Справа № 513/735/22
Провадження № 1-кп/513/82/22
Саратський районний суд Одеської області
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2022 року Саратський районний суд Одеської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника адвоката ОСОБА_5

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесеного до ЄРДР № 0000628 від 13.06.2022 року про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Долинка Саратського району Одеської області, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, який утримується в Державній установі «Ізмаїльський слідчий ізолятор»,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.152 КК України.

ВСТАНОВИВ:

12 червня 2022 року о 14 годині, ОСОБА_4 , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи в центрі с. Долинка, Білгород-Дністровського району, Одеської області, побачивши неповнолітню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , почав її наздоганяти. Наздогнавши останню, ОСОБА_4 почав розмовляти з ОСОБА_6 . Однак розуміючи, що остання не бажає вступати в діалог з ним, почав в бік ОСОБА_6 виражатися нецензурною лайкою, погрожувати фізичною розправою та між останніми розпочався словесний конфлікт. ОСОБА_6 не бажаючи приймати участь у ньому, попрохала ОСОБА_4 не йти за нею та залишити її в спокою. В цей час у ОСОБА_4 виник прямий злочинний умисел направлений на задоволення своєї статевої пристрасті з неповнолітньою ОСОБА_6 , достовірно знаючи про її вік, оскільки вони є мешканцями одного населеного пункту, а також остання проживає поблизу будинку бабусі ОСОБА_4 . Далі реалізуючи свій злочинний намір, направлений на задоволення статевої пристрасті, ОСОБА_4 розуміючи свою фізичну перевагу наказав потерпілій пройти разом з ним за приміщення Будинку Культури, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Перебуваючи за приміщенням Будинку Культури ОСОБА_4 схватив за одяг біля шиї ОСОБА_6 та потягнув на відстань приблизно 20 м в лісосмугу. Неповнолітня ОСОБА_6 почала кричати та благати на допомогу, однак ОСОБА_4 з метою припинення її опору закрив своєю рукою рот потерпілої. Далі перебуваючи в лісосмузі ОСОБА_4 обома руками штовхнув ОСОБА_6 в область грудної клітини, від чого остання впала спиною на землю. В подальшому, ОСОБА_4 підійшов до потерпілої, ліг зверху на неї, та однією рукою почав душити її за шию, тим самим продовжуючи придушувати волю та супротив, котрий чинила ОСОБА_6 , а іншою рукою стягнув її нижній одяг, й приспустивши свій нижній одяг, вступив із нею, проти її волі в природній (гетеросексуальний) статевий акт, тим самим вчинивши зґвалтування.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 вину свою у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні не визнав, суду пояснив, що дійсно знайомий з ОСОБА_6 . Точно дати не пом`ятає, але о 03-00 год ночі він пішов до бабусі з пляшкою вина, яку там випили. Наступного дня йому двічі телефонувала ОСОБА_6 та лише після другого дзвінка він відповів останній і на її пропозицію зустрівся з нею. 12 червня 2022 року, біля 14 години 00 хвилин, зустрівши потерпілу ОСОБА_6 в центрі с.Долинка, поцікавився куди вона йде. ОСОБА_6 відповіла йому, що йде до сільського току, куди повинен був приїхати на велосипеді з с.Михайлівка брат її молодого чоловіка, з яким вона зустрічається та передати для неї подарунок від останнього. Який це подарунок ОСОБА_6 не знала. Він попитав, чи може він її провести, на що остання, з його слів, погодилася. Прямуючи до дорозі у напрямку току з потерпілою, вони зустріли його матір і сестру ОСОБА_7 , та на запитання останньої куди вони йдуть, він їй не відповів. Почекавши біля току деякий час, вони з ОСОБА_8 пішли назад, так як не дочекались посилки. Будь-яких насильницьких дій по відношенню до ОСОБА_9 , в тому числі і зґвалтування останньої, а також те що він у неї насильно відбирав телефон не вчиняв. Дійсно коли ОСОБА_6 зателефонував її хлопець, у нього з останнім сталася словесна сварка. Зазначив, що працівники поліції при відібранні зразків біологічних матеріалів не роз`яснювали йому його права, не показували ніяких процесуальних документів на основі яких здійснювалось відібрання вказаних зразків. Також, при видачі речей, працівники поліції не роз`яснили йому що видати треба ті речі в яких він був 12 червня 2022 року, тому він видав речі, які були в корзині для прання і вони можуть бути не тими речами в яких він перебував в той день з ОСОБА_6 . Дійсно раніше, можливо за два тижні до інкримінує мої йому події, у нього був статевий контакт з потерпілою ОСОБА_6 . Уточнив, що коли вони піднялись по дорозі біля клубу та пішли у лісосмугу, розмовляли день хвилин 10-20. Чекали подарунок, але його не привезли. Потім пішли додому. Біля БК знаходяться гаражі, дитячий садок, якби потерпіла кричала то її б почули. Телефон у потерпілої він не забирав. Його телефон ніхто не вилучав. З хлопцем ОСОБА_6 він спілкувався після того, як вони розійшлись з ОСОБА_10 . У цей день полового акту не було, було раніше, десь за два тижні. Кров в нього на аналіз брали у лікарні.

