справа № 274/411/23
провадження № 1-кс/0274/97/23

У Х В А Л А
20.01.2023 р. м. Бердичів
Слідчий суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бердичева Житомирської області клопотання старшого слідчого СВ Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області капітана поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Бердичівської окружної прокуратури ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Перекопівка, Роминського району, Сумської області, українцю, громадянину України, маючому середньо спеціальну освіту, одруженому, працюючому, інваліду 3 групи, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимому,
в с т а н о в и в :

В клопотанні орган досудового слідства необхідність прийняття такого рішення аргументував тим, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення якого передбачена кримінальна відповідальність за ч. 2 ст. 307 КК України, а саме: у незаконному придбанні та зберіганні з метою збуту особливо небезпечного наркотичного засобу у місця позбавлення волі.
Санкцією ч. 2 ст. 307 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.
Також орган досудового розслідування в клопотанні посилається на ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. Так, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, у якому підозрюється ОСОБА_5 , міру покарання, у разі визнання його винуватим, який раніше судимий за вчинення тяжких корисливих злочинів, судимість за які не знята та не погашена, який не працює, котрому відоме місце проживання свідка в даному кримінальному провадженні, тому існують наявні ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України: переховуватися від органів досудового розслідування та/ або суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; незаконно впливати на свідка у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення, у зв`язку з чим, жоден з більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для запобігання ризикам, зазначеним вище.
19.01.2023 р. ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, по факту придбання та зберігання з метою збуту наркотичних речовин до місць позбавлення волі.
В судовому засіданні прокурор клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою підтримав повністю. Зазначив, що існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема підозрюваний ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, зможе переховуватися від органів досудового розслідування та/ або суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення. Окрім того, прокурор просив звернути увагу слідчого судді на те, що підозрюваний ОСОБА_5 визнає свою вину у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 255-1 КК України (Умисне встановлення або поширення в суспільстві злочинного впливу, вчинене в ізоляторах тимчасового тримання, слідчих ізоляторах чи установах виконання покарань), матеріали якого перебувають на розгляді в Ірпінському районному суді Київської області, тому він має вплив на осіб, які відбувають покарання в ДУ "РВК №73", як особисто, так і через його підлеглих. Отже, буде здійснювати незаконний вплив на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.
Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні у своєму виступі заперечив проти обрання відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Зазначив, що працює офіційно на СТО в м. Київ автослюсарем близько 1 року. На даний час підтверджуючих документів надати не може, оскільки був затриманий працівниками поліції. Графік роботи з 9 до 17 години, іноді затримується до 19 години. Вину в інкримінованому йому діянні не визнає. Пояснив, що їздив до м. Чуднів купувати запчастини до автомобіля. Повертаючись додому у м. Київ через с. Райки Бердичівського району, на під"їзді до Райківської колонії був затриманий працівниками колонії. При собі у нього не було жодних пакунків з наркотичною речовиною, де взялися пакунки, він не знає. Знайомих в РВК №73 у нього немає. Зазначив, що відносно нього дійсно є кримінальна справа за ч. 2 ст. 255-1 КК України, яка перебуває на розгляді в Ірпінському суді Київської області, він не ухиляється від явки в судові засідання. Справа розглядається вже близько півтора роки, по зазначені справі має бути укладена угода, жодний запобіжний захід в даному кримінальному провадженню щодо нього не обирався. Додатково зазначив, що одружений, має дружину та дитину, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , йому потрібно утримувати його сім"ю. У зв"язку з чим, просив застосувати до нього домашній арешт або інший більш м"який запобіжний захід.
Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні у своєму виступі заперечила проти обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки жодний ризик, зазначений у клопотанні, слідчим не доведений та не обґрунтований. Зокрема, ризик впливу на свідків не доведений, оскільки один свідок водій автомобіля, з яким підозрюваний не спілкується, та не знайомий, інший свідок - працівник колонії, якого ОСОБА_5 також не знає. Захисник зазначила, що підозрюваний ОСОБА_5 дійсно офіційно працевлаштований на СТО в м. Київ, однак жодних письмових доказів суду надати не можуть, оскільки підозрюваний був затриманий працівниками поліції в м. Бердичів, керівництво СТО обіцяло надати документи через кілька днів. Окрім того, прокурором не зазначено альтернативного запобіжного заходу та не обґрунтовано не можливість їх застосування до підозрюваного. Також слідством не доведено та не надано доказів того, що підозрюваний ухилявся від слідства чи перебував у розшуку. У зв"язку з чим, захисник просила обрати ОСОБА_5 запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час з 20 до 7 години за його місцем проживання у м. Київ. Власником квартири, де проживає підозрюваний є батько його дружини, який надав письмову заяву у довільній формі, зі змісту якої він не заперечує щодо проживання ОСОБА_5 в його квартирі. Документи щодо права власності на квартиру надати не можуть, оскільки дружина знаходиться в лікарні, а реєстр права власності на даний час для вільного доступу закритий.
