Справа № 167/525/21
Номер провадження 1-кп/167/7/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2023 року місто Рожище

Рожищенський районний суд Волинської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченої - адвоката ОСОБА_5 ,

в режимі відеоконференції потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду кримінальне провадження, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000217 від 15.05.2021 року, про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки села Череваха Маневицького району Волинської області, жительки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, з середньою освітою, не працюючої, раніше неодноразово судимої, востаннє вироком Рожищенського районного суду Волинської області від 29.09.2020 року за частиною 2 статті 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 ( три) роки та, на підставі статтей 75, 76 КК України, звільнена від відбування покарання на іспитовий строк 1 ( один) рік, судимість не знята та не погашена у встановленому законом порядку,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 190 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 , будучи раніше судима 29.09.2020 року Рожищенським районним судом Волинської області за частиною 2 статті 185 КК України, на шлях виправлення не стала та повторно вчинила нове умисне корисливе кримінальне правопорушення проти власності.

Так, ОСОБА_4 14.05.2021 року близько 10 год ( більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено), зловживаючи довірою потерпілої пенсіонерки та інваліда ІІІ групи ОСОБА_6 , поблизу домоволодіння, що за адресою: АДРЕСА_1 , під приводом купівлі продуктів та зняття готівки для потерпілої в обмін на грошові кошти в розмірі 100 грн та, не маючи на меті виконувати зазначеної домовленості, отримала від останньої належну їй банківську картку АТ КБ « Приватбанк» № НОМЕР_1 , після чого близько 11 год 25 хв прибула до каси відділення АТ КБ « Приватбак», що за адресою: вулиця Незалежності, 24, місто Рожище Волинської області, де, достовірно знаючи пін-код до неї, шляхом вільного доступу, умисно, керуючись корисливим мотивом та метою заволодіння чужим майном, повторно, цього ж дня об 11 год 32 хв заволоділа, шляхом зняття з вищевказаної банківської картки у касі банківського відділення, грошовими коштами в сумі 2090 грн, якими в подальшому розпорядилася на власний розсуд, чим спричинила потерпілій ОСОБА_6 майнову шкоду на вищевказану суму.

Таким чином ОСОБА_4 обвинувачується у заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою ( шахрайство), вчиненому повторно, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 190 КК України.

13.02.2023 року між потерпілою ОСОБА_6 , з однієї сторони, та обвинуваченою ОСОБА_4 , за участі захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_5 , з другої сторони, укладено угоду про примирення, згідно з якої ОСОБА_4 щиро розкаялася у вчиненому та активно сприяла розкриттю злочину, завдану потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду в розмірі 2090 грн обвинувачена частково відшкодувала, а саме на суму 100 грн, тому сторони домовились про наступне узгоджене покарання для обвинуваченої в межах санкції частини 2 статті 190 КК України у виді позбавлення волі, строком на 2 ( два) роки, і на підставі частини 1 статті 71 КК України, до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Рожищенського районного суду Волинської області від 29.09.2020 року, за яким обвинуваченій призначено покарання за частиною 2 статті 185 КК України у виді 3 (трьох ) років позбавлення волі, у виді 1 місяця позбавлення волі, та остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 1 місяць.

Зазначеною угодою також передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені статтею 476 КПК України.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у інкримінованому їй кримінальному правопорушенні, передбаченому частиною 2 статті 190 КК України, визнала повністю та не оспорювала фактичних обставин, місця та часу події, про які зазначено в обвинувальному акті від 13.02.2023 року. У вчиненому щиро розкаялася, просила затвердити угоду від 13.02.2023 року про примирення з потерпілою. Наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені статтею 476 КПК України, відомі та зрозумілі.

Потерпіла ОСОБА_6 у судовому засіданні просила затвердити угоду від 13.02.2023 року про примирення між нею та обвинуваченою. Наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені статтею 476 КПК України, відомі та зрозумілі.

Заслухавши думку учасників судового провадження, кожного зокрема, щодо питання про затвердження угоди, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно частин 1, 3, 5 статті 469 КПК України, угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого. Домовленості стосовно угоди про примирення можуть проводитися самостійно потерпілим і підозрюваним чи обвинуваченим, захисником і представником або за допомогою іншої особи, погодженої сторонами кримінального провадження ( крім слідчого, прокурора або судді).

Угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Згідно частини 3 статті 474 КПК України, якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.

Кримінальне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 190 КК України, відноситься до категорії нетяжких злочинів.

Судом встановлено, що обвинувачена ОСОБА_4 і потерпіла ОСОБА_6 цілком розуміють положення частини 1 статті 473, частини 5 статті 474 КПК України, укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Крім того, у судовому засіданні встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам КПК України та КК України, інтересам суспільства, потерпілої, умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для примирення.

Судом роз`яснені обвинуваченій та потерпілій наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені статтею 473 КПК України, роз`яснено положення статті 474 КПК України, а також роз`яснено наслідки невиконання угоди, згідно статті 476 КПК України.

Потерпіла та обвинувачена, її захисник в судовому засіданні просили суд затвердити угоду про примирення, прокурор не заперечував.

Обвинувачена погоджується на призначення узгодженого сторонами покарання.

У відповідності до статті 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, часткове відшкодування завданої шкоди.

Відповідно до вимог статті 67 КК України обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , є вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку та щодо особи з інвалідністю.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження та перевіривши угоду про примирення на відповідність вимогам КПК України, доходить висновку про можливість затвердження угоди про примирення між потерпілою та обвинуваченою і призначення останній узгодженого покарання.

Суд вважає, що вказане покарання буде необхідним і достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченої ОСОБА_4 та попередження вчинення як нею, так і іншими особами, нових кримінальних правопорушень.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог статті 100 КПК України.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 на даний час перебуває під вартою, оскільки відбуває покарання за попереднім вироком суду, суд не вбачає підстав для застосування відносно обвинуваченої запобіжного заходу.

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати відсутні.

Керуючись статтями 100, 366-368, 371, 374, 376, 468, 471, 473-476 КПК України, суд

у х в а л и в:

Угоду про примирення від 13.02.2023 року у кримінальному провадженні № 0000217, внесеному 15.05.2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 190 КК України, між потерпілою ОСОБА_6 , з однієї сторони, та обвинуваченою ОСОБА_4 і її захисником адвокатом ОСОБА_5 , з другої сторони затвердити.

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення ( злочину), передбаченого частиною 2 статті 190 КК України, та призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на 2 ( два) роки.

Відповідно до частини 1 статті 71 КК України ОСОБА_4 призначити остаточне покарання за сукупністю вироків, приєднавши частково до покарання, призначеного цим вироком, невідбуте покарання за вироком Рожищенського районного суду Волинської області від 29.09.2020 року, та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 3 ( трьох) років 1 ( одного) місяця позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.

Речові докази по справі:

- компакт диск DVD-R, вилучений протоколом тимчасового доступу до речей та документів, який міститься в матеріалах кримінального провадження залишити при матеріалах справи;

- банківську картку АТ КБ « Приватбанк» № НОМЕР_1 , яка передана на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_6 залишити в останньої, як власнику.

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення через Рожищенський районний суд Волинської області, з підстав, передбачених частиною 3 статті 394 КПК України:

1) обвинуваченою, її захисником, виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без її згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення їй наслідків укладення угоди;

2) потерпілою, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без її згоди на призначення покарання; нероз`яснення їй наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 КПК України;

3) прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий суддя ОСОБА_1