КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження 11-кп/824/1355/2023 Категорія - ч. 1 ст. 366 КК України
Єдиний унікальний номер 359/8381/15-к Головуючий у суді 1 інстанції - ОСОБА_1
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3

ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження № 0000378, внесеного до ЄРДР 12 листопада 2014 року, по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 на вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 вересня 2022 року, яким

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Старе, Бориспільського р-ну, Київської обл., громадянин України, одружений, з вищою освітою, працюючий інспектором відділу реагування патрульної поліції Бориспільського РУП у Київській області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

визнаний невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 366 КК України, та виправданий у зв`язку з відсутністю в його діянні складу злочину,

за участю сторін апеляційного провадження:

прокурора ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А :

Органом досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачується за таких обставин.

Так наказом № 285 о/с від 25 квітня 2013 року ОСОБА_6 призначено на посаду інспектора відділення Державної автомобільної інспекції Бориспільського міського відділу (з обслуговування міста Бориспіль та Бориспільського району) ГУ МВС України в Київській області (далі ВДАІ Бориспільського МВ).

30 грудня 2013 року інспектором ДПС взводу № 2 РДПС ДАІ із ЗС при УДАІ ГУМВС України в Київській області ОСОБА_10 та старшим інспектором ДПС взводу №3 РДПС ДАІ із ЗС при УДАІ ГУМВС України в Київській області ОСОБА_11 складено рапорти на ім`я начальника УДАІ ГУМВС України в Київській області ОСОБА_12 про те, що 29 грудня 2013 року під час несення служби на 20 км автошляху Київ-Овруч в с. Нові Петрівці Вишгородського району Київської області, водій автомобіля марки «Хонда», державний номерний знак НОМЕР_1 , не виконав їх вимогу про зупинку, що надавалась за допомогою жезла та свистка, чим порушив п. 2.4 ПДР України, затверджених постановою КМУ № 1306 від 10 жовтня 2001 року. Зазначений автомобіль зупинений не був, у зв`язку з чим не встановлено та не зафіксовано будь-якими засобами особу, яка керувала цим транспортним засобом.

Уподальшому працівниками УДАІ ГУМВС України в Київській області за допомогою електронної пошукової системи власників автотранспортних засобів встановлено, що власником автомобіля марки «Хонда», державний номерний знак НОМЕР_1 є ОСОБА_13 , який зареєстрований в м. Борисполі Київської області, а тому, зазначені рапорти, відповідно до положень ст. 276 КУпАП, направлені до ВДАІ Бориспільського МВ для вирішення питання про притягнення винної особи, яка порушила п. 2.4 ПДР України до адміністративної відповідальності.

Вирішення питання щодо розгляду адміністративних матеріалів про порушення водієм автомобіля марки «Хонда», державний номерний знак НОМЕР_1 п. 2.4 ПДР було доручено інспектору цього ж відділення ОСОБА_6 .

Отримавши рапорти інспекторів ДПС взводу № 2 РДПС ДАІ із ЗС при УДАІ ГУМВС України в Київській області ОСОБА_10 та старшого інспектора ДПС взводу № 3 РДПС ДАІ із ЗС при УДАІ ГУМВС України в Київській області ОСОБА_11 від 30 грудня 2013 року про те, що 29 грудня 2013 року під час несення служби на 20 км автошляху Київ-Овруч в с. Нові Петрівці Вишгородського району Київської області, водій автомобіля марки «Хонда», державний номерний знак НОМЕР_1 не виконав їх вимогу про зупинку, що надавалась за допомогою жезла та свистка, чим порушив п. 2.4 ПДР, інспектор ВДАІ Бориспільського МВ ОСОБА_6 визначив, що діяння водія зазначеного автомобіля необхідно кваліфікувати за ст. 122-2 КУпАП, як невиконання водієм вимог працівника міліції про зупинку транспортного засобу.

З метою встановлення особи правопорушника ОСОБА_6 в період з 2 по 6 січня 2014 року їздив до місця реєстрації ОСОБА_13 , а саме на АДРЕСА_2 , однак, не виявив останнього за місцем реєстрації та пояснення від нього не відібрав.

В порушення норм ст. ст. 254, 256 КУпАП, без відібрання пояснення у правопорушника та при відсутності будь-яких інших доказів вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_13 у ОСОБА_6 7 січня 2014 року виник умисел на притягнення ОСОБА_13 до адміністративної відповідальності, і він, діючи умисно, 7 січня 2014 року о 14.30 год. в приміщенні ВДАІ Бориспільського МВ ГУМВС України в Київській області, за адресою: вул. О. Кошового, 4, м. Бориспіль, вніс до офіційного документу - протоколу про адміністративне правопорушення серії АГ2 №141667 завідомо неправдиві відомості про те. що саме ОСОБА_13 29 грудня 2013 року приблизно о 12.30 год., на 20 км автодороги Київ - Овруч, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-2 КУпАП, проте, останній в цей день та в цей час не перебував на 20 км автодороги Київ - Овруч.

У подальшому протокол про адміністративне правопорушення серії АГ2 №141667 був направлений до Бориспільського міськрайонного суду для розгляду по суті.

Відповідно до постанови судді Бориспільського міськрайонного суду ОСОБА_14 від 16 січня 2014 року провадження в адміністративній справі щодо ОСОБА_13 закрито у зв`язку з відсутністю доказів вчинення ОСОБА_13 правопорушення і, відповідно, події правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП.