Заслухавши виступи учасників судового процесу, вивчивши матеріали справи, слідчий суддя встановив наступне.
Згідно статті 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Статтею 8 КПК України встановлено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Також Вищий Спеціалізований Суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі від 04.04.2013 № 511-550/0/4-13 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» наголошує, що, вирішуючи питання про застосування, продовження, зміну або скасування запобіжного заходу при розгляді відповідних клопотань, слідчий суддя, суд щоразу зобов`язаний враховувати, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (Конвенція), а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ).
Право на свободу й особисту недоторканність є одним із найбільш значущих прав людини. Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Згідно ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою. Тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим Кодексом.
Слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.
Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
18.01.2023 р. о 18-50 год згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, фактично було затримано ОСОБА_5 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
Як вбачається з матеріалів клопотання, ОСОБА_5 у невстановлений слідством час, в невстановленому слідством місці, невстановленим слідством способом, незаконно придбав особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, загальною масою 74,243 грам, який зберігав при собі з метою збуту до 18.01.2023 р.
Цього ж дня ОСОБА_5 , продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру, направленого на збут наркотичних засобів у місця позбавлення волі, у невстановлений слідством час, в невстановленому слідством місці, помістив незаконно придбаний ним особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс до поліетиленового згортку та, використовуючи технічну липку стрічку з чорного полімерного матеріалу, виготовив пакунок для зручності його перекидання на територію Державної установи «Райківська виправна колонія (№73)» (далі ДУ «РВК (№73)», що розташована по вул. Центральна, 1, в с. Райки, Бердичівського району, Житомирської області.
Близько 18 год. 50 хв. ОСОБА_5 , знаходячись поруч адміністративної будівлі державної установи ДУ «РВК (№73)», що розташована по вул. Центральна 1, в с. Райки, Бердичівського району, Житомирської області, взявши заздалегідь приготовлений пакунок з особливо небезпечним наркотичним засобом канабіс, приготувався перекинути його на територію ДУ «РВК (№73)», однак вищевказаний пакунок з особливо небезпечним наркотичним засобом не встиг перекинути, так як був затриманий працівниками вищевказаної установи.
Своїми умисними діями ОСОБА_5 скоїв злочин, передбачений ч. 2 ст. 307 КК України, тобто незаконне придбання та зберігання з метою збуту наркотичних засобів у місця позбавлення волі.
Отже, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрювану особу з певним злочином, та які не повинні бути переконливими в тій мірі, щоб звинуватити особу у його вчиненні, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування.
При вирішенні вказаного клопотання, слідчим суддею встановлено, що докази, надані слідчим, свідчать про існування обґрунтованої підозри в даному кримінальному провадженні, яка дає підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 причетний до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
Так, обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення підтверджується зібраними органом досудового розслідування доказами, а саме:
- протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину - ОСОБА_5 від 18.01.2023 р.;
- протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 18.01.2023 р.;
- висновком експертизи матеріалів речовин та виробів від 19.01.2023 р.;
- іншими зібраними в кримінальному провадженні доказами.
Також під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Зокрема, враховується те, що ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий за вчинення тяжких корисливих злочинів, судимість за які згідно ст. 89 КК України не знята та не погашена, крім того, відносно останнього на розгляді в Ірпінському суді Київської області перебуває кримінальне провадження за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 255-1 КК України, при цьому, підозрюваний на шлях виправлення не став та вчинив новий тяжкий умисний злочин у сфері незаконного обігу наркотичних засобів. У зв"язку з чим, існує ризик, визначений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України: вчинити інше кримінальне правопорушення.
Також в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, пов"язаного з незаконним обігом наркотичних засобів, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна, тому під тяжкістю покарання підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, тим самим, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином шляхом неявки на виклики до слідчого чи суду. Тобто, існують ризики, передбачені п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Разом з тим, слідчий суддя вважає, що органом досудового розслідування не доведено наявності інших ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України та необхідності застосування найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
В судовому засіданні прокурором не доведено, що підозрюваний ОСОБА_5 може здійснювати незаконний вплив на свідків в даному кримінальному провадженні з метою зміни ними своїх показів, оскільки він має доступ до матеріалів кримінального провадження, в яких містяться анкетні дані та адреси проживання свідків, оскільки як встановлено під час розгляду даного клопотання свідок ОСОБА_8 надав покази, які співпадають з показами підозрюваного, а свідок ОСОБА_9 є посадовою особою РВК № 73, тому підозрюваний не має на нього ніякого впливу. Крім того покази даних свідків суттєво різняться щодо обставин події. Отже, ризик, зазначений у п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України: незаконний вплив на свідків у цьому ж кримінальному провадженні прокурором в судовому засіданні не доведено.
