Справа № 739/529/23
Провадження № 1-в/739/16/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2023 року м. Новгород-Сіверський

Суддя Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області ОСОБА_1 перевіривши матеріали клопотання поданого засудженим ОСОБА_2 через свого захисника адвоката ОСОБА_3 про приведення вироку у відповідність до чинного законодавства України,

В С Т А Н О В И В:

21.03.2023 року на адресу суду надійшло клопотання засудженого ОСОБА_2 подане через свого захисника адвоката ОСОБА_3 , за яким він просить суд привести вирок Апеляційного суду м.Києва від 03.09.2002 року, яким ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п.6, 12 ч.2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч.3 ст. 289 КК України та призначено покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією майна у відповідність до норм чинного КК України, внесених Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення виконання кримінальних покарань та реалізації прав засуджених, шляхом зміни довічного позбавлення волі на позбавлення волі із зазначенням терміну відбуття покарання на підставі ч. 3 ст. 74 КК України. В обґрунтування клопотання засуджений зазначив наступне. Вироком Апеляційного суду м. Києва від 03.09.2002 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п.6. 12 ч.2 ст.115. ч, 4 ст. 187, ч.3 ст. 289 КК України та призначено покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією майна.

12 грудня 2002 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Верховного Суду постановила ухвалу, якою вирок Апеляційного суду м. Києва від 0'3.09.2002 року залишила без змін.

Строк відбування покарання згідно вироку Апеляційного суду м. Києва від 03.09.2002 року, рахується з 15 лютого 2002 року. Засуджений ОСОБА_2 відбуває покарання в ДУ «Новгород-Сіверська установа виконання покарань № 31» . Перевіривши подане клопотання на відповідність вимогам, які до них звичайно ставляться, суд дійшов наступних висновків. Як зазначено у п. 3 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про заміну невідбутої частини покарання або покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким; Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 2-4, 6, 7 (крім клопотання про припинення примусового лікування, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа або заклад, в якому засуджений перебуває на лікуванні), 7-1, 13-1, 14 частини першої статті 537 цього Кодексу. При цьому питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом (ч. 1 ст. 539 КПК України). Спеціальним Законом а саме, - ч. 3 ст. 154 КВК України встановлено, що стосовно засудженого, щодо якого відповідно до статей 81, 82 Кримінального кодексу України може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, орган або установа виконання покарань у місячний термін надсилає клопотання до суду у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законодавством. Адміністрація органу або установи виконання покарань після відбуття засудженим установленого Кримінальним кодексом України строку покарання зобов`язана в місячний термін розглянути питання щодо можливості представлення його до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким. Разом із поданням щодо можливості представлення засудженого до довічного позбавлення волі до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким адміністрація виправної колонії подає до суду висновок щодо ступеня виправлення засудженого до довічного позбавлення волі. Визначення ступеня виправлення засудженого до довічного позбавлення волі та складення висновку здійснюються за участю уповноваженого органу з питань пробації. Порядок та методика визначення ступеня виправлення засудженого до довічного позбавлення волі встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері виконання кримінальних покарань. Основною метою подання висновку щодо ступеня виправлення засудженого до довічного позбавлення волі є забезпечення суду інформацією, що є необхідною для визначення можливості заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на більш м`яке та визначення в індивідуальному порядку строку позбавлення волі засудженому, стосовно якого вирішується зазначене питання. Особа, засуджена до довічного позбавлення волі, додатково до подання щодо можливості представлення її до заміни покарання на більш м`яке у виді позбавлення волі на певний строк повинна подати індивідуальний план виправлення та ресоціалізації. Такий план має містити заходи, здійснення яких у період відбування більш м`якого покарання у виді позбавлення волі на певний строк дасть змогу засудженій особі усунути фактори, що можуть негативно впливати на утримання від вчинення повторного кримінального правопорушення, та факти, що свідчать про перспективи виправлення та ресоціалізації засудженої особи після звільнення. Форма індивідуального плану виправлення та ресоціалізації визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері виконання кримінальних покарань. Відповідно до ч. 1 ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Згідно з положеннями ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що засуджений ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та його захисник адвокат ОСОБА_3 , не є належним суб`єктом звернення до суду із клопотанням про заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк, тому це клопотання слід повернути йому без розгляду.

Керуючись ст. 82 КК України, ч. 3 ст. 154 КВК України, ст.ст. 537, 539, 395 КПК України, суд ,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання засудженого ОСОБА_2 подане через свого захисника адвоката ОСОБА_3 про приведення вироку у відповідність до чинного законодавства України, - повернути заявнику- без розгляду.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення. Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1