Суд вважає показання ОСОБА_4 такими, що не в повній мірі відображають обставини події, даними ним з метою уникнути кримінальної відповідальності, тому що вони повністю спростовуються сукупністю досліджених безпосередньо у судовому засіданні доказів.

Згідно з роз`ясненнями, наведеними в пунктах 16, 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» від 29 червня 1990 р. № 5 суду належить оцінити всі зібрані у справі докази, які містяться в показаннях свідків, потерпілих, підсудних та інших джерелах, з точки зору їх стосовності, допустимості і достатності для вирішення питань, зазначених у ст. 368 КПК 2012р.

Дослідження судом за власною ініціативою доказів, які б підтверджували або спростовували певні обставини справи, - порушуватиме загальні засади кримінального провадження, передбачені ч.1 п.3, п.15 ст.7 КПК України, зокрема: рівність перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд у відповідності до засад кримінального провадження визначених у главі другій КПК України, забезпечуючи змагальність сторін та свободу в наданні ними своїх доказів і доведеність перед судом їх переконливість, передбаченими положеннями ст.22 КПК України, шляхом безпосереднього дослідження показань, речей і документів визначених положеннями ст.23 КПК України, розглядаючи кримінальне провадження з дотримання положень ст.349 КПК України, щодо визначення обсягу та порядку дослідження доказів, дослідивши всі докази надані суду, не зважаючи на не визнання обвинуваченим своєї вини у пред`явленому обвинуваченні, на підставі свідчень свідків, кожний з яких був попереджений судом про кримінальну відповідальність у відповідності до положень ст.ст.352, 353 КПК України, досліджених письмових доказів та матеріалів провадження, які в повній мірі узгоджуються між собою та доповнюють одне одного, доходить висновку, про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні зґвалтування, тобто статевих відносинах із застосуванням фізичного насильства, вчиненого відносно неповнолітньої, на підставі наступних доказів, досліджених під час судового розгляду:

Допитана в судовому засіданні у присутності законного представника неповнолітньої потерпілої ОСОБА_11 та представника Служби у справах дітей Саратської селищної ради ОСОБА_12 неповнолітня потерпіла ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , суду пояснила, що обвинуваченого вона знала, оскільки вони є односельцями. Точної дати потерпіла не запам`ятала, приблизно о 14 годині 00 хвилин, пішла за посилкою яку їй передав її хлопець ОСОБА_13 . По дорозі до неї підійшов ОСОБА_4 та став до неї чіплятись та відбирати її телефон. В цей час їй телефонував її хлопець ОСОБА_13 та ОСОБА_4 не давав їм поговорити, а натомість висловлювався по відношенню ОСОБА_13 нецензурною лайкою. Намагаючись піти від ОСОБА_4 , потерпіла почала йти повз Будинок культури с.Долинка, але ОСОБА_4 затягнув її за Будинок культури, у лісосмугу де зґвалтував її. Після чого вона пішла додому, де помилась та повідомила про цей факт своєму хлопцю ОСОБА_13 та своїй сестрі. ОСОБА_4 також раніше згвалтував її, але вона нікому про цей факт не говорила, тому що соромилась та ОСОБА_4 сказав, щоб вона нікому не казала.

Допитана в судовому засіданні законний представник потерпілої ОСОБА_11 суду пояснила, що 12 червня 2022 року, разом з чоловіком поїхали до с.Зоря в гості. Своїх дітей доглядати вона залишила своїй сестрі, ОСОБА_6 . Біля 14 години 00 хвилин, ОСОБА_6 зателефонувала її та попросилась ненадовго піти з дому та забрати посилку яку відправив її хлопець, ОСОБА_13 . Вона, ОСОБА_11 дозволила їй це зробити. Біля 16 години їй знов зателефонувала сестра ОСОБА_6 та повідомила, що її зґвалтував ОСОБА_14 . Коли ОСОБА_11 приїхала додому там був ОСОБА_13 , хлопець сестри, та сестра, ОСОБА_6 яка плакала в іншій кімнаті. Речі сестри були в пральній машинці, а нижче колін ОСОБА_6 вона бачила синці.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 суду пояснив, що він є хлопцем потерпілої ОСОБА_6 12 червня 2022 року він, через свого двоюрідного брата, передав ОСОБА_6 посилку, яку брат повинен був перевезти на велосипеді з с.Михайлівка за місцем проживання ОСОБА_6 , в с.Долинка. Так як брат не знає де проживає ОСОБА_6 , то ОСОБА_15 попросив останню підійти до території току. Приблизно о 14 годині 00 хвилин він їй зателефонував та запитав чи вийшла вона. В цей час у ОСОБА_6 телефон відібрав ОСОБА_4 , якого ОСОБА_15 впізнав по голосу та який став погрожувати ОСОБА_15 та висловлюватись на його адресу нецензурною лайкою. На прохання не чипати ОСОБА_6 , ОСОБА_4 не реагував. Після чого, о 16 годині 00 хвилин ОСОБА_15 приїхав додому до ОСОБА_6 , там вже була поліція і він дізнався, що ОСОБА_4 згвалтував ОСОБА_6 ОСОБА_4 . ОСОБА_15 знає, так як раніше навчався з ним в одній школі.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_16 пояснила, що вона э бабусею ОСОБА_4 12 червня 2022 року, біля 14 години 00 хвилини, дійсно її внуку ОСОБА_4 хтось зателефонував і він пішов з двору не пояснивши куди він йде. Хвилин через 20 ОСОБА_4 повернувся але на її запитання де він був нічого не відповів. Пізніше від своєї сусідки ОСОБА_11 , з якою вона знаходиться в неприязнених відносинах, вона дізналась що її онук, ОСОБА_4 згвалтував неповнолітню сестру ОСОБА_11 , ОСОБА_6 .