Дії ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковано як службове підроблення - внесення службовою особою до офіційного документу завідомо неправдивих відомостей, тобто, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.

Вироком суду ОСОБА_6 визнаний невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 366 КК України та виправданий у зв`язку з відсутністю в його діянні складу злочину з тих підстав, що у ОСОБА_6 був відсутній умисел на вчинення службового підроблення, оскільки при складанні протоколу про вчинення ОСОБА_15 адміністративного правопорушення ОСОБА_6 помилково вважав, що надані йому письмові докази вказують на вчинення ОСОБА_15 адміністративного правопорушення, тобто, не усвідомлював неправдивого характеру відомостей, які вносив до протоколу, що виключає відповідальність за ч. 1 ст. 366 КК України.

Не погоджуючись з вироком суду, прокурор ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 визнати винуватим за ч. 1 ст. 366 КК України та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає на дату вчинення кримінального правопорушення 1700 гривень, з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах строком на 1 рік.

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_6 від покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

Посилаючись на невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, п. п. 16, 22, 25 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» № 5від 29 червня 1990 року, положення КПК України, КК України, практику Верховного Суду, вимоги апеляційної скарги прокурор обґрунтовує тим, що висновки суду щодо виправдання ОСОБА_6 у зв`язку з відсутністю в його діянні складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, є надуманими та не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки наявність прямого умислу у ОСОБА_6 підтверджується таким:

- на момент закінчення злочину, тобто, при внесенні недостовірних відомостей до протоколу про адміністративне правопорушення та підписанні його ОСОБА_6 не мав жодного документу або інформації, яка б свідчила про вчинення ОСОБА_13 адміністративного правопорушення за ст. 122-2 КУпАП, - про це свідчить сукупність матеріалів адміністративної справи стосовно ОСОБА_13 ;

- у тексті рапорту старшого інспектора ДПС взводу № 3 роти ДПС ДАІ із забезпечення супроводження при УДАІ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_11 від 30 грудня 2013 року зазначено про порушення п. 2.4 ПДР водієм автомобіля «Хонда Сівік», державний номерний знак НОМЕР_1 , на ділянці а/д Київ-Овруч в с. Нові Петрівці. У рапорті відсутня інформація, яка б вказувала про те, що саме ОСОБА_13 здійснював керування даним автомобілем;

- у тексті рапорту інспектора ДПС взводу № 2 роти ДПС ДАІ із забезпечення супроводження при УДАІ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_10 зазначено про порушення п. 2.4 ПДР водієм автомобіля «Хонда Сівік» державний номерний знак НОМЕР_1 , на ділянці а/д Київ-Овруч в с. Нові Петрівці. У рапорті відсутня інформація, яка б вказувала про те, що саме ОСОБА_13 здійснював керування даним автомобілем;

- факт не спілкування з ОСОБА_13 , оскільки ОСОБА_6 на момент закінчення злочину жодного разу не спілкувався з ОСОБА_13 з приводу вчинення останнім адміністративного правопорушення, про що свідчать надані у суді показання ОСОБА_13 та свідків;

- формальність здійснення дій ОСОБА_6 , направлених на проведення дізнання за фактом вчинення адміністративного правопорушення за ст. 122-2 КУпАП. Ані ОСОБА_6 , ані керівництво ВДАІ навмисно не бажали вжити заходів, направлених на повідомлення належним чином про необхідність прибуття ОСОБА_13 до відділу ДАІ з обслуговування м. Бориспіль. На користь цього свідчить зміст повідомлення про запрошення ОСОБА_13 від 6 січня 2014 року, в якому зазначено про необхідність прибуття до ВДАІ Бориспільського МВ ГУМВС 7 січня 2014 року. Дане повідомлення носить сугубо формальний характер, свідчить про, начебто, вжиття заходів правоохоронним органом на встановлення особи, яка вчинила адміністративне правопорушення за ст. 122-2 КУпАП. Формальність даного повідомлення підтверджується тим, що у ньому відсутні відомості про реєстрацію документу, часу, дати, місця, П.І.Б. особи, якій вручено дане повідомлення, дані щодо суті, часу, дати, місця, кваліфікації вчиненого правопорушення. З урахуванням змісту даного повідомлення неможливо дійтивисновку про пов`язання виклику ОСОБА_13 до правоохоронного органу на 7 січня 2014 року у зв`язку із правопорушенням, яке мало місце за участі автомобіля «Хонда Сівік» 29 грудня 2013 року, та пов`язати із суттю порушень, зафіксованих у рапортах інспекторів;

- ОСОБА_6 не намагався встановити, чи дійсно мало місце адміністративне правопорушення, так як умисно самоусунувся, обмежившись лише спробою відібрання у ОСОБА_13 пояснень, що у свою чергу вказує на спрямованість у ОСОБА_6 умислу на внесення неправдивих відомостей, тобто, завідомо усвідомлює неправдивий характер таких відомостей, в офіційний документ - протокол про адміністративне правопорушення.

