В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 534/465/23

Провадження №1-кп/534/32/23

15 березня 2023 року м. Горішні Плавні

Комсомольський міський суд Полтавської області

у складі головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Горішні Плавні кримінальне провадження №0000066 від 25 січня 2023 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Терлиця Монастирського району Черкаської області, громадянки України, українки, розлученої, яка не маєї на утриманні неповнолітніх дітей, не працює, має середню спеціальну освіту, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

В С Т А Н О В И В:

25 січня 2023 року близько 12 год. 10 хв. в будинку по АДРЕСА_1 між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , на грунті раптово виниклих неприязних відносин сформувалась сварка, у ході якої у ОСОБА_4 виник умисел на спричинення ОСОБА_5 тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження потерпілому, ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та хоча не бажаючи, але свідомо припускаючи їх настання, тримаючи в руці кухонний ніж, нанесла ним один удар у праву частину грудної клітини ОСОБА_5 , який стояв спиною до неї, у результаті чого останній отримав тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини справа, яке ускладнилось правобічним гемопневмотораксом, що відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечними для життя в момент заподіяння.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 121 КК України, а саме умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

У судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину визнала повністю та пояснила суду, що 25.01.2023 в обідній час вона разом з потерпілим ОСОБА_5 обідали, згодом вона встала нарізати хліб. Коли до неї підійшов ОСОБА_5 , обвинувачена вже різала хліб, отже тримала ніж у руці. Між обвинуваченою та потерпілим виникла сварка, в ході якої ОСОБА_5 вдарив обвинувачену рукою по щоці, одразу повернувся йти, і в цей момент ОСОБА_4 розвернулась та нанесла ОСОБА_5 один удар кухонним ножем в праву частину грудної клітини. Обвинувачена зауважила, що не бажала настання тяжких тілесних ушкоджень чи смерті потерпілого, але припускала їх настання. Зі слів обвинуваченої одразу після нанесення потерпілому удару ножем, ОСОБА_4 зняла з ОСОБА_5 сорочку, дістала аптечку та почала обробляти рану антисептичними засобами. Що було далі, обвинувачена, через сильне хвилювання в той момент, не пам`ятає.

Потерпілий ОСОБА_5 пояснив суду, що 25.01.2022 він разом з обвинуваченою обідав, згодом ОСОБА_4 , ідучи різати хліб, назвала його образливим словом, він зразу підійшов до неї та вдарив рукою по щоці. Після чого повернувся піти й одразу відчув удар в спину. Пам`тає, як визвав поліцію та як ОСОБА_4 обробляла рану. Потім обвинувачений знепритомнів та повернувся до тями, коли медичні працівники несли його до карети швидкої допомоги.

Відповідно до частини третьої статті 349 КПК України, враховуючи повне визнання вини обвинуваченою ОСОБА_4 , думку прокурора, потерпілого, обвинуваченої, яка пояснила, що бажає закінчити судовий розгляд без дослідження доказів, що маються в матеріалах справи, в частині підтвердження фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, судом визнано недоцільним дослідження вказаних доказів. У суду не виникло сумнівів у добровільності їх позицій.

Суд, користуючись правом, наданим частиною третьою статті 349 КПК України та відсутністю заперечень учасників судового провадження, вважає достатнім обмежитись допитом обвинуваченої ОСОБА_4 , допитом потерпілого та дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченої. Учасникам судового провадження роз`яснено, що обставини, які вони визнали та ніким не оспорюються, не можуть бути оскаржені в апеляційному порядку.

За визнаними обставинами, оцінюючи показання обвинуваченої та потерпілого з точки зору належності, допустимості, достовірності та їх сукупності - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає, що вони вказують на те, що ОСОБА_4 усвідомлювала суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачала їх суспільно небезпечні наслідки і хоча не бажала, але свідомо припускала їх настання, тобто діяла з непрямим умислом та вчинила злочин, передбачений ч.1 ст. 121 КК України, а саме умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння. Вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого їй злочину доведена згідно з критерієм «поза розумним сумнівом».

Відповідно до ч.2 ст.65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й достатнього заходу примусу, який би ґрунтувався на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяв би досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

Вирішуючи питання про обрання обвинуваченій міри покарання суд керується положеннями ст. 50 КК України, за якими покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обставинами, які пом`якшують покарання,є щире каяття та надання медичної допомоги безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення.

Обставини, які обтяжують покарання, відсутні.

При обранні міри покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченою злочину, який відноситься до тяжких злочинів, особу обвинуваченої, яка раніше не була судима, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, а також її сімейний стан, яка є розлученою, неповнолітніх дітей на утриманні не має, не працевлаштована, наявність пом`якшуючих обставин, відсутність обставин, що обтяжують покарання, стан здоров`я, ставлення обвинуваченої до вчиненого нею кримінального правопорушення, зокрема, засудження своєї поведінки, щирого каяття, повного визнання обвинуваченою вини, її процесуальну поведінку під час судового розгляду справи.

З урахуванням вище викладеного, застосовуючи принцип індивідуалізації покарання, передбачений статтею 65 КК України, характер та спосіб вчиненого обвинуваченою злочину, думку потерпілого, суд приходить до висновку що ОСОБА_4 має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів у виді позбавлення волі у межах санкції частини 1 статті 121 КК України. Підстав для застосування положень статей 69 та 69-1КК України суд не знаходить.

Вирішуючи питання щодо можливості звільнення обвинуваченої від покарання з іспитовим строком, суд звертає увагу на положення, закріплені в ст.75 КК України, і зазначає, що тільки комплексне з`ясування підстав застосування цього виду звільнення від відбування покарання може забезпечити обґрунтований висновок суду про можливість виправлення засудженої без реального відбування покарання, але в умовах належного контролю за її поведінкою та виконанням покладених на неї судом обов`язків.

Враховуючи наведені вище обставини, що характеризують особу обвинуваченої ОСОБА_4 , відсутність даних, які характеризують її негативно, беручи до уваги, що обвинувачена висловлює щирий жаль з приводу вчиненого та засуджує свою поведінку, думку потерпілого, який просив призначити обвинуваченій максимально м`яке покарання, суд вважає, що виправлення обвинуваченої можливе без реального відбуття покарання, тому знаходить можливим звільнити її від призначеного покарання з випробуванням в порядку, визначеному статтями 75, 76 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся.

Процесуальні витрати відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст.100 КПК України.

Згідно ухвали слідчого судді Комсомольського міського суду Полтавської області від 07.02.2023 під час досудового розслідування до обвинуваченої ОСОБА_4 обирався запобіжний захід у виді особистого зобов`язання строком на два місяці.

З урахуванням процесуальної поведінки обвинуваченої, суд не вбачає підстав для застосування до неї запобіжного заходу до набрання вироком законної сили, тому обраний раніше запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 370, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України та призначити їй покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст.75,76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання, якщо вона протягом однорічного строку випробування не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї наступні обов?язки:

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи;

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Речові докази у справі: ніж з чорною рукояткою, простирадло, чоловіча сорочка, наволочка, футболка сірого кольору, виріз тканини з подушки - знищити.

Обраний ОСОБА_4 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання за ухвалою слідчого судді Комсомольського міського суду Полтавської області від 07.02.2023 - скасувати.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом 30 діб з моменту його проголошення через Комсомольський міський суд Полтавської області, а обвинуваченим у той же строк з моменту його отримання.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченій роз`яснюється право подати клопотання про помилування, учасникам кримінального провадження роз`яснюється право ознайомитись із журналом судового засідання та подавати на них зауваження.

Суддя ОСОБА_1