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_17 суду пояснив, що ОСОБА_4 він приходиться дядьком. 12 червня 2022 року, приблизно після обіду ОСОБА_4 зателефонувала потерпіла ОСОБА_6 та попросила його вийти до неї з якогось питання. ОСОБА_4 був відсутнім протягом 10-15 хвилин. Після чого ОСОБА_4 повернувся додому та де він був не розповідав. Пізніше йому стало відомо, що ОСОБА_4 звинувачують в згвалтуванні ОСОБА_6 .

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_18 , пояснила що є рідною сестрою ОСОБА_4 . В один з літніх місяців, точної дати вона пригадати не може, вона бачила як в денний час доби її брат ОСОБА_4 в центрі села Долинка, підійшов до ОСОБА_6 , яка як їй здавалось його чекала, і разом, без будь-якого насилля з боку ОСОБА_4 , вони пішли в невідомому напрямку. Пізніше, біля 16 години 00 хвилин, коли вона прийшла додому до своєї бабусі, ОСОБА_16 , там вже була поліція і вона дізналась що ОСОБА_4 підозрюють в зґвалтуванні ОСОБА_6 .

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_19 , суду пояснив, в червні 2022 року, точної дати він не пам`ятає, його було запрошено до будівлі відділення поліції в смт.Сарата, де в кабінеті на другому поверсі, він приймав участь в якості понятого, при відібранні біологічних зразків слини у обвинуваченого ОСОБА_4 . Крім нього були присутні сам ОСОБА_4 , інший понятий - ОСОБА_20 , слідчий та працівник поліції чоловічої статі, якого він не знає. Перед відібранням зразків слини, слідчий оголосив присутнім відповідну постанову, в якій розписався також і ОСОБА_4 . Далі, працівник поліції дав ОСОБА_4 марлеву тканину, в яку ОСОБА_4 добровільно, без будь-якого примусу з боку працівників поліції, надав зразки своєї слини, після чого вказана марлева тканина була упакована в паперовий конверт білого кольору, який було опечатано і на якому поставили свої підписи ОСОБА_4 , поняті та слідчий. Також його, як понятого було ознайомлено з протоколом відібрання зразків слини, який він також підписав разом з іншими учасниками слідчої дії.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_21 , суду надала аналогічні покази, показам свідка ОСОБА_19 .

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_22 , пояснила суду, що 20 червня 2022 року, її було запрошено до місця мешкання потерпілої ОСОБА_6 в с.Долинка Білгород-Дністровського району Одеської області, де вона, разом з ОСОБА_23 , приймала участь в якості понятої, при відібранні зразків слини у потерпілої ОСОБА_6 . Крім неї та ОСОБА_23 , були присутні потерпіла ОСОБА_6 , її законний представник ОСОБА_11 та працівники поліції. Далі, в її присутності, ОСОБА_6 добровільно, без будь-якого примусу надала зразки слини у марлеву тканину, після чого вказана марлева тканина була упакована в паперовий конверт, який було опечатано. Свідок ОСОБА_22 суду пояснила, що поставила свій підпис в протоколі вказаної слідчої дії. Також свідок зазначила, що і раніше приймала участь в якості понятої, при огляді місці події у вказаній справі.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_24 , суду пояснила, що 13 червня 2022 року, вона була черговою медичною сестрою приймального відділення КП «Саратська районна лікарня». В цей день працівниками поліції до приймального відділення було доставлено потерпілу ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_4 , для забору у них зразків крові. Працівник поліції пояснив, що забір зразків крові відбувається в рамках кримінального провадження щодо згвалтування. Після чого, в присутності понятих, в процедурному кабінеті, свідок ОСОБА_24 , по черзі, відібрала зразки крові з вени ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , оскільки має такі повноваження. Ємності зі зразками крові вона запечатала у встановленому законом порядку, а далі вони були вилучені працівниками поліції відповідним протоколом, копію якого було залишено в медичному закладі. Процедура відібрання крові у ОСОБА_6 та ОСОБА_4 зафіксовано у відповідному амбулаторному журналі, де в тому числі зазначені кількість відібраної крові та порядок її пакування.

Вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні зґвалтування, тобто статевих відносин із застосуванням фізичного насильства, вчиненого відносно неповнолітньої, також підтверджується дослідженими безпосередньо у судовому засіданні письмовими доказами:

Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000628 від 13.06.2022 року, згідно якого 12.06.2022 року до ВП№1 Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області надійшло повідомлення від ОСОБА_11 про те, що в обідній час, на східній околиці с. Долинка Білгород-Дністровського району Одеської області, була зґвалтована її неповнолітня сестра ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканка АДРЕСА_3 .( т.1 а.с.104).

Заявами потерпілої ОСОБА_6 та її законного представника ОСОБА_11 від 12.06.2022 року, про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_2 , який 12.06.2022 року приблизно о 14 годині 30 хвилин, знаходячись на східній околиці с.Долинка, в лісосмузі, здійснив зґвалтування ОСОБА_6 (т.1 а.с.106-107 ).

Протоколом огляду місця події з фототаблицею до нього від 12.06.2022 року, за участі понятих, а також потерпілої ОСОБА_6 та її законного представника ОСОБА_11 , згідно якого місцем проведення огляду є ділянка місцевості, що розташована на східній околиці с. Долинка Білгород-Дністровського району Одеської області на якій виявлено частину прим`ятої трави та порушення цілісності земельного шару. Як зазначила ОСОБА_6 , саме у цьому місці, де прим`ята трава її було зґвалтовано ОСОБА_4 . З місця огляду вилучено зразки ґрунту (т.1 а.с. 108-112).

Заявою потерпілої ОСОБА_6 від 12.06.2022 року, написаною нею в присутності законного представника ОСОБА_11 , згідно з якою вона добровільно видала працівникам поліції особисті речі, а саме труси чорного кольору жіночі з візерунками білого кольору у вигляді метеликів, кросівки жіночі чорного кольору з підошвою білого кольору 38 розміру, котрі були на ній на момент зґвалтування (т.1 а.с.115).

Протоколом огляду предмета та фототаблицею до нього від 13.06.2022 року, виданих потерпілою ОСОБА_6 речей, (т.1 а.с.116-119).

Заявою обвинуваченого ОСОБА_4 від 13.06.2022 року, згідно якої він добровільно видає працівникам поліції особисті речі, а саме: труси чоловічі коричневого кольору з елементами візерунків розміру L, кросівки чоловічі чорного кольору, з підошвою білого кольору на шнурівці, 42 розміру (т.1 а.с.120).

Протоколом огляду предмету та фототаблицею до нього від 13.06.2022 року, виданих обвинуваченим ОСОБА_4 речей, (т.1 а.с.121-123).

Постановою від 13.06.2022 року, про приєднання речей виданих потерпілою ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 до матеріалів кримінального провадження, в якості речових доказів (т.1 а.с.124-125).

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 15 червня 2022 року, накладено арешт на речі добровільно видані потерпілою ОСОБА_6 (труси чорного кольору жіночі з візерунками білого кольору у вигляді метеликів, кросівки жіночі чорного кольору з підошвою білого кольору 38 розміру) та речі добровільно видані обвинуваченим ОСОБА_4 (труси чоловічі коричневого кольору з елементами візерунків розміру L, кросівки чоловічі чорного кольору з підошвою білого кольору на шнурівці, 42 розміру) (т.1 а.с.127-129).

Заявою ОСОБА_15 , згідно якого він 27.06.2022 року, добровільно надав інформацію про телефонні з`єднання з потерпілою ОСОБА_6 у вигляді скрін-шотів, до якої додаються скрін-шоти з журналу викликів мобільного телефону ОСОБА_15 (м.т. НОМЕР_1 ) ( т.1 а.с.138-141).

Заявою законного представника потерпілої ОСОБА_6 - ОСОБА_11 від 29.06.2022 року, про долучення до матеріалів провадження мобільного телефону що належить потерпілій ОСОБА_6 моделі «Gaiaxy A20» моделі SM-A022G/DS номер R58RC4201DA IMEI НОМЕР_2 , (гніздо 2) НОМЕР_3 , номер телефона НОМЕР_1 в якості речових доказів. Також Піддубна надала доступ до додатків встановлених на телефон, телефонної книги та галереї (т.1 а.с.142).

Протоколом огляду предмету та фототаблицею до нього від 29.06.2022 року, вищезазначеного телефону та постановою про приєднання вказаного телефону в якості речового доказу до матеріалів кримінального провадження (т.1 а.с.143-148).

Розпискою законного представника потерпілої ОСОБА_11 про отримання телефону на відповідальне зберігання ( т.1 а.с.151).

Протоколом огляду предмету від 27 червня 2022 року, згідно якого було оглянуто паперовий конверт в якому знаходився електронний носій інформації карта пам`яті micro SD HI-RALI 32GB, із відеозаписом проведення слідчої дії - протоколу допиту неповнолітньої потерпілої ОСОБА_6 на якому міститься відеозапис, який був проведений у приміщені «зеленої кімнати» за участю психолога Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз ОСОБА_25 , на якому потерпіла ОСОБА_6 вільно пояснює, щодо обставин вчинення ОСОБА_4 , відносно неї кримінального правопорушення. В судовому засіданні була відтворена та досліджена інформація, що міститься на карті пам`яті micro SD HI-RALI 32GB, згідно якого в приміщенні «зеленої кімнати» потерпіла ОСОБА_26 за участю законного представника ОСОБА_11 вільно розповідала психологу ОСОБА_25 про обставини вчинення згвалтування відносно неї обвинуваченим ОСОБА_4 ( т.1а.с.152-166, т.2 а.с.57).

