Справа № 766/2762/19
1-і/214/211/22
У Х В А Л А

Іменем України

22 грудня 2022 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

за участю захисника ОСОБА_4

за участю обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кривому Розі клопотання по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 121 ч.2, 186 ч.2 КК України про продовження дії запобіжного заходу, суд,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло клопотання прокурора, в якому він просить: запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 продовжити строком на 60 днів.

Відповідно до ч.1 ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, що кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності, в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура. На розгляді Херсонського міського суду Херсонської області перебував обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0003087 від17.09.2019 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121, ч.2 ст.186, КК України. Зазначає, що ОСОБА_5 близько 23:50 годин, перебуваючи в парковій зоні біля кафе «Ревєра» за адресою: м. Херсон, пр-т. Ушакова, буд. 2а, переслідуючи прямий умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , на ґрунті раптово виниклого конфлікту,усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, наніс потерпілому ОСОБА_6 по 2 удари ногами в правий та у лівий бік тулуба у той час як потерпілий лежав на землі, чим спричинив останньому тілесні ушкодження(згідно висновку судово-медичної експертизи КЗ «Бюро судово-медичної експертизи» № 1174 від 18.09.2019), які за ступенем тяжкості розділено на 4групи:-1 група: розриви діафрагмальної та вісцеральної поверхні лівої частки печінки,розрив брижі тонкого кишечника, крововилив у м`яз передньої стінки живота,синці живота та області лівої реберної дуги, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, за критерієм небезпеки для життя. -2 група: переломи ребер праворуч 3,4 по середньсключічній, 5-9 по передній пахвовій лінії, ліворуч 5,6 ребер по середній пахвовій лінії, крововиливи у м`які тканини у ділянках переламів, синці грудної клітини, мають ознаки тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, за критерієм тривалого розладуздоров`я.-3 група: крововилив під м`яку мозкову оболонку у борознах лiвoї лобної татім`яної частки головного мозку, крововилив у м`які покрови голови, численні синці та садна обличчя, забійні рани слизової нижньої губи з відривом від ясен,забійна рана правої вушної раковини, мають ознаки легких тілесних ушкоджень,що спричинили короткочасний розлад здоров`я. 4 група: синці шиї, синці та садна правої верхньої та нижньої кінцівок, мають ознаки легких тілесних ушкоджень. Всі виявлені ушкодження є прижиттєвими, утворилися незадовго до настання смерті від дії тупих предметів з обмеженою поверхнею. У прямому причинному зв`язку з настання смерті перебувають ушкодження першої групи. Можливість утворення виявлених ушкоджень при падінні потерпілого з висоти власного зросту виключена. Смерть настала від закритої травми органів черевної порожнини у вигляді розривів печінки та брижі тонкого кишечника, яка ускладнилася гострою крововтратою, згідно висновку судово-медичної експертизи КЗ «Бюро судово-медичної експертизи»№ 1174 від 18.09.2019, що відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть потерпілого. Зазначає, що таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,кваліфікуючими ознаками якого є: умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого. Крім того, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 діючи за попередньою змовою з особою, матеріали відносно якої органом досудового розслідування виділено в окреме провадження, 04.09.2019 року в період часу з01.30 год. до 02.00 год., перебуваючи на території «Автовокзалу», що розташований за адресою: м.