Справа № 202/2898/22
Провадження № 1-кп/177/95/22
У Х В А Л А

15 листопада 2022 року м. Кривий Ріг

Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

розглянувши у судовому засіданні за правилами ст. 174 КПК України клопотання адвоката ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 , про часткове скасування арешту майна у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000659 від 21.09.2020 відносно ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 255, ч.4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 310 КК України, ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 127 КК України, ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_10 за ч.2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 28, ч.2 ст. 310 КК України, ОСОБА_11 за ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_12 за ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_13 за ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_14 за ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_15 за ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_16 за ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_17 за ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_18 за ч. 2 ст. 255, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 310 КК України, ОСОБА_19 за ч. 2 ст. 255, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 2 ст. 310 КК України,

за участі

секретаря судового засідання ОСОБА_20

захисника ОСОБА_2

обвинуваченого ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_21

В С Т А Н О В И В:
В провадженні Криворізького районного суду Дніпропетровської області перебуває вищезазначене кримінальне провадження №0000659 від 21.09.2020, в рамках якого 08.11.2022 на адресу суду надійшло клопотання адвоката ОСОБА_2 , заявленого в інтересах ОСОБА_3 в порядку ст. 174 КПК України про скасування арешту майна, накладеного 14.12.2021 слідчим суддею Індустріального районного суду міста Дніпропетровська, в якому заявник просить скасувати арешт в частині права користування на майно, що належить ОСОБА_3 , а саме автомобіль марки Skoda Felicia, 1996 року випуску, білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ключ від замку запалювання та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 .
Клопотання мотивовано тим, що вказаний автомобіль є власністю ОСОБА_3 30.11.2021 в ході обшуку вказаний автомобіль був вилучений працівниками поліції, хоча дозволу на його вилучення слідчим суддею не надавався. В подальшому ухвалою слідчого судді на автомобіль був накладений арешт на підставі необґрунтованого клопотання прокурора, яке не відповідало вимогам ч. 2 ст. 173 КПК України, а також без належної перевірки слідчим суддею законних підстав для арешту майна. Заявник також вважає, що ухвала слідчого судді винесена з порушенням правил територіальної підсудності розгляду такого клопотання та після спливу строку для звернення до суду з клопотанням про арешт майна.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_2 , окрім доводів викладених в клопотанні, зазначила, що на даний час ОСОБА_3 обраний запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі, він має на утриманні неповнолітню дитину, працює та має намір користуватися автомобілем з метою забезпечення сім`ї. Крім того, вказувала, що номінальним власником вказаного автомобіля та фактично ним користується батько обвинуваченого ОСОБА_22 . Тому просить задовольнити клопотання, оскільки часткове скасування арешту на майно жодним чином не позбавить можливості досягнення мети накладення арешту.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання вказуючи, що майно, зазначене в клопотання містить ознаки речового доказу та арешт накладений з метою їх зберігання, а також з метою забезпечення спеціальної конфіскації в разі визнання винуватим у пред`явленому обвинуваченні ОСОБА_3 , який є його власником. Просить відмовити в задоволенні клопотання, оскільки в подальшому суд та учасники кримінального провадження можуть бути позбавлені можливості дослідити в повному обсязі докази по справі шляхом огляду речового доказу.

Суд, розглянувши заявлене клопотання, вислухавши доводи учасників справи, дійшов наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 131 КПК України, арешт майна належить до заходів забезпечення кримінального провадження, та застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Виходячи з наведеного, дана норма пов`язує право суду на скасування арешту майна, накладеного за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника, законного представника, іншого власника чи володільця майна, із можливістю надання особами, що не були присутніми в судовому засіданні і про права та законні інтереси яких вирішено питання судовим рішенням, доказів та матеріалів, які вказуватимуть, що арешт накладено необґрунтовано або в його застосуванні відпала потреба, доведеності перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За вимогами ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14.12.2021 накладено арешт на автомобіль марки Skoda Felicia, 1996 року випуску, білого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ключ від замку запалювання та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , який на праві власності належить ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою збереження речового доказу та забезпечення застосування спеціальної конфіскації.

На даний час досудове слідство по кримінальному провадженню закінчене.

Однак, матеріали кримінального провадження до суду не передані, суд позбавлений можливості в повній мірі перевірити доводи клопотання про відсутність достатніх підстав для накладення арешту. Тим більше ухвала слідчого судді, якою вирішене клопотання про накладення арешту, не була оскаржена в апеляційному порядку заінтересованими особами.

На даний час судовий розгляд кримінального провадження триває, автомобіль, на який накладено арешт, має ознаки речового доказу.

В той же час, суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини та положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Відповідно до положень статті 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Також, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності (стаття 41 Конституції України).

Будь-яке втручання у право власності повинне бути законним, наприклад, на підставі ухвали суду. Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що тримання майна у кримінальному провадженні в якості речового доказу (арешт майна) може бути необхідним для належного здійснення правосуддя, що є законною метою в «загальних інтересах» суспільства (наприклад, Рішення у справі East West Alliance Limited проти України від 23 січня 2014 року, заява № 19336, параграф 188). Разом з тим, має бути розумне співвідношення між засобами та метою, що досягається так званий «справедливий баланс» між інтересом суспільства та вимогами щодо захисту фундаментальних прав особи (серед інших, Рішення у справі Edwards проти Мальти від 24.10.2006 року, заява № 17647/04, параграф 69). Тому, навіть сам факт тривалого тримання майна в якості речового доказу після проведення обшуку, у випадку якщо таке тримання є безпідставним, може бути порушенням статті 1 Протоколу 1 Конвенції.

Враховуючи вказані обставини, дотримуючись вимог ст. 41 Конституції України, суд дійшов висновку, що на час розгляду вказаного клопотання відпала необхідність в застосування арешту майна в тому обсязі, який визначений в ухвалі слідчого судді та з метою досягнення дієвості кримінального провадження необхідно залишити арешт на транспортний засіб шляхом заборони відчуження та розпорядження ним до прийняття остаточного рішення у кримінальному провадженні та/або скасування арешту.

Керуючись статтями 174, 369-372 КПК України,-

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання адвоката ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ОСОБА_3 , про часткове скасування арешту майна у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000659 від 21.09.2020- задовольнити.
Скасувати арешт в частині права користування, накладений ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14.12.2021 у справі №202/1709/21 (1-кс/202/6665/2021) на автомобіль марки Skoda Felicia, 1996 року випуску, білого кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , ключ від замку запалювання та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 .

Повернути автомобіль марки Skoda Felicia, 1996 року випуску, білого кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , ключ від замку запалювання та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , власнику ОСОБА_3 , заборонивши відчуження та розпорядження автомобілем, до прийняття остаточного рішення у кримінальному провадженні та/або скасування арешту.

У порядку виконання рішення суду щодо арешту тимчасово вилученого майна, автомобіль марки Skoda Felicia, 1996 року випуску, білого кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , ключ від замку запалювання та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , передати на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_3 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1