На переконання апелянта, ОСОБА_6 , будучи інспектором правоохоронного органу, здійснюючи правозастосовні функції, маючи достатній досвід та стаж роботи та будучи професіоналом у даній сфері, за станом здоров`я маючий достатні інтелектуальні можливості для об`єктивного сприйняття дійсності, змісту та значення складених документів, розумів, що доказів вчинення ОСОБА_13 адміністративного правопорушення немає, відсутні будь-які відомості, які б могли пов`язати ОСОБА_13 з часом, датою, місцем вчинення адміністративного правопорушення. Маючи умисел на доведення злочину до кінця, ОСОБА_6 не забезпечив належне повідомлення ОСОБА_13 про необхідність прибуття до ВДАІ 7 січня 2014 року, умисно не вжив інших заходів для з`ясування обставин вчинення правопорушення, маючи достатньо для цього часу, розуміючи, що діюче на той час законодавство в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху не дозволяло притягнення до адміністративної відповідальності за відсутності встановленої особи водія, склав протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_13 за відсутності самого правопорушника.

Звертається увага апелянтом і на те, що з урахуванням характеру вчинених усіх дій ОСОБА_6 , направлених на з`ясування обставин вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_15 , прослідковується бажання обвинуваченого виконати вказівку керівника ДАІ про притягнення учасників акції «Автомайдан» до адміністративної відповідальності, у зв`язку з чим і були внесені неправдиві відомості щодо порушення ОСОБА_13 ПДР України до протоколу про адміністративне правопорушення.

Заслухавши доповідь судді, позицію прокурора, який підтримав апеляційну скаргу у повному обсязі, захисника та обвинуваченого, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи вирок суду законним та обґрунтованим, обговоривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати, надавши обвинуваченому останнє слово, колегія суддів доходить такого висновку.

Відповідно до ст. 368 КПК України, суд, ухвалюючи вирок, повинен вирішити, зокрема, питання чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, чи містить це діяння склад кримінального правопорушення та чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення.

Положеннями ст. 91 КПК передбачено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

При цьому обов`язок доказування відповідно до ст. 92 КПК Українипокладений на прокурора. Саме сторона обвинувачення повинна доводити винуватість особи поза розумним сумнівом.

Водночас ст.17 КПК України передбачено, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Підозра, обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Зазначена норма закону повністю узгоджується з вимогами ст. 62 Конституції України, відповідно до положень якої обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Наведені положення кореспондуються з вимогами ст.. 22 КПК України, якою передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до положень ст.. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

При цьому, згідно зі ст.. 94 КПК України жоден доказ не має наперед встановленої сили, а слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції під час розгляду кримінального провадження дотримався наведених вимог закону, і висновки суду першої інстанції про визнання ОСОБА_6 невинуватим у вчиненні інкримінованого йому злочину та його виправдання у зв`язку з відсутністю у його діях складу кримінального правопорушення, підтверджуються доказами, які ретельно досліджені, належно оцінені, детально викладені судом у вироку.

Відповідно до показань обвинуваченого ОСОБА_6 в суді першої інстанції вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав та показав, що у зазначений в обвинувальному акті період він працював інспектором з нагляду за дорожнім рухом відділення ДАІ Бориспільського міського відділу ГУ МВС України в Київській області. 2 січня 2014 року у другій половині дня на нараді йому роздали матеріали, рапорти та роздруківка з бази МРЕУ і з зазначенням, за ким зареєстрований автомобіль. Завдання було: сформувати справу і передати до суду. Матеріали були на ОСОБА_13 , який проживав у центрі м. Бориспіль. Він поїхав за адресою проживання ОСОБА_13 , яка була у матеріалах, щоб поспілкуватися з останнім та відібрати пояснення. Разом з напарником, з яким вони були у формі та на службовому автомобілі, приїхали за адресою проживання ОСОБА_13 . Двері квартири відкрила матір ОСОБА_13 . Вони пояснили їй, який матеріал надійшов, та хотіли залишити лист з телефонами, щоб ОСОБА_13 вийшов на зв`язок, але мати відмовилася отримати будь-що від них і закрила двері. На наступний день він приїхав за адресою проживання ОСОБА_13 в районі обіду, постукав у двері, але ніхто не відкрив. Він постукав до сусідки, але та пояснила, що не дуже добре знає сусідів, і відмовилася брати повідомлення. На наступний день йому так само ніхто не відчинив. 7 січня 2014 року в першу зміну, з ранку до третьої години дня, він приїхав до відділення ДАІ та склав протокол згідно з даними, зазначеними у рапортах інспекторів ДАІ, що у нього були. Також зробив запит по базі АРМОР щодо посвідчення водія. Протокол передав до відділу адмінпрактики для направлення до суду. Протокол складав на підставі даних інспекторів ДАІ про те, що водій не зупинився на вимогу працівника ДАІ. Копію протоколу було направлено ОСОБА_13 поштою. У нього не було умислу вносити неправдиву інформацію, вважає, що приклав достатньо зусиль, щоб перевірити викладені в рапортах факти.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження, і це знайшло своє відображення у вироку суду, на обґрунтування винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, сторона обвинувачення послалася на показання свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_16 та письмові докази у справі.