Постановою Білгород-Дністровської окружної прокуратури про відібрання біологічних зразків для проведення експертизи від 13.06.2022 року, а саме зразків слини у неповнолітньої потерпілої ОСОБА_6 ( т.1 а.с.171).

Протоколом від 20.06.2022 року, згідно якого у неповнолітньої ОСОБА_6 за місцем її мешкання: АДРЕСА_3 , в присутності понятих працівниками поліції було відібрано зразки слини ( т.1 а.с.172).

Постановою Білгород-Дністровської окружної прокуратури про відібрання біологічних зразків для проведення експертизи від 13.06.2022 року, а саме зразків слини у обвинуваченого ОСОБА_4 ( т.1 а.с.173).

Постановою Білгород-Дністровської окружної прокуратури про відібрання біологічних зразків для проведення експертизи від 13.06.2022 року, а саме зразків крові, зрізи нігтьових платин та мазки з статевих органів для проведення біологічної експертизи у потерпілої ОСОБА_6 ( т.1 а.с.174).

Протоколами від 13.06.2022 року та від 20.06.2022 року отримання зразків для експертизи, згідно якого у неповнолітньої потерпілої ОСОБА_6 в присутності понятих працівниками поліції було відібрано зразки нігтьової пластини, слини та медпрацівником відібрані зразки крові ( т.1 а.с.176-178).

Постановою Білгород-Дністровської окружної прокуратури про відібрання біологічних зразків для проведення експертизи від 13.06.2022 року, а саме зразків крові, зрізи нігтьових пластин з обох рук та мазки з статевих органів у обвинуваченого ОСОБА_4 ( т.1 а.с.179).

Протоколами від 13.06.2022 року та від 18.06.2022 року, згідно яких у обвинуваченого ОСОБА_4 , в присутності понятих працівниками поліції було відібрано зразки нігтьової пластини, слини та медпрацівником відібрані зразки крові (т.1 а.с.181-184).

Постановою про приєднання предметів до провадження, як речових доказів від 11 липня 2022 року, згідно з яким відібрані у неповнолітньої потерпілої ОСОБА_6 зразки слини, нігтьових пластин, змиви зі статевих органів, а також відібрані у обвинуваченого ОСОБА_4 зразки слини, нігтьових пластинок, змиви зі статевого члену та мазки відбитки статевого члена ОСОБА_4 , були визнані речовими доказами, опечатані та передані на зберігання в якості речових доказів до камери зберігання речових доказів відділення поліції №1 Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області ( т.1 а.с.185-187).

Висновком №55 судово-медичної експертизи Татарбунарського міжрайонного відділення судово медичної експертизи від 13.06.2022 року, згідно якого у неповнолітньої ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 виявлені наступні тілесні ушкодження: 5 саден правої бічної поверхні нижньої третини шиї, 2 садна правої біля хребетної ділянки, синець передньої-внутрішній поверхні середньої третини правої гомілки, синець передньої-внутрішньої поверхні середньої третини лівої гомілки, синець передньої поверхні середньої третини лівої гомілки. Ці ушкодження заподіяні дією тупих предметів, групові і індивідуальні особливості яких в ушкодженнях не відобразилися. Не виключно, що ці ушкодження виникли при механізмі, вказаному під експертною, а саме: садна правої бічної поверхні нижньої третини шиї дією нігтів рук; садна правої біля хребтової ділянки в результаті тертя спиною об суху гілку; синці на гомілках внаслідок тиску пальців рук. Морфологічні особливості синців (темно-синє забарвлення та чіткі контури), характер поверхні садна (покриті бурою втягнутою кірочкою з щільно притиснутими краями), дозволяють зробити висновок, що дані ушкодження могли бути заподіяні за 1-2 доби до моменту огляду; таким чином виявлені ушкодження могли бути спричинені 12.06.2022р. Вказані ушкодження, як у сукупності, так і поодинці не були небезпечними для життя, мають незначні, скороминучі наслідки, що тривають не більше 6 днів, і за цим критерієм, згідно п.2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (Наказ №6 МОЗ України від 17.01.1995р.) відносяться до легких тілесних ушкоджень. В ділянці статевих органів виявлено 2 садна слизової оболонки присінка піхви, враховуючи її морфологію можна припустити давність їх виникнення приблизно за 1-2 доби до моменту огляду, можливо 12.06.2022 року. Потерпіла є статево зрілою (т. 1 а.с.189-190).

Висновком №56 судово-медичної експертизи Татарбунарського міжрайонного відділення судово-медичної експертизи від 13.06.2022, згідно якого у обвинуваченого ОСОБА_4 тілесних ушкоджень не виявлено. В ділянці статевих органів останнього, патологічних змін та ушкоджень не виявлено (т. 1 а.с.193).