Херсон, вул. Полковника Кедровського, 1,усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переслідуючи прямий умисел, направлений на протиправне відкрите викрадення чужого майна,повторно, з корисливих мотивів, із застосуванням до потерпілого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , фізичного насильства, яке не є небезпечним для його життя чи здоров`я, яке виразилось у нанесенні ОСОБА_5 одного удару в область обличчя, від якого потерпілий впав на землю, після чого декількох ударів руками та ногами в область тулубу та ніг потерпілого, в цей час інша особа, матеріали відносно якої органом досудового розслідування виділено в окреме провадження, нанесла три удари пляшкою в область лоба ОСОБА_7 ,чим спричинили останньому відповідно до висновку експерта ХОБ СМЕ № 628від 16.09.2019 року тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин обличчя,забійних ран лоба, синця лівих повік від травматичних дій тупими предметами,що відносяться до легких тілесних ушкоджень, після чого відкрито заволоділи майном потерпілого ОСОБА_7 , а саме особа, матеріали відносно якої органом досудового розслідування виділено в окреме провадження, зняла з плеча чоловічу сумку марки «HedgrenEscapade» вартістю 291,67 грн. (відповідно до висновку товарознавчої експертизи № 2827-МТ від 16.09.2019), в якій знаходився мобільний телефон марки «Lenovo Р780», вартістю 866,67 грн.(відповідно до висновку товарознавчої експертизи № 2827-МТ від 16.09.2019), мобільний телефон марки «Nokia 515K», який не представляє матеріальної цінності для потерпілого, а ОСОБА_5 з землі забрав поліетиленовий пакет потерпілого, в якому знаходились грошові кошти в сумі 500 гривень, паспорт громадянина України та водійське посвідчення на ім`я потерпілого в результаті чого спричинили потерпілому ОСОБА_7 матеріальний збиток на загальну суму1658,34 гривень. Зазначає, що таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,кваліфікуючими ознаками якого є: відкрите викрадення чужого майна(грабіж), поєднаний із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб. Зазначає, що на даному етапі судового розгляду кримінального провадження, наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбачених ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 186 КК України, підтверджується зібраними у ході досудового розслідування матеріалами, які будуть досліджені у суді під час судового розгляду по суті. Вказує, що окрім доказів причетності до інкримінованого злочину, органами досудового розслідування також було вивчено особу ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Новий Буг, Новобузького району,Миколаївської області, українця, громадянина України, невійськовозобов`язаного, офіційно не працевлаштованого, неодруженого, на утриманні малолітніх дітей не маючого, з середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:- 05.05.2010 року Новобузьким РС Миколаївської області за ч.2 ст.187 ККУкраїни до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна; 07.06.2010 року Новобузьким РС Миколаївської області за ч.2 ст.185, ч.4ст. 70 КК України до 7 років 8 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна; 30.05.2019 року до Новобузького РС Миколаївської області направлено обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 395 КК України з угодою про визнання винуватості. Вказує, що на теперішній час ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 27.04.2022 року включно. Зазначає, що на даному етапі досудового розслідування ризики відповідно до ст.177 КПКУкраїни, які були враховані Херсонським міським судом Херсонської області при обранні запобіжного заходу та в подальшому при продовженні від 28.02.2022 у виді тримання під вартою залишились незмінними та актуальними. ОСОБА_5 обвинувачується у злочині проти життя та здоров`я та власності, який є тяжким та за яке передбачено максимальне покарання у вигляді десяти років позбавлення волі, що у сукупності дає обґрунтовані підстави вважати про наявність ризиків, передбачених п.1 ч.1 ст.177 КПК України (обвинувачений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.) Вказує, що утриманців у ОСОБА_5 немає. Характер вчиненого кримінального правопорушення та особи обвинуваченого вказують на наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177КПК України (підозрюваний може незаконно впливати на свідків). Наполягає, що також існує і ризик повторення протиправної поведінки ( п.12 ч.1 ст.178 КПК України), оскільки ОСОБА_5 офіційно не працевлаштований,законних джерел доходів немає та відсутні стійкі соціальні зв`язки. За таких обставин, обґрунтованим вважає продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти вищезазначеним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченому ОСОБА_5 .