Так, за змістом показань свідка ОСОБА_13 , допитаного 15 грудня 2017 року в суді першої інстанції, 29 грудня 2013 року він з родиною: дружина, племінник, сестра, батьки, були на Європейській площі у м. Києві. О першій годині дня вони виїхали до Межигір`я разом з усіма автомобілями. Його сестра - ОСОБА_17 робила фото. Їхали більше години у Межигір`я, де був мітинг. Він їхав своїм автомобілем, номерний знак НОМЕР_1 . Повернулися до м. Києва, коли вже було темно. У перших числах 2014-го року він був на роботі, коли йому подзвонив батько та повідомив, що приходили якісь «даішніки», шукали його за те, що він не зупинився на трасі «Київ-Овруч». Він не знав, що траса, по якій вони рухались до Межигір`я, є саме цією трасою, а тому батькові сказав, що він там не був. Батьки викликали міліцію, оскільки вказані працівники були невідомі, розпитували дані. Батьки сказали, що, якщо є якісь питання до нього, викликайте повісткою. Контактів не залишали. На виклик батьків прийшов дільничний інспектор, якому працівники ДАІ показали свої посвідчення. В середині січня 2014 року йому прийшла повістка про явку до суду на розгляд справи про адміністративне правопорушення. Він прийшов, ознайомився з протоколом, де було вказано, що він, керуючи автомобілем, не зупинився на вимогу інспектора на трасі «Київ-Овруч» о 12.30 годині, там був рапорт. Але в цей час він не міг там бути, оскільки ще був на Європейській площі. Вони виїхали приблизно о 14-15 год. З ними ще були дівчина та хлопець, з якими вони познайомились там же на площі. Коли вони їхали, то жодних сигналів зупинитися ніхто не подавав, хоча працівники правоохоронних органів були, з яких хтось знімав на відео, хтось просто ходив, що ще вони робили, він не знає. Бачив, що інші автомобілі зупиняли працівники ДАІ. Знайомлячись з матеріалами адміністративної справи, він побачив рапорт інспектора, на підставі якого був складений протокол, і були ще якісь дані з баз ДАІ. На наступний день відбулося судове засідання та справу закрили за відсутністю факту правопорушення, формулювання не пам`ятає. Де він проживав на той час: чи у м. Києві, чи у м. Бориспіль, не пам`ятає. З обвинуваченим ОСОБА_6 він знайомий не був, побачив в суді по розгляду адміністративного матеріалу, претензій до нього не має. Він не цікавився, у зв`язку з чим до нього приходили працівники міліції або ДАІ. Для нього взагалі було дивно, що приходили працівники ДАІ, він вперше почув про це. Повістку йому не залишали. Він не може пояснити, чому його батьки відмовились отримати виклик для нього, бо не знає, який був діалог між батьками та працівниками ДАІ. Він не пам`ятає, щоб батьки говорили, що йому працівники ДАІ залишали якісь повідомлення або цікавились, як можна з ним зв`язатись. Батькам повідомили, що шукають якогось ОСОБА_18 хонда чи ОСОБА_18 на хонді, що десь не зупинився, що треба з`ясувати. Було невідомо, чи стосуються ці події його ( ОСОБА_19 ). Інспектори ДАІ сказали, звідки вони, проте, не представились і документів не надали. Йому здається, вони були по формі. Батьки не зобов`язані приймати будь-які повідомлення від людей, які не представились. Чим все закінчилось він не з`ясовував у батьків. Чи у присутності цих осіб йому телефонували батьки, йому невідомо. Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення в суді першої інстанції зі слів ОСОБА_6 було відомо, що він з кимось приходив до нього до дому, щоб взяти пояснення, і після цього він ( ОСОБА_19 ) зрозумів, що до нього до дому приходив саме ОСОБА_20 з кимось. Під час розгляду справи про адмінправопорушення в суді особа, яка склала рапорт, не викликалась. Справа була розглянута за один день. Протокол про адміністративне правопорушення був складений на підставі рапорту. У протоколі про адміністративне правопорушення будь-яких неправдивих даних, окрім того, що він, нібито, у вказаний час та місці не зупинився на вимогу працівника ДАІ, не було. 29 грудня 2013 року він керував автомобілем. Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_20 говорив правду, не стверджував те, чого немає. Його теж викликали на досудовому розслідуванні по працівнику міліції, який склав рапорт щодо нього. Він того працівника теж не бачив. Вважає, що рапорт складений неправдивий. Він ( ОСОБА_19 ) їздив по тій дорозі, але не у той час, який зазначений у рапорті. Не може пояснити, чому був складений на нього рапорт. Таких рапортів, як потім було встановлено, складалось багато по іншим машинам. Вважає, що не могло бути такого, щоб його зупиняли, а він не зупинився, оскільки рух транспортних засобів був повільний, і можна було підійти до автомобіля. Йому невідомо, чи перебувала особа, яка склала рапорт, у той час на тій ділянці дороги, де він ( ОСОБА_19 ) рухався. Там було якесь КПП, багато машин було. Водіїв автомобілів, які рухались перед ним та за ним, він не знає. Він не пам`ятає, чи були працівники ДАІ на КПП, коли він там проїжджав. Пам`ятає, що іншу машину за довго до КПП зупиняли працівники ДАІ. Вважає, що не могло бути такого, щоб його зупиняли, а він не побачив цього внаслідок того, що міг відволіктися.

