Справа № 740/4288/22
Провадження № 1-кп/740/361/22
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2022 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області

в складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

провівши судове засідання по кримінальному провадженню відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України

В С Т А Н О В И В:

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявила клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого, так як ризики, що враховані при його обранні не перестали існувати.

Обвинувачений ОСОБА_4 та захисник ОСОБА_5 заперечили клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому, просили обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до положень ст.331 КПК України, під час судового засідання, суд, за клопотанням учасників судового провадження, має право обрати, змінити чи скасувати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до ухвали Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 17.11.2022 року ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

У відповідності до вимог ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється на засадах верховенства права з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Статтею 131 КПК України передбачено, що заходи забезпечення кримінального провадження, до яких віднесено і запобіжні заходи, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до підозрюваного, обвинуваченого може бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність, що передбачає недопущення ув`язнення особи до засудження її компетентним судом, при цьому суд враховує пп. «а» п.1ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду з прав людини.

Суд враховує, що тримання під вартою в розумінні ст.183 КПК України є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч.5 ст.176 КПК України більш м`які запобіжні заходи, такі як особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт, застава не можуть бути застосовані лише до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261 Кримінального кодексу України.

Заборона застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді більш м`якого запобіжного заходу в цьому випадку відсутня.

Вирішуючи питання обрання більш м`якого запобіжного заходу, суд зважає на те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, що дає суду підстави для можливості застосування ізоляції обвинуваченого для перебування у власному житлі на період розгляду справи по суті.

Посилання прокурора на те, що обвинувачений може переховуватись від суду та впливати на потерпілу, не підтверджується жодними доказами.

Небезпека переховування обвинуваченого не може бути оцінена виключно на основі тяжкості покарання за кримінальне правопорушення, а ризик того, що він може перешкодити кримінальному провадженню не повинен прийматися абстрактно і повинен бути підтверджений фактичними доказами.

Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор не доведе обставин, передбачених пунктом 3 частини першої цієї статті, тобто недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті.

Визнаючи порушення п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод під час розгляду Європейський суд вкотре повторив позицію щодо того, що відсутність мотивації в судовому рішенні щодо тримання під вартою несумісне з принципом захисту від свавілля, що передбачається п.1 ст.5 Конвенції.

З урахуванням даних про особу обвинуваченого, відсутність даних про можливість прояву негативної процесуальної поведінки щодо переховування від суду в майбутньому, та недоведеність прокурором, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не здатний запобігти вказаним ризикам, суд вважає, за необхідне відмовити у задоволенні клопотання про застосування ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосувати менш суворий запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, з покладенням обов`язків, відповідно до ст.194 КПК України.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 194, 336, 371, 372 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку тримання під вартою.

Обрати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 на строк до 27 лютого 2023 року.

Покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

не залишати цілодобово житло за місцем фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 ;

з`являтися на виклики суду у встановлений час;

утримуватися від спілкування з потерпілою та свідками у даному кримінальному провадженні;

здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

В разі невиконання вищевказаних зобов`язань до обвинуваченого може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1