Висновком №498 судово-медичної експертизи відділення судово-медичної імунології лабораторії КУ «ООБСМЕ» від 16.06.2022 року, згідно якого кров потерпілої ОСОБА_6 відноситься до групи АВ за ізосерологічною системою АВО ( т.1 а.с.194-195).

Висновком №499 судово-медичної експертизи відділення судово-медичної імунології лабораторії КУ «ООБСМЕ» від 16.06.2022 року, згідно якого кров під експертного ОСОБА_4 , відноситься до групи О з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за ізосерологічною системою АВО ( т.1 а.с.196-197).

Висновком 519 судово-медичної експертизи відділення судово-медичної імунології лабораторії КУ «ООБСМЕ» від 16.06.2022 року згідно якого на трусах під експертного ОСОБА_4 кров не знайдена ( т.1 а.с.198-199).

Висновком №216 судово-медичної експертизи відділення судово-медичної цитології лабораторії Одеського обласного бюро судово-медичної експертизи від 16.06.2022 року проведеного з урахуванням висновків експерта №498 від 17.06.2022 року та №499 від 17.06.2022 року, згідно якої на трусах чоловічих, які належать ОСОБА_4 та наданих на дослідження, в об`єкті №1ц (нумерація відділення судово-медичної цитології) знайдені «голі» ядра, голівки сперматозоїдів, ядра лейкоцитів та клітини піхвового епітелію. При визначені групової належності клітин в реакції «змішаної» аглютинації виявлені антигени А і В ізосерологічної системи АВ0, властиві групі крові АВ, що не виключає походження знайдених клітин із піхви жінки (жінок) з вищевказаною групою крові, в тому числі і ОСОБА_6 . На вищевказаних трусах в об`єктах №№1-2 (збережена нумерація відділення судово-медичної імунології) знайдені голівки сперматозоїдів та епітеліальні клітини, висловитися про статеву належність та регіональне походження яких (зокрема із піхви жінки) не виявилося можливим у зв`язку з невиявленим в клітинах цитохімічних та цитоморфологічних диференційних ознак та відсутністю в епітеліоцитах ядер, придатних для дослідження. В об`єкті №3 епіталіальні клітини не знайдені ( т.1 а.с.200-202).

Висновком №217 судово-медичної експертизи від 16.06.2022 року, згідно якого у вмісті мазка-відбитку та тампона-змиву з головки статевого члену підозрюваного ОСОБА_4 знайдені мікросліді крові і епітеліальні клітини в невеликій кількості. Висловитися щодо статевої приналежності знайденої крові не є можливим через відсутність у препаратах ядер лейкоцитів, необхідних для проведення статево специфічної диференціації. Визначити групову приналежність знайденої крові не є можливим через те, що при її дослідженні антигени А,В,Н і ізогемаглютини анти-А і анти-В системи АВ0 не виявлені, що ймовірно, пов`язано з вкрай малою кількістю знайденої крові. Висловитися щодо можливості походження знайдених епітеліальних клітин з піхви жінки (жінок) не є можливим через не виявлення в клітинах характерних діференційних ознак клітин піхвового епітелію (цитохімічних та цитоморфологічних), і через відсутність в препаратах ядер епітеліоцитів, придатних для проведення статево специфічної діференціації. При визначенні групової приналежності клітин виявлені антигени А,В,Н системи АВ0. Антигени А і В, не властиві підозрюваному ОСОБА_4 , можуть походити за рахунок клітин від особи (осіб) любої статі, в крові якого (яких) вони містяться, у тому числі і від потерпілої ОСОБА_6 (а.с.203-206).

Висновком експерта №512 від 16.06.2022 року відділення судово медичної імунології, згідно якого на двох марлевих тампонах з вмістом піхви потерпілої ОСОБА_6 сперматозоїди не знайдені ( т.1 а.с.207-208).

Висновком судово-медичної експертизи №212 від 16.06.2022 року, згідно якого в піднігтьовому вмісті зрізів нігтьових пластинок обох рук підозрюваного ОСОБА_4 кров і ядровмісні епітеліальні клітини не знайдені ( т.1 а.с.209).

Висновком експерта №510 від 16.06.2022 року відповідно до якого на трусах потерпілої ОСОБА_6 сперматозоїди не знайдено. ( т.1 а.с.211-213).

Висновком №213 судово-медичної експертизи від 16.06.2022 року, згідно якого в піднігтьовому вмісті зрізів нігтьових пластинок обох рук потерпілої ОСОБА_6 , в обєктах №1-2 (нумерація відділення судово-медичної цитології) кров та епітеліальні клітини з ядрами не знайдені (т.1 а.с. 213-214).

Висновком №22-2649 від 15.08.2022 року з фототаблицею до нього криміналістичної експертизи по дослідженню грунтів, згідно якого нашарування грунту, вилучені з кросівок потерпілої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та нашарування грунту, вилучені з кросівок ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мають загальну родову (групову) приналежність із зразком грунту, вилученим з місця події, де було відбувались події, згідно яких ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.152 КК України. ( т.1 а.с.216-221).