Згідно з показаннями свідка ОСОБА_16 , допитаної 12 листопада 2018 року в суді першої інстанції, вона є рідною сестрою по матері ОСОБА_13 , з обвинуваченим ОСОБА_6 не знайома. 29 грудня 2013 року у вказаний у рапорті та протоколі час ОСОБА_13 не був на якомусь шосе, бо є фото, яке вона надавала раніше до суду, згідно з яким ОСОБА_13 був зі своїм автомобілем о 12.56 год. на Європейській площі в м. Києві. Вона сфотографувала на свій мобільний телефон «iPhonе4», зберігає фото на комп`ютері, оскільки телефон не працює зараз. Телефон правильно фіксував дату та час. З файлом нічого не робили. У подальшому вона перевіряла, що файл з фотографією був сформований о 12 годині 56 хвилин. Скоріше за все, це був вихідний день, вони разом приїхали з батьками, щоб взяти участь в акції протесту на Майдані, яку збирав «Автомайдан». О 13.10 год. її син разом з ОСОБА_13 кудись поїхали, але куди, не знає, казали, що їхали за межі м. Києва, виїхало тоді багато машин, які їхали не колоною, більше було схоже на натовп машин. Вона точно знає, що ОСОБА_13 у Межигір`ї не був. Чи їхав він тією дорогою, яка зазначена у протоколі, вона не знає. Знає, що спускались вони по Володимирському спуску. Це була акція «Автомайдан». Інспектор у рапорт вніс неправильні дані, оскільки, навіть, якщо ОСОБА_13 і був там, то не у той час, який зазначений. Про те, що робив син та брат 29 грудня 2013 року, вона не запитувала, вона здогадувалась. Ту ситуацію вони не обговорювали тоді. Пізніше обговорювали та з їх слів їй відомо, що вони їхали разом з «Автомайданом». Фотознімок вона надавала в обласній прокуратурі і у роздрукованому виді (кольорове фото), і на телефоні. В електронному виді не надавала. Телефон її оглядався і суддею ОСОБА_21 , і слідчим.

12 листопада 2018 року судом допитаний в якості свідка ОСОБА_22 - інспектор ДАІ показав, що знає обвинуваченого ОСОБА_6 , вони разом працювали у Бориспільському відділі ДАІ. ОСОБА_23 він не знає. На початку 2014 року їм з ОСОБА_6 було надано повістки із зазначенням адрес, щоб викликати людей для складання протоколів. Пам`ятає, що за наданою їм адресою нікого не було. Квартира знаходиться на другому поверсі. Сусідка відмовилася взяти повістку про виклик ОСОБА_13 до відділу ДАІ, казала, що він періодично з`являється за тією адресою. Декілька разів, два рази точно, вони туди їздили, але нікого не було. Їздили на службовому автомобілі, він був за кермом. Їздили на вул. Київський шлях, в районі багатоповерхового будинку, відомого як «кінг-конг». Зміст повістки був про те, що особі необхідно з`явитися у кабінет 14 відділу ВДАІ Бориспільського МВ ГУ МВС України в Київській області, зазначена адреса, для складання протоколу про адміністративне правопорушення. Адмінпрактика також повістки відправляла і поштою, і рекомендованим листом. Повістку виписує адмінпрактика, а потім передають начальнику, а начальник вже передав їм. Перевірка проводилася за рапортами, що надійшли з Вишгородського району, у зв`язку з тим, що не було здійснено зупинку в Межигір`ї. Знає зі слів ОСОБА_6 , що він склав протокол. За яких обставин складений протокол, йому невідомо. Йому повістки не давали. Якби дали, він би теж складав протокол. Чи надходили ще якісь дані фото-, відеофіксації, йому невідомо.

Письмовими доказами у кримінальному провадженні, наданими стороною обвинувачення, підтверджується, що станом на січень 2014 року ОСОБА_6 був інспектором відділення Державної автомобільної інспекції Бориспільського міського відділу (з обслуговування міста Бориспіль та Бориспільського району) ГУ МВС України в Київській області (ас. 34-122 т. 2).

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що стороною обвинувачення на підтвердження винуватості ОСОБА_24 суду надані копії матеріалів справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_13 за ст. 122-2 КУпАП (ас. 115-195 т.2), які досліджені судом першої інстанції під час судового розгляду.

Згідно з даними, викладеними у супровідному листі Управління автоінспекції ГУ МВС України в Київській області від 1 січня 2014 року № 18/31, на адресу начальника ВДАІ Бориспільського МВ ГУМВС України в Київській області майору ОСОБА_25 направлена інформація про правопорушення, яке було скоєно водієм автомобіля Хонда державний номерний знак НОМЕР_1 , для прийняття заходів реагування.

За змістом рапорту старшого інспектора ДПС взводу № 3 роти ДПС ДАІ із забезпечення супроводження при УДАІ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_11 від 30 грудня 2013 року на ім`я начальника УДАІ ГУ МВС України в Київський області, 29 грудня 2013 року під час несення служби на 20 км автошляху Київ-Овруч в с. Нові Петрівці близько 12.30 год. водій автомобіля «Хонда» н.з. НОМЕР_1 не виконав його вимогу про зупинку, що надавалась за допомогою жезла та свистка, чим порушив п.2.4 ПДР України.

Відповідно до даних, викладених у рапорті інспектора ДПС взводу № 2 роти ДПС ДАІ із забезпечення супроводження при УДАІ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_10 , 29 грудня 2013 він спільно з ІДПС ст. інспектором ОСОБА_26 ніс службу згідно з дислокацією на 21 км а/д Київ-Н.Петрівці. Близько 12.55 в с. Н.Петрівці рухалася колона автомобілів з символікою «Євромайдану». З метою припинення порушень водіями ПДР України в частині невиконання вимог п.п.2.4.5 ПДР, ним спільно з напарником за допомогою жезла та свистка було подано вимогу про зупинку т/з водію автомобіля Хонда н.з. НОМЕР_1 , однак, водій вказаного автомобіля вимогу про зупинку не виконав, продовжив рух в складі колони в напрямку вул. І.Франка. Інформація стосовно не зупинки даного автомобіля негайно в телефонному режимі була передана до чергової частини УДАІ для подальшого орієнтування нарядів.

