянина рф є недостовірним. Прокурор звертає увагу на те, що під час обшуку 30.09.2022 за місцем знаходження ТОВ «ІНВІКТАС», директором та бенефіціаром якого є ОСОБА_7 , виявлено та вилучено копії документів про те, що на підставі рішення ОСОБА_7 № 1 від 15.09.2014 зареєстровано однойменну з українським суб`єктом господарської діяльності ФГ «ЮЛІСОФ» (директором якого також був ОСОБА_7 ) юридичну особу на тимчасово окупованій території АР Крим за діючими законами російської федерації під назвою ООО «Юлисоф» (код 634). Вказаним рішенням ОСОБА_7 № 1 від 15.09.2014 затверджено статут вказаного підприємства, зареєстрованого на тимчасово окупованій території АР Крим.

У поданому заперечені прокурор вказує на те, що допитана в статусі свідка ОСОБА_10 пояснила, що ОСОБА_7 отримав паспорт громадянина російської федерації з метою ведення власного бізнесу на території рф та співпраці з представниками влади рф, вільного відвідування території рф та проведення там операцій по відмиванню грошей. Крім того на підтвердження вищезазначених відомостей, під час розслідування отримано копію паспорта громадянина РФ - ОСОБА_7 .

Заслухавши доповідь судді, пояснення адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , думку прокурора ОСОБА_8 , перевіривши матеріали судової справи та обговоривши наведені в апеляційних скаргах доводи, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає у зв`язку з таким.

Наведені апелянтом доводи поважності пропуску строку апеляційного оскарження підтверджуються матеріалами провадження. Колегія суддів вважає, що строк апеляційного оскарження пропущений з поважних причин, а тому його слід поновити.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, віднесено і засади недоторканості права власності. Згідно з вимогами ст. 16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому КПК України.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Відповідно до пункту 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження. Статтею 132 КПК України встановлені загальні умови, що не допускають застосування заходів забезпечення кримінального провадження, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно з положеннями ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя згідно з вимогами ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати, зокрема, правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України), наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК), розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Вказаних вимог кримінального процесуального закону слідчим суддею першої інстанції було дотримано в повному обсязі.

Так, згідно з клопотанням, Офісом Генерального прокурора здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0000160 від 04.04.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст.110-2, ч. 3 ст.436-2, ч. 5 ст.191, ч. 2 ст. 110-2, ч. 3 ст.209 КК України, що перебуває у проваджені слідчих другого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень у сфері службової діяльності Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань.

Постановою слідчого Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_11 визнано речовими доказами в межах кримінального провадження №0000160 від 04.04.2022 об`єкти нерухомого майна, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , що належать ОСОБА_7 та ТОВ «Інвіктас» із забороною права відчуження, розпорядження: Будівлі трансформаторної підстанції, адреса нерухомого майна: м. Київ, вул. Сирецька, буд. 33, загальна площа (кв.м): 96.4, приватна форма власності (реєстраційний номер майна 000); Нежитлової будівлі, адреса нерухомого майна: м. Київ, вул. Сирецька, буд. 33, загальна площа (кв.м): 327.4, приватна форма власності (реєстраційний номер майна 000); Виробнично-складської будівлі, адреса нерухомого майна: м. Київ, вул. Сирецька, буд. 33, загальна площа (кв.м): 4474, приватна форма власності (реєстраційний номер майна 000); Виробнично-складської будівлі, адреса нерухомого майна: м. Київ, вул. Сирецька, буд. 33, загальна площа (кв.м): 173.7, приватна форма власності (реєстраційний номер майна 000); Будівлі котельні, адреса нерухомого майна: м. Київ, вул. Сирецька, буд. 33, загальна площа (кв.м): 1708.2, приватна форма власності (реєстраційний номер майна 000); Частини нежилих приміщень в будівлі матеріального складу, адреса нерухомого майна: м. Київ, вул. Сирецька, буд. 33, загальна площа (кв.м): 210.1, приватна форма власності (реєстраційний номер майна 000); Незавершене будівництво, адреса нерухомого майна: м. Київ, вул. Сирецька, буд. 33, загальна площа (кв.м): 11010.5, приватна форма власності (реєстраційний номер майна 000); Будівлю трансформаторної підстанції, адреса нерухомого майна: м. Київ, вул. Сирецька, буд. 33, загальна площа (кв.м): 62.4, приватна форма власності (реєстраційний номер майна 000); Будівлю матеріального складу, адреса нерухомого майна: м. Київ, вул. Сирецька, буд. 33, загальна площа (кв.м): 2021.7, приватна форма власності (реєстраційний номер майна 000); Будівлю електродільниці, адреса нерухомого майна: м. Київ, вул. Сирецька, буд. 33, загальна площа (кв.м): 179.5, приватна форма власності (реєстраційний номер майна 000); Будівлю механічного цеху, адреса нерухомого майна: м. Київ, вул. Сирецька, буд. 33, загальна площа (кв.м): 4160.6, приватна форма власності (реєстраційний номер майна 000); Частину нежилих приміщень в будівлі цеху теплозвукоізоляції, адреса нерухомого майна: м. Київ, вул. Сирецька, буд. 33, загальна площа (кв.м): 325.9, приватна форма власності (реєстраційний номер майна 000); Гаражно-складську будівлю, адреса нерухомого майна: м. Київ, вул. Сирецька, буд. 33, загальна площа (кв.м): 390.3, приватна форма власності (реєстраційний номер майна 000); Частину нежилих приміщень в будівлі матеріального цеху, адреса нерухомого майна: м. Київ, вул. Сирецька, буд. 33, загальна площа (кв.м): 2560.3, приватна форма власності (реєстраційний номер майна 000); Приміщення, приміщення з прибудовами, нежилі приміщення, адреса нерухомого майна: м. Київ, вул. Сирецька, буд. 33, загальна площа (кв.м): 4406.8, приватна форма власності (реєстраційний номер майна 000); Приміщення, приміщення з прибудовами, нежилі приміщення, адреса нерухомого майна: м. Київ, вул. Сирецька, буд. 33, загальна площа (кв.м): 516.7, приватна форма власності (реєстраційний номер майна 000); Приміщення, приміщення з прибудовами, нежилі приміщення, адреса нерухомого майна: м. Київ, вул. Сирецька, буд. 33, загальна площа (кв.м): 1855.9, приватна форма власності (реєстраційний номер майна 000); Приміщення, приміщення з прибудовами, нежилі приміщення, адреса нерухомого майна: м. Київ, вул. Сирецька, буд. 33, загальна площа (кв.м): 7196.8, приватна форма власності (реєстраційний номер майна 000); Нежилі приміщення, адреса нерухомого майна: м. Київ, вул. Сирецька, буд. 33, загальна площа (кв.м): 253.9, приватна форма власності (реєстраційний номер майна 00); Нежилі приміщення, адреса нерухомого майна: м. Київ, вул. Сирецька, буд. 33, загальна площа (кв.м): 250.3, приватна форма власності (реєстраційний номер майна 00); Нежилі приміщення, адреса нерухомого майна: м. Київ, вул. Сирецька, буд. 33, загальна площа (кв.м): 238.5, приватна форма власності (реєстраційний номер майна 00); Мийку автомобілів, адреса нерухомого майна: м. Київ, вул. Сирецька, буд. 33, загальна площа (кв.м): 67.8, приватна форма власності (реєстраційний номер майна 00) (а.с. 90-99).