Висновком експерта №324 та 325 від 05.07.2022 року згідно якого малекулярно-генетичним аналізом ДНК визначений ДНК-профіль ( генетичні ознаки) зразка крові на марлі ОСОБА_6 та зразка крові на марлі ОСОБА_4 (т.1 а.с.239-242, 243-246).

Висновком експерта №326 від 05.07.2022 року, згідно якого малекулярно-генетичним аналізом ДНК встановлено: визначено ДНК-профілі (генетичні ознаки) біоматеріалу на трусах видах добровільно ОСОБА_4 є змішаними та цілком збігаються між собою та може походити від ОСОБА_4 та від невстановленої особи чоловічої або жіночої генетичної статі, з ймовірністю 99,99999%. ДНК-профілі (генетичні ознаки) біоматеріалу з об`єкту №1, відповідно до висновку експерта №216 від 20.06.2022 року, судово-медичної експертизи на трусах, добровільно виданих ОСОБА_4 (об`єкт №2) та ДНК-профіль ( генетичні ознаки) біологічного матеріалу з об`єкту №2, відповідно до висновку експерта №216 від 20.06.2022 року на трусах добровільно виданих ОСОБА_4 (об`єкт №3) є змішаними та цілком збігаються між собою, можуть походити від ОСОБА_4 та ОСОБА_6 з ймовірністю 99,999999% ( т.1 а.с.219-227).

Висновком судово-психіатричної експертизи від 19.07.2022 року №313, згідно якого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ознак відставання у психічному розвитку не виявляє. Випробувана має невисокий (в межах вікової норми), але достатній об`єм знань із курсу шкільної програми, певну сформованість структури особистості, з добрим рівнем інтеріоризації морально етичних норм та правил, системою інтересів та вподобань. ЇЇ актуальний інтелектуальний рівень відповідає нормі для даної вікової категорії. Особистість під експертної характеризується рисами відвертості, чутливості, товариськості, доброти та чесності. Якихось аномальних характерологічних проявів, які б могли суттєво вплинути на її свідомість та поведінку у досліджуваній у справі ситуації, під експертна не виявляє. Рівень навіюваності в неї посередній, що зокрема, характерно для підлітків її віку, в той же час, випробувана у достатній мірі здатна до резистентності, відстоювання своєї точки зору, позиції, тощо. Патологічної схильності до фантазування, псевдології, схильності до гіпертрофованої уяви та немотивованої брехні не має. Свідчення під експертної повністю відповідають її віку та рівню інтелектуального розвитку, вона могла правильно сприймати обставини злочину що досліджується у справі, і може давати правдиві покази. Під експертна надавала посильний супротив підозрюваному, але обставини ситуації, фізична перевага ґвалтівника, почуття страху та емоційної напруги потерпілої суттєво знижували її можливості до захисту. Досліджувана у справі ситуація була для під експертної суттєво психотравматичною, вплинула на її психічний розвиток, формування характеру, міжособистісні зв`язки та відношення. Для уникнення подальшого псих травмування неповнолітньої ОСОБА_6 , подальша участь її у слідчих діях та судовому засіданні не рекомендується (т.2 а.с.1-10).

Висновком судово-психіатричної експертизи від 19.07.2022 року №311, згідно якого випробуваний ОСОБА_4 не знаходиться в будь-якому юридично значущому емоційному стані, яке б могло істотно вплинути на його свідомість і діяльність, а знаходився в стані алкогольного сп`яніння, (простого, непатологічного), яке могло знижувати вольовий контроль, сприяючи полегшенню реалізації емоційної напруги в безпосередній поведінці, проте не знижувало підконтрольність поведінки свідомості та не обмежувало можливості підекспертного характеру скоєних ним дій і їх наслідки, правильно сприймати обставини, що мають значення для справи, і давати про них показання. Особистість підекспертного інтелектуально і емоційно зріла, здатна до свідомого контролю за своєю поведінкою, його планування, корекції і прогнозу скоєних дій і вчинків. Він повною мірою міг усвідомлювати реальний зміст власних дій і в повній мірі міг усвідомлено керувати ними і передбачити їх можливі наслідки, може правильно сприймати обставини, що мають значення у справі, може давати про них відповідні показання. Він також не виявляє будь-яких істотно виражених індивідуально-психологічних особливостей, підвищеної сугестивності або патологічної схильності до фантазування, які б могли суттєво впливати на його свідомість і діяльність при здійснені інкримінованого йому злочину. Такі особистісні прояви, як виражений егоцентризм, розбещеність, прагнення до вседозволеності, задоволенню бажань і спонукань, що виникають без урахування особливостей ситуації та інтересів оточуючих, морально-етична потворність і недостатня здатність до інтеріоризації соціальних норм і правил, а також стан алкогольного (простого, непатологічного) сп`яніння могли впливати на поведінку випробуваного, сприяючи формуванню асоціальних стереотипів і форм поведінки, але на в якій мірі не знижували здатності випробуваного правильно розуміти характер скоєних ним дій і їх наслідки (т.2 а.с.11-20).

