Провадження № 11-кп/811/216/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_6 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 10 січня 2023 року про закриття кримінального провадження №0004192 від 14 грудня 2019 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ст. 356 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

адвоката ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и л а :

вищенаведеною ухвалою задоволено клопотання прокурора Галицької окружної прокуратури м. Львова ОСОБА_9 та кримінальне провадження №0004192 від 14 грудня 2019 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ст. 356 КК України, - закрито у зв`язку із невстановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Не погоджуючись з ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 10 січня 2023 року, потерпілий ОСОБА_6 звернувся з апеляційною скаргою, у якій просить оскаржене рішення скасувати та постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні клопотання прокурора. Відповідно до ст. 25 Закону України «Про прокуратуру», зобов`язати прокурора взяти кримінальне провадження під особистий контроль, в порядку нагляду, і сприяти ефективному досудовому розслідуванню у кримінальному провадженні, а також оголошення підозри винним особам, і передачі справи, з обвинувальним актом до суду.

Подану апеляційну скаргу мотивує тим, що 7 березня 2020 року та 13 березня 2023 року за заявами орендарів ФОП ОСОБА_10 , ФОП ОСОБА_11 , директора ПОГ РКЦ «Орієнтир» ГО «ФРІУ» ОСОБА_12 були відкриті кримінальні провадження за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 186 і ч. 1 ст. 364 КК України, які були об`єднані у кримінальне провадження №0004192. Слідчий Шевченківського ВП ГУ НП у Львівській області Б.Новочинський 22 липня 2020 року виніс постанови, якими закрив кримінальні провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України. 19 листопада 2021 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Львова скасував ці постанови і поновив кримінальні провадження. Таким чином, на переконання апелянта, було перервано процесуальний строк, а тому відсутні підстави вважати, що закінчився трирічний строк давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Як зазначає апелянт, про винесення оскарженої ухвали йому стало відомо лише 14 лютого 2023 року, коли він отримав цю ухвалу у Шевченківському районному суді м. Львова. Вважає, що місцевий суд порушив його права як потерпілого.

У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 та його адвокат ОСОБА_8 подану апеляційну скаргу підтримали та просили таку задовольнити.

Прокурор ОСОБА_7 просила відмовити у задоволенні апеляційних вимог, зазначивши, що такі не ґрунтуються на вимогах закону.

Заслухавши доповідача, позицію сторін кримінального провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Частиною 1 ст. 404 КПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і мотивованим. Законним є рішення, постановлене компетентним судом згідно норм матеріального права із дотриманням вимог кримінального провадження, передбаченого цим Кодексом.

Як установлено ч. 5 ст. 38 КПК України, орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Відповідно до п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування, яке здійснюється в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності.

У п. 42 рішення Європейського суду з прав людини від 13 січня 2011 року у справі «Михалкова та інші проти України» зазначено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана «гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції», що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Таким чином, провадження може бути закритим після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки прокурором, судом всіх зібраних та перевірених доказів, а, отже, п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України не звільняє слідчого та прокурора від виконання завдань кримінального провадження та належного виконання їх обов`язків, визначених процесуальним законом.

Аналіз норми п. 31 ч. 1 ст. 284 КПК України свідчить про те, що закриття кримінального провадження за вказаною правовою підставою може мати місце лише у разі доведеності події кримінального правопорушення, її юридичної кваліфікації і за умов невстановлення особи, яка його вчинила, та закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Зазначеною нормою законодавцем встановлено імперативне правило, за яким суд приймає рішення про закриття кримінального провадження у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за умови, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення.

Проте суд першої інстанції не дотримався вказаних норм закону та дійшов до передчасного висновку про задоволення клопотання прокурора та закриття кримінального провадження.

Із матеріалів судового провадження слідує, що 14 грудня 2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, на підставі заяви ОСОБА_6 , внесено відомості за про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, за фактом проникнення невідомою особою до складських приміщень, що за адресою: АДРЕСА_1 , які належать підприємству ПОГ ЛСКЦ ШАНУ «Орієнтир» (кримінальне провадження №0004192); 6 березня 2020 року до ЄРДР, на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова від 24 лютого 2020 року, внесено відомості за заявою ОСОБА_13 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України (кримінальне провадження №0000810); 12 березня 2020 року до ЄРДР, на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова від 24 лютого 2020 року, внесено відомості за заявами ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 186 КК України (кримінальні провадження №0000811 та №0000748). Зазначені кримінальні провадження об`єднано в одне провадження, якому присвоєно №0000748, а кримінальні правопорушення перекваліфіковано на ст. 356 КК України. Надалі кримінальні провадження №0000748 та №0004192 об`єднано в одне кримінальне провадження, якому присвоєно №0004192.