01 вересня 2022 року прокурор Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова з клопотанням про накладення арешту на вищезгадані об`єкти нерухомого майна.

Задовольняючи дане клопотання сторони обвинувачення, внесене в межах кримінального провадження № 0000160 від 04.04.2022, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність накладення арешту на майно у зв`язку з наявністю достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, при цьому слідчим суддею було враховано розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Під час розгляду клопотання сторони обвинувачення слідчий суддя правильно встановив, що є достатні підстави вважати, що майно, на яке просять накласти арешт, відповідає вимогам ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, а тому потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи власника майна, про які йдеться в клопотанні прокурора.

Окрім того, колегія суддів також звертає увагу, що арешт майна з підстав передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна. Вказані норми невраховані апелянтами в їх доводах, що вказує на необґрунтованість апеляційних вимог.

З оскарженої ухвали вбачається, що слідчим суддею накладено арешт на майно, що є речовим доказом, оскільки зазначені об`єкти нерухомого майна визнані речовими доказами у кримінальному провадженні №0000160. При цьому прокурором у клопотанні зазначено підставу накладення такого арешту, а саме: є підстави вважати, що вказане вище майно ОСОБА_7 та ТОВ «Інвіктас» тісно пов`язаних з ним компаній, можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, були об`єктом кримінально протиправних дій та набуті кримінально протиправним шляхом, тобто є речовими доказами. Таким чином об`єкти нерухомого майна відповідають критеріям, визначеним ч. 1 ст. 98 КПК України.

Твердження адвоката про ненадання прокурором підтверджень про те, що належне на праві власності нерухоме майно ТОВ «Інвіктас» та ОСОБА_7 придбане, зареєстровано та/або набуте незаконним шляхом, як і незгода із правовими кваліфікаціями адвоката за якими здійснюється досудове розслідування, та заперечення щодо отримання ОСОБА_7 паспорта громадянина рф, та причетність до створення ООО «Юлисоф», колегією суддів до уваги не беруться, оскільки вказані обставини належать до фактичних обставин кримінального провадження, а тому такі мають досліджуватися, у випадку, якщо кримінальне провадження надійде до суду, під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції.

Розгляд клопотання про накладення арешту на об`єкти нерухомого майна у відсутності їх власника відповідає вимогам ч. 2 ст. 172 КПК України, оскільки у клопотанні прокурор покликався на ризик того, що повідомлення власника майна призведе до втрати речового доказу.

Апеляційний суд вважає, що при вирішенні питання про арешт майна слідчим суддею на виконання вимог ч. 2 ст. 173 КПК України враховано можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, а також розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, що відповідає конституційним нормам.