Також слідчим суддею в судовому засіданні встановлено, що підозрюваний ОСОБА_5 станом на 20.01.2023 р. має місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , за яким він зареєстрований з 27.01.2006 р.
Встановлено, що ступінь соціальних зв"язків підозрюваного ОСОБА_5 є стійкими та сформованими, оскільки ОСОБА_10 перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_11 з 29.11.2014 р., яка згідно матеріалів клопотання проживає за адресою: АДРЕСА_2 .
Встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_11 мають на утриманні новонароджену доньку ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ).
Також в матеріалах клопотання міститься заява власника квартири ОСОБА_12 від 19.01.2023 р., зі змісту якої встановлено, що за адресою: АДРЕСА_2 , проживає його донька ОСОБА_11 разом з її чоловіком ОСОБА_5 та їхньою новонародженою донькою. Власник квартири не заперечує щодо проживання ОСОБА_5 в зазначеній квартирі.
Отже, слідчий суддя приходить до висновку, що підозрюваний ОСОБА_5 є єдиним утриманцем його сім"ї (як дружини, яка на день розгляду клопотання перебувала в лікарні у зв"язку з пологами, так і новонародженої доньки).
Окрім того, слідчий суддя приймає до уваги надані в судовому засіданні пояснення як підозрюваного, так і сторони захисту про те, що ОСОБА_5 офіційно працевлаштований автослюсарем на СТО в м. Київ. Також є інвалідом 3-ї групи з дитинства.
За таких обставин, слідчий суддя дійшов до переконання, що прокурором в судовому засіданні не доведено наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.
Згідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п"ятою статті 176 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 194 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.
З урахуванням наведеного, слід визнати те, що під час розгляду клопотання прокурором не було доведено, що більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків під час досудового розслідування.
Оскільки прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, але не доведено наявності достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, та недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, слідчий суддя застосовує положення ч. 3 ст. 194 КПК України та вважає достатнім на даній стадії кримінального провадження застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час з покладенням на нього обов`язків, визначених ч. 3 ст. 194 КПК України.
Сам по собі факт наявності підозри у вчиненні кримінального правопорушення та ймовірність призначення ОСОБА_5 суворого покарання за відсутності доказів, що застосування більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного ОСОБА_5 є недостатніми для запобігання ризикам, передбачених ст. 177 КПК України, не свідчить про неефективність запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час.
Крім того, слідчий суддя зазначає, що при виявленні обставин, які будуть свідчити про фактичну неефективність домашнього арешту прокурор разом зі слідчим не позбавлений процесуальної можливості звернутись з відповідним клопотанням до слідчого судді, щодо зміни запобіжного заходу на більш тяжкий.
При обранні запобіжного заходу ОСОБА_5 слідчий суддя оцінив в сукупності обставини, визначені ст. 178 КПК України, та враховує наявність у нього місця реєстрації, наявність місця проживання, за яким проживають його дружина та новонароджена дитина, які перебувають на його утриманні, його молодий вік, наявну інвалідність 3-ї групи з дитинства, офіційне працевлаштування.
На підставі викладеного, керуючись статтями 176-178, 179, 193-194, 196- 197, 309, 376, 395 КПК України, слідчий суддя, -
п о с т а н о в и в:
У задоволенні клопотання старшого слідчого відділу Бердичівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області капітана поліції ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 відмовити.
Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на два місяці.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 обов"язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:
- заборонити підозрюваному ОСОБА_5 залишати житло, в якому він проживає та яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , в період часу з 20 год. 00 хв. по 07-30 год. наступної доби.
- зобов`язати підозрюваного ОСОБА_5 прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду;
- не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає та перебуватиме під домашнім арештом ( АДРЕСА_2 ), без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
- утриматись від спілкування зі свідками у цьому ж кримінальному провадженні;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Обов`язки, визначені ухвалою слідчого судді, покладаються на підозрюваного ОСОБА_5 згідно ст. 194 ч. 6 КПК України, на строк не більше двох місяців, тобто до 20 березня 2023 року включно.
У разі необхідності цей строк може бути продовжено за клопотанням прокурора.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що відповідно до частини 5 статті 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.
Згідно ст. 181 ч. 4 КПК України орган національної поліції зобов"язаний негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту і повідомити про це слідчого.
Копію ухвали вручити підозрюваному.
Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п"яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1