Згідно з даними пошукової системи УДАІ на підставі свідоцтва про реєстрацію серії НОМЕР_2 встановлено, що автомобіль HONDA CIVIС 4D, легковий седан- В , синього кольору, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , зареєстровано на ім`я ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса проживання власника : АДРЕСА_2 .

За змістом повідомлення від 6 січня 2014 року, підписаного начальником ВДАІ Бориспільського МВ ОСОБА_25 , адресованого ОСОБА_13 , прож. АДРЕСА_2 , для забезпечення провадження у справах про адміністративне правопорушення з метою припинення адмінправопорушення, складання протоколу про адміністративне правопорушення, який неможливо було скласти на місці вчинення правопорушення, а його складання є обов`язковим, та тимчасового вилучення посвідчення водія ОСОБА_27 необхідно з`явитися 7 січня 2014 року на 10.00 год. до ВДАІ Бориспільського МВ ГУ МВС України в Київській області за адресою: м. Бориспіль, вул. Кошового, 4-а, каб.14. При собі мати документ, що засвідчує особу.

Відповідно до даних реєстру поштової кореспонденції ВДАІ Бориспільського МВ з обслуговування м. Бориспіль та Бориспільського району ГУ МВС України в Київський області 6 січня 2014 року вказане повідомлення направлено ОСОБА_27 .

7 січня 2014 року інспектором відділення ДАІ Бориспільського МВ УМВС України в Київській області ОСОБА_6 за участю двох свідків складений протокол про адміністративне правопорушення серії АГ2 № 141667 відносно ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_2 , про те, що ОСОБА_13 29 грудня 2013 року приблизно о 12.30 год. на 20 км автодороги Київ-Овруч вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-2 КУпАП, а саме; керуючи автомобілем «HONDA Сіvic 4D» державний номерний знак НОМЕР_1 , не виконав вимогу про зупинку, що надавалася за допомогою жезла та свистка, чим порушив п.п.2.4 ПДР України. У графі «До протоколу додаються» зазначено - рапорт інспектора.

За результатами розгляду вказаного протоколу про адміністративне правопорушення постановою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16 січня 2014 року провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_13 за ст. 122-2 КУпАП закрито за відсутністю події адміністративного правопорушення. У постанові судді, у тому числі зазначено, що суддя критично оцінює протокол про адміністративне правопорушення серії АГ2 №141667, який складений на підставі рапорту інспектора ДАІ ОСОБА_11 від 30 грудня 2013 року, в яких міститься інформація, що не відповідає дійсності, оскільки водій ОСОБА_13 не керував автомобілем «HONDA Сіvic 4D» в с. Нові Петрівці близько 12.30 год. 29 грудня 2013 року, що виключає можливість уникнення ним сигналу інспектора ДАІ про зупинку транспортного засобу у зазначений у протоколі час.

Крім того, як зазначено у постанові, указане підтверджується фотознімками, зробленими на мобільний телефон, що був досліджений в судовому засіданні. Згідно даного фотознімку ОСОБА_13 на власному автомобілі Honda Civic 4D, д.н.з. НОМЕР_1 , перебував о 12.56 год. 29 грудня 2013 року на Європейській площі в м. Києві, що виключає можливість перебування останнього у вказаний в рапорті інспектора ДАІ ОСОБА_11 від 30 грудня 2013 року час - близько 12.30 год. в с. Нові Петрівці.

Також дана обставина підтверджується локалізацією місця знаходження мобільного телефону ОСОБА_13 (ІМЕІ НОМЕР_4 ) станом на указаний в протоколі про адміністративне правопорушення час (інтернет пошуковий ресурс Google), з якої встановлено, що станом на 12.43 год. 29 грудня 2013 року ОСОБА_15 перебував у центрі м. Києва.

Згідно з даними технічного запису судового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції 12 листопада 2018 року у судовому засіданні під час допиту свідка ОСОБА_16 судом оглянутий файл із вказаним зображенням у кращій якості, що зберігається на ноутбуку свідка.

Дослідивши, проаналізувавши та оцінивши всі надані сторонами докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд першої інстанції дійшов висновку, що в ході судового розгляду справи стороною обвинувачення не надано та судом на підставі належних, допустимих і достатніх доказів не встановлено того, що ОСОБА_6 достовірно знав та бажав внести в офіційний документ - протокол про адміністративне правопорушення - неправдиві відомості, а тому в діях ОСОБА_6 відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України (службове підроблення).

На думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність в діях ОСОБА_6 прямого умислу на внесення до офіційного документу завідомо неправдивих відомостей, що підтверджено показаннями допитаних у судовому засіданні обвинуваченого, свідків, письмовими доказами, та не спростовано стороною обвинувачення.

Так кримінальна відповідальність за ч.1 ст. 366 КК України настає у разі складання, видачі службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, інше підроблення офіційних документів.

Кримінальній відповідальності і покаранню підлягає лише особа, винна у вчиненні злочину, яка навмисно або з необережності скоїла діяння, визначене кримінальним законом як суспільно небезпечне, тобто однією з необхідних ознак злочину є винність особи, яка вчинила його.

