Провадження № 1-кп/243/584/2022
Справа № 243/3396/22
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2022 року

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів у системі EasyCon на підставі наказу № 29 про впровадження дистанційної роботи Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 10 травня 2022 року, кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000555 від 01 жовтня 2022 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , уродженця м. Дзержинськ Донецької області, українця, громадянина України, освіта середньо-спеціальна, не працюючий, неодружений, на утриманні має неповнолітню дитину, зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

захисник ОСОБА_5 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

На початку квітня 2014 року на території Донецької області України невстановленими особами для насильницького підтримання влади незаконної самопроголошеної так званої «Донецької народної республіки» було створено непередбачене законом збройне формування, яке мало організовану структуру військового типу, а саме єдиноначальність, підпорядкованість, чітку ієрархічність та дисципліну, були озброєні вогнепальною зброєю, вибухівкою, а також мали тяжке військове озброєння та військову техніку. Крім того в зазначеному формуванні було визначено механізм вступу до нього, порядок проходження служби, в кожному структурному підрозділі ставились завдання щоденної діяльності, яка полягала в здійсненні методами військових операцій силової підтримки незаконно створених структур ДНР, придушення організованого опору населення на окупованій території, депортації населення Донецької області, встановлення режиму військового стану, протистояння правоохоронним органам державної виконавчої влади України, знищення їх живої сили і матеріальних засобів, а також скоєння інших тяжких і особливо тяжких кримінальних правопорушень. Вказані формування дислокувались в різних населених пунктах та місцевостях Донецької області та мали загальну координацію керівництва.

Наприкінці жовтня 2014 року, більш точної дати встановити не виявилося можливим, ОСОБА_3 , діючи з прямим умислом вступив до незаконного збройного формування самопроголошеної так званої «Донецької народної республіки».

При цьому, ОСОБА_3 , вступаючи до незаконного збройного формування самопроголошеної так званої «Донецької народної республіки», був достовірно обізнаним, що останнє не відноситься до збройних формувань, передбачених Законами України «Про Збройні Сили України», «Про Службу Безпеки України», «Про міліцію», «Про Державну прикордонну службу України», «Про національну гвардію України», «Про державну охорону органів державної влади України та посадових осіб» та іншими законодавчими актами України, якими передбачено створення та функціонування збройних формувань України.

Діючи далі, усвідомлюючи протиправність своїх дій, з метою участі у діяльності непередбаченого законом збройного формування, ОСОБА_3 увійшов до незаконного збройного формування «ДНР», під командуванням невстановленої в ході досудового розслідування особи. Ознайомившись з встановленими правилами поведінки, правами та обов`язками члена вказаного збройного формування, ОСОБА_3 , надав свою добровільну згоду на їх дотримання та виконання, тим самим, підтвердив свої наміри на участь у вищевказаному незаконному збройному формуванні та виконанню його цілей і завдань.

Так, у період часу з кінця жовтня 2014 року до середини листопада 2014 року більш точний час в ході досудового слідства встановити не виявилось можливим, ОСОБА_3 здійснював свої умисні противоправні дії у складі непередбаченого законом збройного формування, виконував накази свого керівництва, а саме здійснював контрольно-пропускний режим на вході в приміщення адміністративної будівлі колишнього « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованої за адресою АДРЕСА_3 .

Після чого, продовжуючи свою протиправну діяльність, ОСОБА_3 у період часу з середини листопада 2014 року до лютого 2015 року, більш точний час в ході досудового слідства встановити не виявилося можливим, під командуванням невстановленої в ході досудового розслідування особи здійснював свої умисні противоправні дії у складі непередбаченого законом збройного формування, виконував накази свого керівництва, а саме був водієм автомобіля, на якому перевозив продукти харчування до місць розташування підрозділів НЗФ «ДНР» у м. Горлівка Донецької області.

Таким чином, дії ОСОБА_3 виразились в активній участі в діяльності непередбаченого законом збройного формування, що супроводжувались вчиненням опору представникам влади.

З огляду на викладене, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України, тобто в участі у діяльності непередбаченого законом збройного формування.

В підготовчому судовому засіданні учасники розгляду кримінального провадження не заперечували проти здійснення розгляду даного кримінального провадження в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою програмного забезпечення «EasyCon».

