Справа №487/1235/23
Провадження №1-кс/487/699/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.03.2023 Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 ,за участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2 , прокурора - ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного - ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві клопотання слідчого Слідчого відділу Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області ОСОБА_4 у кримінальному провадження № 0000399, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, раніше судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України-

ВСТАНОВИВ:

10.03.2023 заступник начальника слідчого відділу Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, капітан поліції ОСОБА_4 звернувся до Заводського районного суду міста Миколаєва з клопотанням, погодженим прокурором Окружної прокуратури м.Миколаєва ОСОБА_7 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 26.02.2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000399, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання зазначено, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України. Викладені обставини щодо суті повідомленої ОСОБА_5 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, в повній мірі обґрунтовуються отриманими стороною обвинувачення, в порядку визначеному КПК України доказами. Метою та підставами застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим частинами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. На думку сторони обвинувачення, лише обрання найбільш суворого запобіжного заходу зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення. Застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримала та наполягала на його задоволенні.

Підозрюваний ОСОБА_5 просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора, зазначив що провину у інкримінованому злочині визнає, просив обрати відносно нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Захисник підозрюваного у судовому засідання проти задоволення клопотання заперечувала, у зв`язку із недоведеністю ризиків, зазначених у клопотанні, та недоведеністю неможливості застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, у зв`язку з чим просила відмовити у задоволенні клопотання, або обрати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі. Крім того просила врахувати, що ОСОБА_5 має постійне місце проживання, провину визнає, працює неофіційно, співпрацює зі слідством.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Метою застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (ч.1 ст. 177 КПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Пунктом 4 ч. 2 ст. 183 КПК України встановлено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 25.02.2023 ОСОБА_5 , будучи обізнаний про запровадження на території України воєнного стану, який продовжено 16.11.2022 строком на 90 діб, перебувавав у приміщенні кафе «Трактир», що розташований за адресою: м. Миколаїв, вул. Кузнецька ріг вулиці Мала Морська разом з ОСОБА_8 , де побачив ОСОБА_9 , яка перебувала у стані алкогольного сп`яніння, з якою розпочав вести розмову на різні побутові теми.

Під час спільного вживання алкогольних напоїв у приміщенні кафе «Трактир», ОСОБА_5 побачив мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 9» блакитного кольору, вартістю 5299,00 гривень, який належить ОСОБА_9 . В цей час у ОСОБА_5 виник злочинний корисливий умисел, направлений на незаконне збагачення.

Реалізовуючи вищевказаний умисел, ОСОБА_5 приблизно о 17 годині 28 хвилин, більш точного часу в ході проведення досудового розслідування не встановлено, спільно з ОСОБА_9 та ОСОБА_8 направився до місця проживання ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_2 . Знаходячись навпроти 3-го під`їзду будинку АДРЕСА_2 , де проживає ОСОБА_9 , та достовірно знаючи про наявність у останньої мобільного телефону «Xiaomi Redmi 9» блакитного кольору, вартістю 5299,00 гривень, та грошових коштів в розмірі 470 гривень, діючи умисно, із застосуванням фізичного насильства, яке виразилось у нанесенні одного удару рукою в обличчя ОСОБА_9 , ОСОБА_5 відкрито, шляхом ривку, заволодів жіночим рюкзаком чорного кольору з гаманцем та грошовими коштами в розмірі 470 гривень, та мобільним телефоном «Xiaomi Redmi 9» блакитного кольору вартістю 5299,00 гривень

В подальшому, ОСОБА_5 утримуючи викрадене майно при собі з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд. Тим самим, своїми умисними протиправними діями ОСОБА_5 спричинив потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 5769,00 гривень.

28.02.2023 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 186 КК України, а саме відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, вчинений повторно, в умовах воєнного стану.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Наявні докази, які містяться в матеріалах клопотання по кримінальному провадженню, свідчать про обґрунтованість підозри відносно ОСОБА_5 , а саме: - фактичні обставини викладені у заяві про вчинене кримінальне правопорушення від 25.02.2023 року; Відомості викладеними у електронному рапорті від 25.02.2023; Обставини викладені в огляді місця події 25.02.2023 року; Обставини викладені у протоколі допиту потерпілої ОСОБА_9 від 26.02.2023; Протоколи пред`явлення осіб для впізнання за фотознімками з потерпілою ОСОБА_9 від 27.02.2023.

Ці дані здатні переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_5 міг вчинити кримінальне правопорушення, а отже підтверджують наявність обґрунтованої підозри.

Слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Щодо ризиків, зазначених у клопотанні.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу або в майбутньому. Отже ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення вірогідності їх здійснення.

При оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання (§ 76 рішення ЄСПЛ «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») № 31315/96 від 25.04.2000).

Згідно ч. 4ст. 186 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років.

Враховуючи тяжкість інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, слідчий суддя вважає доведеним, що з метою уникнення кримінальної відповідальності підозрюваний може переховуватись від органів досудового слідства та суду, а тому наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також прокурором у судовому засіданні доведено, що існує ризик, передбачений пунктом 3 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: ризик незаконного впливу на потерпілу, свідків, оскільки вказане кримінальне правопорушення вчинене із застосуванням насильства, встановлено, що підозрюваний ОСОБА_5 будучи обізнаний про місце проживання потерпілої ОСОБА_9 може негативно впливати на неї, примусити відмовитися від раніше наданих показань або надати нові показання, крім того також може впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні, оскільки вони не допитані безпосередньо судом.

Крім того, доведено наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, та може вчинити інше кримінальне правопорушення у разі не встановлення відповідних процесуальних обмежень. Крім того слідчий суддя враховує, що ОСОБА_5 не працевлаштований, не має постійного джерела доходу, востаннє засуджений 18.05.2018 Кіровським районним судом м.Кіровоград.

Метою запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до підозрюваного має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу відповідно до положень ст. 178 КПК України слідчий суддя враховує встановлені обставини та вагомість наявних доказів, якими вони обґрунтовуються, а саме: ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення; в разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні йому загрожує покарання до десяти .

Також слідчим суддею враховуються: вік та стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_5 .

Пунктом 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 р. - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Таким чином, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим, суд приходить до висновку про задоволення клопотання слідчого про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового слідства та повідомлення про підозру, оскільки слідчий в клопотанні і прокурор в судовому засіданні в повному обсязі довели суду обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_5 на свободу.

Судом встановлено, що надані сторонами кримінального провадження докази доводять обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу до ОСОБА_5 для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні та забезпечення його належної процесуальної поведінки.

Доводи, наведені стороною захисту, зазначених висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 176-178, 182-183, 193-197, 309, 392-395 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою з утриманням у ДУ "Миколаївський слідчий ізолятор" до 28.04.2023 включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення. Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 21.03.2023 о 12.50 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1