Провадження № - 1кп/201/109/2023
ВИРОК

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2023 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська кримінальне провадження № 0003131 по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Дніпропетровська, українки, громадянки України, з середньою освітою, не працюючої, не заміжньої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , судимої:

-23.05.2018 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст. 15 ч.1 ст. 185 КК України до двох років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком на два роки;

-13.08.2019 Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185, 71 КК України до двох років одного місяця позбавлення волі;

у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

В судовому засіданні приймали участь:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачена ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції)

ВСТАНОВИВ:

13.12.2018 приблизно о 14-00 год. ОСОБА_3 , перебуваючи у приміщенні будинку АДРЕСА_1 , побачила у зовнішній кишені куртки, що належала ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 850 грн., які вона визначила об`єктом свого злочинного посягання.

Далі ОСОБА_3 , перебуваючи у вказаний час та у вказаному місці, реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає та вони є таємними для оточуючих, взяла правою рукою з внутрішньої кишені вищевказаної куртки грошові кошти в розмірі 850 грн., після чого сховала їх в кишеню своєї куртки.

Далі, доводячи свій злочинний умисел до кінця, ОСОБА_3 залишила місце скоєння злочину разом з викраденим майном, розпорядившись ним на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_5 майнову шкоду у розмірі 850 грн.

Своїми умисними діями ОСОБА_3 вчинила злочин передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 свою вину у скоєному злочині визнала у повному обсязі, у скоєному розкаялась та надала показання, які повністю підтверджують обставини викладені в обвинувальному акті.

Враховуючи те, що обвинувачена та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини кримінального провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ст. 349 КПК України, ухвалив проводити судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про доведеність вини обвинуваченої у таємному викраденні чужого майна, вчиненого повторно та її дії органом досудового розслідування кваліфіковані правильно по ч. 2 ст. 185 КК України.

При призначенні обвинуваченій ОСОБА_3 покарання, суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії нетяжких злочинів, дані про особу обвинуваченої, яка судима, на обліку у лікаря психіатра та у лікаря нарколога не перебуває.

До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 66 КК України, суд відносить її щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових злочинів, обвинуваченій слід призначити покарання у виді позбавлення волі, однак у мінімальному його розмірі, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого злочину, конкретним його обставинам, даним про особу обвинуваченої, встановленим під час розгляду кримінального провадження обставинам, що пом`якшують її покарання в той час як менш суворі покарання не здатні забезпечити свою виховну функцію.

Підстав для застосування до ОСОБА_3 положень ст. 69 КК України, а саме призначення покарання нижче нижчої межі встановленої санкцією статті суд не вбачає.

Враховуючи, що ОСОБА_3 була засуджена вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13.08.2019 року до двох років одного місяця позбавлення волі, суд вважає за необхідне призначити остаточне покарання із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного цим вироком більш суворим покаранням призначеним вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13.08.2019 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити їй покарання у вигляді двох років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України призначити ОСОБА_3 остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного цим вироком більш суворим покаранням призначеним вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13.08.2019 року, визначивши остаточно до відбування два роки один місяць позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 відраховувати з 13.03.2023.

Зарахувати у строк відбуття покарання ОСОБА_3 строк покарання відбутий за вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13.08.2019 з 15.11.2022 по 13.03.2023.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана сторонами кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку суду.

Суддя: ОСОБА_1