Згідно з положеннями ст. 23 КК України виною є психічне ставлення особи до вчинюваної дії чи бездіяльності, передбаченої цим Кодексом, та її наслідків, виражене у формі умислу або необережності.

Законом України про кримінальну відповідальність передбачено, що умисел поділяється на прямий і непрямий. Прямим є умисел, якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання (частини 1, 2 статті 24 КК України).

Суб`єктивна сторона службового підроблення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, характеризується лише прямим умислом, бо винний діє завідомо, тобто усвідомлює неправдивий характер тих відомостей, що вносяться ним до офіційних документів, або усвідомлює, що документ, який він видає, повністю чи частково не відповідає дійсності (є неправдивим), а отже обов`язковою умовою є усвідомлення обвинуваченим неправдивого характеру таких відомостей.

Внесення до документів неправдивих відомостей означає внесення (включення) до дійсного (справжнього) офіційного документа, який зберігає належну форму та необхідні реквізити, інформації, яка повністю або частково не відповідає дійсності.

За змістом обвинувачення неправдивими відомостями у протоколі відносно ОСОБА_13 є всі обставини події, а саме вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП. Таким чином, вносячи ці недостовірні дані до офіційного документу, винувата особа повинна була завідомо усвідомлювати їх неправдивість, тобто, заздалегідь, до моменту складання документу, бути безсумнівно обізнаною щодо цього.

Разом з тим, як обґрунтовано вказав суд першої інстанції в оскаржуваному вироку, з сукупності досліджених під час судового розгляду доказів встановлено, що така інформація була внесена ОСОБА_28 на підставі рапортів старшого інспектора ДПС взводу № 3 роти ДПС ДАІ із забезпечення супроводження при УДАІ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_11 , інспектора ДПС взводу № 2 роти ДПС ДАІ із забезпечення супроводження при УДАІ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_10 , тобто, рапорти були складені інспекторами ДПС як суб`єктами владних повноважень при виконанні службових обов`язків та офіційно надійшли до Бориспільського МВ ГУМВС України в Київській області, а тому підстав сумніватися в їх достовірності у ОСОБА_6 не було.

При цьому колегія суддів також враховує, що за змістом постанови судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16 січня 2014 року провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_13 за ст. 122-2 КУпАП закрито за відсутністю події адміністративного правопорушення, оскільки протокол про адміністративне правопорушення серії АГ2 № 141667, який складений на підставі рапорту інспектора ДАІ ОСОБА_11 від 30 грудня 2013 року, містить інформацію, що не відповідає дійсності, а саме, водій ОСОБА_13 не керував автомобілем «HONDA Сіvic 4D» в с. Нові Петрівці близько 12.30 год. 29 грудня 2013 року, що виключає можливість уникнення ним сигналу інспектора ДАІ про зупинку транспортного засобу у зазначений у протоколі час.

Вказані обставини знайшли своє підтвердження і під час розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції, оскільки з показань свідка ОСОБА_13 в суді першої інстанції та наявних у справі доказів беззаперечно встановлено, що 29 грудня 2013 року ОСОБА_13 керував належним йому автомобілем на автодорозі Київ-Овруч в с. Нові Петрівці, проте ОСОБА_13 заперечував саме час знаходження його у вказаному місці - 12.30 год. та вимогу працівників ДПС про зупинку, про що вказав і суд першої інстанції в оскаржуваному вироку.

Будь-яких доказів про те, що ОСОБА_6 усвідомлював та завідомо знав про неправдивий характер тих відомостей, які вносились ним 7 січня 2014 року до протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_13 , та що на час складання вказаного протоколу він володів відомостями, які б спростовували викладені у рапортах обставини щодо поведінки на дорозі водія автомобіля «Хонда» ОСОБА_13 , стороною обвинувачення суду надано не було.

Наведеними обставинами спростовуються доводи апеляційної скарги прокурора про те, що на момент закінчення злочину, тобто, при внесенні неправдивих відомостей до протоколу про адміністративне правопорушення та підписанні його, ОСОБА_6 не мав жодного документу або інформації, яка б свідчила про вчинення ОСОБА_13 адміністративного правопорушення за ст. 122-2 КУпАП.

На переконання колегії суддів, є непереконливими й доводи апеляційної скарги прокурора про відсутність у ОСОБА_6 даних щодо власника автомобіля «Хонда Сівік» державний номерний знак НОМЕР_1 , з огляду на те, що до Бориспільського МВ ГУМВС України в Київській області надійшли матеріали, які містили дані пошукової системи УДАЇ, в яких зазначались дані власника вказаного автомобіля, що і стало підставою для виклику саме ОСОБА_13 до ВДАІ.

Окрім того, з сукупності наявних доказів у справі - показань ОСОБА_6 , свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_22 встановлено, що ОСОБА_6 разом з іншим інспектором приїздили за місцем реєстрації та проживання ОСОБА_13 , спілкувались з батьками останнього, яким повідомляли причини прибуття до ОСОБА_13 , про необхідність його явки до ВДАІ, та які відмовились надавати будь-яку інформацію та отримувати повідомлення для ОСОБА_13 .

Вказані обставини стороною обвинувачення не спростовані, як і не спростовані показання ОСОБА_6 та ОСОБА_22 про те, що сусідка ОСОБА_13 також відмовилась отримувати для передачі ОСОБА_13 виклику. Окрім того, стороною обвинувачення не спростовані дані, які містяться в реєстрі вихідної кореспонденції про направлення на ім`я ОСОБА_13 виклику, а, відтак, доводи апеляційної скарги прокурора в цій частині спростовуються наявними у провадженні доказами.

