СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кп/759/1356/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2022 року м. Київ

Святошинський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 31.08.2022 року за №0002314, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Любимівка Гуляйпільського району Запорізької області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, зі слів маючого на утриманні неповнолітніх дітей 2018 та 2022 років народження, не працюючого, не зареєстрованого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 15.12.2020 року Святошинським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 2 років позбавлення волі, та на підставі ст.ст. 75, 76 КК України був звільнений від відбування покарання з іспитовим строком терміном 2 роки, покарання не відбуте;
- 12.09.2022 року Святошинським районним судом м. Києва за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років, та на підставі ст. 71 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого 4 ст. 185 КК України,
сторони кримінального провадження:
прокурор ОСОБА_4
обвинувачений ОСОБА_3
захисник ОСОБА_5
потерпіла ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 будучи раніше засудженим, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і знову вчинив умисний, корисливий злочин за наступних обставин.
ОСОБА_3 , 31.08.2022 року приблизно о 04 год. 00 хв., знаходячись в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , усвідомлюючи, що в країні введено воєнний стан, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, повторно таємно викрав майно, а саме мобільний телефон марки «Huawei Y6 2019», який належить ОСОБА_6 , завдавши останній матеріальну шкоду на загальну суму 2862 гривні 25 копійок.
Після чого ОСОБА_3 залишив місце вчинення кримінального правопорушення з викраденим майном, розпорядившись їм на власну користь.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення за наведених вище обставин визнав у повному обсязі, щиро розкаявся і послідовно надав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення кримінального правопорушення. Просив його суворо не карати.

Показання ОСОБА_3 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів по даному кримінальному провадженню, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , щодо часу, місця, способу, виду і розміру шкоди, мотиву та мети, форми вини, які ніким не оспорюються, визнано недоцільним у зв`язку із відсутністю сумнівів щодо правильного розуміння їх змісту учасниками судового провадження, добровільності їх позицій.
Таким чином, допитавши обвинуваченого ОСОБА_3 , дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_3 у вчиненні ним таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно в умовах воєнного стану, та кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 185 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 у відповідності до ст. 66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданого збитку.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 у відповідності до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином; ставлення ОСОБА_3 до вчиненого, яке полягає у визнанні вини та щиросердному розкаянні; обставину, яка пом`якшує та відсутність обставин, які обтяжують його покарання, дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він раніше був засудженим, однак на шлях виправлення не став, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, що свідчить про його осудність.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами є призначення покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України, не вбачаючи підстав для призначення іншого виду покарання.
Враховуючи, що ОСОБА_3 вказане кримінальне правопорушення вчинив до постановлення вироку Святошинського районного суду м. Києва від 12.09.2022 року, остаточне покарання слід призначити за правилами ч. 4 ст. 70 КК України, а саме шляхом часткового складання призначених покарань. У строк покарання зарахувати строк його перебування під вартою за попереднім вироком за правилами, передбаченими в статті 72 КК України.
Таке покарання, на переконання суду, є достатнім для виправлення ОСОБА_3 , попередження вчинення ним кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.
Долю речових доказів та судових витрат необхідно вирішити у відповідності до ст.ст. 100, 124 КПК України.

Цивільний позов не заявлявся.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 124, 349, 369-371, 373-376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 2 (два) місяці.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання покарань, призначених даним вироком та вироком Святошинського районного суду м. Києва від 12.09.2022 року, призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.
За правилами ст. 72 КК України у строк покарання ОСОБА_3 зарахувати строк його перебування під вартою за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 12.09.2022 року з 09.06.2022 по 10.06.2022 року.
Запобіжний захід застосований до ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України до вступу вироку в законну силу залишити без змін.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту його фактичного затримання, а саме: 22.09.2022 року.
Речові докази, а саме: мобільний телефон марки «Huawei Y6 2019», переданий на зберігання потерпілій ОСОБА_6 - повернути належному володільцю.
На підставі ст.124 КПК України стягнути з ОСОБА_3 на користь держави відшкодування судових витрат за проведення експертизи №2169 від 05.09.2022 року в розмірі 170 (сто сімдесят) грн.
Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення через Святошинський районний суд м. Києва з урахуванням особливостей, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1