Також до суду надійшло клопотання обвинуваченого, в якому він просить змінити запобіжний захід на особисте зобов`язання. При цьому посилається, що після окупації адміністрація Херсонського СІЗО співпрацювала з окупантами, він набув статуса полоненого, піддавався катування, а після звільнення м. Херсона добровільно з`явився до правоохоронних органів.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав повністю та підтвердив його зміст.

Обвинувачений у судовому засіданні пояснив, що заперечує проти задоволення клопотання прокурора та підтримав своє клопотання. Також пояснив, що відносно потерпілого ОСОБА_7 ніяких дій не вчиняв, а потерпілого ОСОБА_6 , штовхнув.

У судовому засіданні захисник пояснив, що заперечує проти задоволення клопотання прокурора, вважає, що ризики не доведені.

Вислухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 належить продовжити.

При цьому суд враховує наступне. Як передбачено ст. 331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців; у разі закінчення строку дії ухвали суду про тримання під вартою та неможливості розгляду судом питання про продовження строку тримання під вартою в умовах воєнного стану продовження строку тримання під вартою здійснюється у порядку, встановленому статтею 615 цього Кодексу.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.186 ч.2, 121 ч.2 КК України, останнє з яких є тяжким злочином проти життя та здоров`я особи та за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

Відносно обвинуваченого ОСОБА_5 був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого був продовжений по 27 квітня 2022 року. Клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 надійшло до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області 22 квітня 2022 року. Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області розгляд цього клопотання призначався на 25 квітня, 24 червня, 29 липня, 26 жовтня 2022 року, тобто кожного разу з перервою, яка не перевищувала двох місяців, якщо ці місяці послідовно рахувати від 27 квітня 2022 року. Кожного разу судом відкладався розгляд клопотання про продовження цього строку, так як суд не мав можливості забезпечити участь обвинуваченого, а отже розглянути та вирішити по суті питання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою. Про неможливість вирішити клопотання по суті, суд після кожного засідання повідомляв установу, в якій тримався обвинувачений. Виходячи з того, що обвинувачений після 27 квітня 2022 року по даний час продовжує триматися під вартою, суд вважає, що установою, в якій він тримався, застосовувалися, як це передбачено ст.331 ч.4 КПК України, положення ст. 615 КПК України, а тому строк його тримання під вартою закінчується 27 грудня 2022 року. На переконання суду за таких обставин клопотання про продовження строку тримання під вартою підлягає вирішенню саме по суті, зокрема, з точки зору обґрунтованості клопотання та доцільності подальшого тримання обвинуваченого під вартою. Суд бере до уваги, що в разі визнання ОСОБА_5 винним та при призначенні йому покарання у вигляді позбавлення волі, згідно ст.72 КК України та ст.374 КПК України суд буде зобов`язаний зарахувати йому у строк відбування покарання увесь час перебування під вартою і таке зарахування буде відповідати інтересам обвинуваченого, не буде порушувати його прав.

Судове провадження на даний час не завершене, тому до 27 грудня 2022 року закінчити розгляд справи не вбачається за можливе.

Суд приходить до переконання, що існує ризик, передбачений ст. 177 ч.1 КК України, а саме, що обвинувачений може ухилитися від суду, так як в разі визнання його винним йому загрожує покарання у вигляді тривалого позбавлення волі.

Також суд бере до уваги, що обвинувачений не заперечує застосування насильства до потерпілого ОСОБА_6 , що є вагомим доказом на підтвердження обвинувачення за ст. 121 ч.2 КК України.

При цьому суд також бере до уваги відомості про особу обвинуваченого, який не одружений, утриманців не має, офіційно не працевлаштований, офіційного джерела доходу не має.

Також суд вважає, що обвинувачений, перебуваючи на свободі, може вчинити інший злочин, оскільки був засуджений: 5 травня 2010 року Новобузьким РС Миколаївської області за ч.2 ст.187 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна; 7 червня 2010 року Новобузьким РС Миколаївської області за ч.2 ст.185, ч.4 ст. 70 КК України до 7 років 8 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна; 30 травня 2019 року до Новобузького РС Миколаївської області направлено обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 395 КК України з угодою про визнання винуватості.

На переконання суду інший запобіжний захід, на переконання суду, не буде достатнім для запобігання визначеним судом ризикам, а тому клопотання про зміну запобіжного заходу задоволенню не підлягає.

Тому суд вважає, що доцільним є продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 строк тримання під вартою. Суд приходить до переконання, що строк тримання під вартою обвинуваченому належить продовжити, згідно ст.197 КПК України, строком на 60 днів. Зважаючи на те, що юридичне значення ухвали про продовження строку тримання під вартою є в продовженні строку, який закінчується, то юридично значима дія цієї ухвали, починається з дня закінчення строку тримання під вартою, та вказані 60 днів необхідно відраховувати з 27 грудня 2022 року і продовжити строк тримання під вартою до 25 лютого 2023 року.

Вирішуючи питання про те, з якого часу належить відраховувати вказані 60 днів, суд бере до уваги також наступне. Як зазначено у «Словнику української мови» в 11 томах (том 8, 1977р., стор.171.), тлумачення значення слова «продовжувати», визначено таким чином: «Робити довшим за часом, збільшувати строк чого-небудь».

Отже продовження строку починається з часу, коли такий строк закінчується, і такий строк необхідно збільшити, а не з часу, коли такий строк, ще продовжує тривати.

Відлік часу, з якого починає діяти продовжений строк тримання під вартою, з моменту винесення такої ухвали, а не з часу закінчення раніше продовженого строку є нелогічним і суперечить, наведеному вище, науковому тлумаченню слова «продовжити». При такому розумінні відліку продовженого строку, строк тримання продовжується не на 60 днів, а на фактично менший строк.

Керуючись ст.ст. 331, 369-372 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , продовжити до 25 лютого 2023 року.

На ухвалу на протязі п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: ОСОБА_9 ОСОБА_10