Під час досудового розслідування кримінального провадження, внесеного 01 жовтня 2022 року до ЄРДР за № 0000555, між обвинуваченим ОСОБА_3 та прокурором Слов`янської окружної прокуратури ОСОБА_4 16 грудня 2022 року була укладена угода про визнання винуватості та скріплена підписами сторін. За умовами даної угоди сторони домовились:

Обвинувачений ОСОБА_3 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України, і зобов`язується у судовому провадженні беззастережно визнати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення;

Сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 260 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки, із звільненням від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні винуватим у скоєнні злочину визнав себе повністю, щиро розкаявся, свої права, передбачені ст. 474 КПК України розуміє.

Обвинувачений ОСОБА_3 та прокурор в судовому засіданні заявили, що вони цілком розуміють наслідки угоди, укладення угоди є добровільним і не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж передбачені в угоді.

Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні зазначив, що угода була складена добровільно, у його присутності, та не порушує прав підзахисного.

Суд переконався, що обвинувачений розуміє свої права, передбачені КПК України, зокрема ст. 474 КПК України, у добровільності укладання сторонами угоди і, що угода не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок, дії будь-яких інших обставин ніж ті, які передбачені в угоді. Узгоджені сторонами вид і міра покарання не є такими, що не відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, а також наслідки укладення та затвердження угоди передбачені ст. 473 КПК України.

Судом вислухані показання обвинуваченого та оглянуті представлені в підготовче судове засідання матеріали кримінального провадження з метою перевірки угоди про визнання винуватості на відповідність нормам КПК та КК України, за якими суд встановив, що умови угоди, не суперечать вимогам КПК України, оскільки вона укладена у провадженні щодо тяжкого злочину, відповідає вимогам ст. 472 КПК України, не суперечить вимогам КК України, оскільки обставини, викладені в ній відповідають матеріалам справи, дії обвинуваченого кваліфіковано вірно за ч. 2 ст. 260 КК України, тобто в участі у діяльності не передбачених законом збройних формувань. Узгоджене покарання відповідає особі обвинуваченого, та вимогам ст. 58 Конституції України, оскільки відповідає санкції частини статті, яка діяла на момент вчинення обвинуваченим правопорушення, а також вимогам КК України, умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободі чи інтереси сторін або інших осіб, укладення угоди було добровільним, про що свідчать як особисті підписи обвинуваченого на угоді, так і його пояснення в судовому засіданні, обвинувачений має можливість виконувати взяті на себе угодою зобов`язання, підстави для визнання винуватості є дійсними.

Обвинуваченому ОСОБА_3 роз`яснені наслідки невиконання угоди передбачені нормами ст. 476 КПК України.

Дослідивши представлені в підготовче судове засідання матеріали кримінального провадження, враховуючи, що 16 грудня 2022 року обвинувачений ОСОБА_3 та прокурор ОСОБА_4 під час досудового розслідування досягли угоди про визнання винуватості, підписали її в присутності захисника, при цьому ОСОБА_3 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення за вказаних обставин, між ним та прокурором була досягнута домовленість про призначення ОСОБА_3 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, із звільненням від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком, а тому суд вважає, що справу можливо розглянути відповідно до положень ч. 2 ст. 473, ч. 4 ст. 474 КПК України.

Суд приходить до переконання, що угоду належить затвердити, а ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України, тобто в участі у діяльності непередбаченого законом збройного формування, обумовлене угодою про визнання винуватості.

Речові докази відсутні.

Цивільний позов не заявлений.

Запобіжний захід не обирався.

Процесуальні витрати відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 368, 370, 473, 474, 475, 476 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Угоду про визнання винуватості між ОСОБА_3 та прокурором Слов`янської місцевої прокуратури Донецької області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000555 від 01 жовтня 2022 року - затвердити.

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України.

Призначити ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 260 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 3(три) роки.

Застосувати до ОСОБА_3 ст. 75 КК України, і відповідно до положень наведеної статті кримінального закону звільнити ОСОБА_3 від відбуття покарання, призначеного по даному вироку з випробуванням та іспитовим строком 1 (один) рік.

Відповідно до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст.76КК України покласти на ОСОБА_3 додатковий обов`язок не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Згідно із ч. 4 ст. 394 КПК України, вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним про визнання винуватості може бути оскаржений в апеляційному порядку:

обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч. 4, 6, 7 ст. 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди, затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 364 КПК України угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Вирок складено у єдиному екземплярі у нарадчій кімнаті.

Головуючий-суддя: ОСОБА_1