Так, ЄСПЛ своїми рішеннями неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції» від 22 вересня 1994 року, Series А № 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява № 48191/99, пп. 49-62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A № 52). Таким чином, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовують, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі «проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A № 98).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 7 червня 2007 року у справі «Смирнов проти України» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою майна у кримінальному провадженні належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей (майна) державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

На переконання апеляційного суду, слідчим суддею при ухваленні оскаржуваного рішення було враховано не лише вимоги щодо захисту фундаментальних прав власника майна та прав третіх осіб, а й «справедливий баланс» між інтересом суспільства та приватним інтересом, що узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Крім того, накладення арешту на грошові кошти не припиняє права власності ОСОБА_12 на них, а лише тимчасово обмежує таке право.

Колегія суддів також враховує, що зазначений захід забезпечення кримінального провадження є тимчасовим, його межі у часі окреслені строками досудового розслідування, які, в свою чергу, чітко регламентуються нормами ст. 219 КПК України. Поряд з цим, власник або інший володілець майна, відповідно до вимог ст. 174 КПК України, має право звернутися із клопотанням про скасування накладеного арешту.

Не знайшли свого підтвердження й покликання апелянта на недотримання прокурором вимог п.1 ч. 2 ст. 132 КПК України при поданні клопотання про накладення арешту на майно у кримінальному проваджені № 0000160 до Личаківського районного суду м. Львова.

Як вбачається із змісту клопотання про накладення арешту на майно у такому прокурором обґрунтовано підставність звернення із відповідним клопотанням до Личаківського районного суду м. Львова.

Так зазначено, що відповідно до наказу директора ДБР від 04.03.2022 №121-ДСК другий відділ Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень у сфері службової діяльності Головного слідчого управління ДБР дислокується за адресою: вул. Кривоноса, 6, м. Львів, що знаходиться під юрисдикцією Личаківського районного суду м. Львова.

До матеріалів клопотання також долучено витяг з ЄРДР, який містить відомості про слідчих та прокурорів, які здійснюють досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000160 (а.с. 12-13).

Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 132 КПК України клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Відтак, територіальна юрисдикція суду визначається територією, в межах якої знаходиться орган досудового розслідування, незалежно від зареєстрованого місцезнаходження органу досудового розслідування як юридичної особи.

Таким чином відповідно до чинної редакції вказаної норми територіальна юрисдикція суду визначається територією, в межах якої знаходиться орган досудового розслідування, незалежного від зареєстрованого місцезнаходження органу досудового розслідування, як юридичної особи.

22 березня 2018 року законом № 2367-VІІІ було внесено відповідні зміни до КПК України, які є чинними станом і на сьогодні. Цим законом реєстрацію органу досудового розслідування як юридичної особи як критерій визначення територіальної юрисдикції судів було вилучено. Натомість було встановлено (повернуто) критерій - саме місцезнаходження органу досудового розслідування.

Отже, відповідно до чинної редакції вказаної норми територіальна юрисдикція суду визначається територією, в межах якої знаходиться орган досудового розслідування, незалежного від зареєстрованого місцезнаходження органу досудового розслідування, як юридичної особи.

Враховуючи, що згідно з наказом Директора Державного бюро розслідувань від 04.03.2022 № 121-ДСК другий відділ Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень у сфері службової діяльності Головного слідчого управління ДБР дислокується за адресою: вул. Кривоноса, 6, м. Львів, що знаходиться під юрисдикцією Личаківського районного суду м. Львова, відтак, клопотання прокурора про накладення арешту на майно подано з дотриманням вимог п. 1 ч. 2 ст. 132 КПК України, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться досудове розслідування.

Доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_6 про не долучення до матеріалів клопотання постанови про визначення групи слідчих та прокурорів не може бути підставою для скасування ухвали, оскільки в порядку визначеному абз. 2 ч. 2 ст. 171 КПК України прокурором долучено до клопотання копії документів та матеріалів, якими обґрунтовується подане клопотання. Крім того чинним КПК України не передбачено обов`язку дізнавача, слідчого, прокурора долучати відповідні постанови до клопотання про арешт майна.

Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу на наявність у матеріалах судового провадження витягу з ЄРДР, який містить відомості про слідчих та прокурорів, які здійснюють досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000160 (а.с. 12-13).

Також апеляційний суд звертає увагу на те, що не долучення постанов про визначення групи слідчих та прокурорів до матеріалів клопотання про арешт майна, не свідчить про її відсутність у матеріалах кримінального провадження.

Інші зазначені в апеляційних скаргах обставини не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді у ході апеляційного розгляду не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів апеляційного суду вважає, що оскаржуване рішення прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, апеляційні скарги сторони захисту - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

поновити адвокату ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 02 вересня 2022 року.

Ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 02 вересня 2022 року про накладення арешту на майно - залишити без змін, апеляційні скарги адвоката ОСОБА_6 в інтересах ТзОВ «Інвіктас» та ОСОБА_7 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_13 ОСОБА_14 ОСОБА_15 ОСОБА_16