Наведені обставини, на переконання колегії суддів, свідчать, що ОСОБА_6 застосовувались заходи для виклику та опитування ОСОБА_13 . Більш того, колегія суддів враховує, що і в обвинувальному акті зазначено про те, що з метою встановлення особи правопорушника у період з 2 по 6 січня 2014 року ОСОБА_6 їздив до місця реєстрації ОСОБА_13 , а саме на АДРЕСА_2 , однак, не виявив останнього за місцем реєстрації та пояснення від нього не відібрав.

За змістом обвинувачення ОСОБА_6 обвинувачується й у порушенні вимог ст.ст. 251, 254, 256 КУпАП при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, неналежного зібрання доказів винуватості ОСОБА_13 у вчиненні адміністративного правопорушення та їх неправильної оцінки. Проте, з урахуванням встановлених обставин, такі дії ОСОБА_6 могли бути підставою для притягнення обвинуваченого до дисциплінарної відповідальності як службової особи.

Проте, такі дії ОСОБА_6 самостійного складу злочину, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України, як це намагалася довести суду сторона обвинувачення, не утворюють, а факт закриття провадження у справі про притягнення ОСОБА_13 до адміністративної відповідальності за викладених у постанові суду першої інстанції обставин, за відсутності інших доказів, сам по собі не може свідчити про наявність у діях ОСОБА_6 ознак кримінального правопорушення, який йому інкриміновано.

На переконання колегії суддів, наведеними вище обставинами спростовуються й доводи апеляційної скарги прокурора про те, що на спрямованість у ОСОБА_6 умислу на внесення неправдивих відомостей в офіційний документ - протокол про адміністративне правопорушення свідчить той факт, що ОСОБА_6 не намагався встановити, чи дійсно мало місце адміністративне правопорушення, так як умисно самоусунувся, обмежившись лише спробою відібрання у ОСОБА_13 пояснень. При цьому прокурором не зазначено, у якій спосіб за наявності тільки тих даних, які офіційно надійшли до Бориспільського МВ ГУМВС України в Київській області та які не давали жодних підстав сумніватися в їх достовірності, за неявки ОСОБА_13 на виклики, ОСОБА_6 повинен був виконати це.

Окрім того, на переконання колегії суддів, є безпідставними доводи прокурора про те, що, з урахуванням характеру вчинених усіх дій ОСОБА_6 , прослідковується бажання обвинуваченого виконати вказівку керівника ДАІ про притягнення учасників акції «Автомайдан» до адміністративної відповідальності, у зв`язку з чим і були внесені неправдиві відомості щодо порушення ОСОБА_13 ПДР України до протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки жодних доказів на підтвердження наведених обставин прокурором ні в суді першої інстанції, ні під час апеляційного розгляду надано не було.

Отже, на переконання колегії суддів, надані стороною обвинувачення докази не підтверджують винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, зокрема, наявності в його діях прямого умислу на внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, при тому, що жодний з досліджених судом першої інстанції доказів, на яких ґрунтувалося обвинувачення, не підтверджує, що ОСОБА_6 , діючи з прямим умислом, вносив неправдиві відомості до протоколу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_13 , про що обґрунтовано вказав суд в оскаржуваному вироку.

За встановлених обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що будь-яких доказів про те, що ОСОБА_6 усвідомлював та завідомо знав про неправдивий характер тих відомостей, які вносились ним 7 січня 2014 року до протоколу про адміністративне правопорушення серії АГ2 № 141667 відносно ОСОБА_13 ,та що на час складання вказаних протоколів він володів відомостями, які б спростовували викладені у рапортах працівників міліції обставини щодо поведінки на дорозі водія автомобіля Honda Civic 4D, державний номерний знак НОМЕР_1 , стороною обвинувачення в суді першої та апеляційної інстанції надано не було.

Таким чином, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції, провівши судовий розгляд даного кримінального провадження відповідно до положень ст. 337 КПК України, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи у подані ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, дійшов обґрунтованого висновку, що стороною обвинувачення,всупереч вимог ст. 91, ст. 92 КПК України, не доведена наявність у діях ОСОБА_6 прямого умислу на внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, а відтак за відсутності інших доказів, які б підтверджували висунуте ОСОБА_6 обвинувачення, на підставі сукупності правильно оцінених доказів з точки зору достатності, належності та допустимості, всупереч доводам апеляційної скарги прокурора, судом першої інстанції зроблено обґрунтований висновок про те, що пред`явлене ОСОБА_6 обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, свого підтвердження не знайшло, у зв`язку з чим виправдав ОСОБА_6 з наведенням відповідного обґрунтування прийнятого рішення, яке відповідає вимогам ст. 62 Конституції України, згідно з якою ніхто не зобов`язаний доводи свою невинуватість у вчиненні злочину, та обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, та на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Будь-яких процесуальних порушень при дослідженні й оцінці доказів, які б ставили під сумнів правильність висновків суду, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин апеляційна скарга прокурора не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 - залишити без задоволення, вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 вересня 2022 року щодо ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 366 КК України, - без зміни.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 3 місяців з дня її оголошення.

Судді:

_______________________ _____________________ _____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4