Відповідно до ст. 12 КК України кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 162, ст. 356 КК України, є кримінальними проступками, за які передбачено покарання у виді: штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправних робіт на строк до двох років, або обмеження волі на строк до трьох років; та штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправних робіт на строк до двох років, або арешту на строк до трьох місяців відповідно.

Згідно ч. 1 п. 2 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі.

Мотивуючи своє рішення, суд першої інстанції зазначив, що кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004192 від 14 грудня 2019 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ст. 356 КК України, підлягає закриттю у зв`язку з тим, що не встановлено особу, яка вчинила кримінальні правопорушення, та закінчилися строки давності притягнення до кримінальної відповідальності, визначені ст. 49 КК України.

Втім, поза увагою місцевого суду залишилось те, що у ході досудового розслідування кримінального провадження №0004192 від 14 грудня 2019 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ст. 356 КК України, слідчим не в повному обсязі з`ясовані всі обставини справи, що мають значення для кримінального провадження, не проведено слідчих дій, спрямованих на встановлення події кримінальних правопорушень та осіб, які їх вчинили, не застосовано усіх передбачених законом заходів для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Зокрема, потерпілий ОСОБА_6 вказував на конкретних осіб, які вчинили щодо нього та членів його сім`ї кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 162, ст. 356 КК України, проте зазначеним обставинам не була надана оцінка як прокурором, так і судом першої інстанції. Слідчі дії, які б могли довести або спростувати версію потерпілої сторони, органом досудового розслідування не проводились.

Таким чином, при наявності даних про те, що у цьому кримінальному провадженні може бути встановлено осіб, які вчинили кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 162, ст. 356 КК України, суд першої інстанції, на думку колегії суддів, безпідставно закрив кримінальне провадження №0004192, покликаючись на п. 31 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Водночас, колегія суддів звертає увагу, що суд першої інстанції, у порушення вимог статей 55, 56 КПК України, не повідомив потерпілих у кримінальному провадженні №0004192, зокрема потерпілого ОСОБА_6 про час та місце проведення розгляду клопотання прокурора ОСОБА_9 про закриття кримінального провадження №0004192 від 14 грудня 2019 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ст. 356 КК України, за результатами якого постановлена оскаржена ухвала.

За таких обставин, ухвала Шевченківського районного суду м. Львова від 10 січня 2023 року постановлена з порушенням вимог кримінального процесуального закону, яке є істотним, а тому така підлягає скасуванню на підставі п. 3 ч. 1 ст. 409 КК України.

Окрім цього, апеляційний суд вважає, що прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, оцінки доказів, які стосуються цього провадження, у сукупності, а формальне закриття кримінального провадження за відсутності повного, неупередженого, ефективного досудового розслідування є неприпустимим.

На переконання колегії суддів, у цьому кримінальному провадженні досудовим розслідування не застосовано всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування, тобто порушено вимоги ч. 5 ст. 38 КПК України, не здійснювались дії на виконання обов`язку, встановленого ст. 92 КПК України, а тому рішення прокурора про необхідність звернення до суду з клопотанням про закриття кримінального провадження на підставі п. 31 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з не встановленням осіб, які вчинили кримінальні правопорушення та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності є передчасним.

На вказані обставини суд першої інстанції під час розгляду клопотання прокурора увагу не звернув, що мало наслідком прийняття передчасного рішення про закриття кримінального провадження з наведених у клопотанні прокурора підстав.

Враховуючи наведене, доводи апеляційної скарги потерпілого щодо незаконності та необґрунтованості ухвали суду першої інстанції є слушними, а тому її слід скасувати, а в задоволенні клопотання прокурора - відмовити.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 10 січня 2023 року про закриття кримінального провадження №0004192 від 14 грудня 2019 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ст. 356 КК України, скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою у клопотанні прокурора ОСОБА_9 про закриття кримінального провадження №0004192 від 14 грудня 2019 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ст. 356 КК України, - відмовити.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4