У відповідності до положень ст.85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження. Оцінюючи досліджені та перевірені докази в їх сукупності, суд виходить з того, що відповідно п .43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008, при оцінці доказів, як правило, суд, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину. Це питання має бути вирішене на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_4 про те, що жодних неправомірних дій відносно неповнолітньої ОСОБА_6 він не вчиняв, не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду справи, та його твердження спростовується дослідженими в судовому засіданні доказами.

Досліджені судом безпосередньо докази винуватості ОСОБА_4 у вчиненні зґвалтування, тобто статевих відносин із застосуванням фізичного насильства, вчиненого відносно неповнолітньою, є такими, що доповнюють одне одного, є належними, допустимими та достатніми, оскільки, у відповідності до ст.ст.84-86 КПК України прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженню, та інші обставини, які відповідно до ст. 91 КПК України підлягають доказуванню та доказують подію кримінального правопорушення, яка мала місце 12.06.2022 року, о 14 годині 00 хвилин, за приміщенням Бідинку культури, який розташований за адресою: Одеська область Білгород-Дністровський район, с.Долинка, вулиця Сонячна, 34-а, де ОСОБА_4 вчинив згвалтування у відношенні неповнолітньої особи, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Докази винуватості ОСОБА_4 є такими, що отримані у порядку, встановленому Конституцією та КПК України.

Сукупність цих доказів, суд вважає такою, що поза розумним сумнівом доводить вину обвинуваченого у вчиненні вказаного кримінального правопорушення (злочину) в обсязі встановленому судом.

Позиція обвинуваченого щодо невизнання своєї винуватості, заперечення вчинення згвалтування ОСОБА_6 , на думку суду спрямована на ухилення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та прагнення останнього уникнути законного покарання.

Як передбачено ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Стаття 94 КПК України передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Відповідно до ч. 1 ст. 87 КПК недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини. У цій нормі закріплено як загальну підставу визнання доказів недопустимими - їх отримання внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, так і підставу, яку в доктрині кримінального процесу іменують правилом про «плоди отруєного дерева», - здобуття інших доказів завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

При цьому для визнання недопустимим кожний доказ має бути оцінений судом як окремо, так і в сукупності з іншими доказами, а в рішенні суду - наведено належне обґрунтування та мотиви, які би вказували на підставу визнання цього доказу недопустимим. Стосовно ж визнання доказу недопустимим за правилом «плодів отруєного дерева», то у рішенні суду має бути чітко доведено похідний характер інформації, яка стала фактичною підставою для проведення відповідної слідчої (розшукової) дії, від дій, якими були істотно порушені права та свободи людини.

Адвокатом ОСОБА_5 заявлено клопотання в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 та просила визнати недопустимими наступні докази:

1) постанову про призначення групи прокурорів від 12.06.2022 року, як винесену раніше ніж дата внесення до ЄРДР відомостей про вчинення кримінального правопорушення;

2)постанову про відібрання біологічних зразків для проведення експертизи від 13.06.2022 року (зразки крові, зрізи нігтьових пластин обох рук та мазки статевих органів) у ОСОБА_6 на підставі того, що у вступній частині постанови зазначена прокурор ОСОБА_27 , а в резолютивній частині рішення приймав прокурор ОСОБА_3 ;

3) постанову про відібрання біологічних зразків для проведення експертизи від 13.06.2022 року (зразки крові, зрізи нігтьових пластин обох рук та мазки статевих органів) у ОСОБА_4 на підставі того, що у вступній частині постанови зазначена прокурор ОСОБА_27 , а в резолютивній частині рішення також приймав прокурор ОСОБА_3 ;

4)протокол отримання зразків для експертизи від 13.06.2022 року у ОСОБА_6 , як складений у невідповідності до КПК України, так як не зазначено дані медичного працівника, що здійснював забір крові, не вказано кількість крові, її порядок зберігання та транспортування;

5) протокол отримання зразків для експертизи від 13.06.2022 року у ОСОБА_6 (нігтьових пластин)як складений у невідповідності до вимог КПК України, так як не зазначено дані медичного працівника який відбирав нігтьові пластини, порядок їх пакування та не зазначено процесуальний статус ОСОБА_6 , як потерпілої;

6) протокол отримання зразків для експертизи від 13.06.2022 року у ОСОБА_4 , як складений у невідповідності до КПК України, так як не зазначено дані медичного працівника, що здійснював забір крові, не вказано кількість крові, її порядок зберігання та транспортування;

7) протокол отримання зразків для експертизи від 13.06.2022 року у ОСОБА_4 (нігтьових пластин), як складений у невідповідності до вимог КПК України, так як не зазначено дані медичного працівника який відбирав нігтьові пластини, порядок їх пакування та не зазначено процесуальний статус ОСОБА_4 ;

8) Всі експертизи в справі проведені за зразками крові, яку, на думку адвоката, неможливо ідентифікувати;

9)протокол отримання зразків для експертизи від 13.06.2022 року у ОСОБА_4 (нігтьових пластин) складений у невідповідності з вимогами КПК України, з підстав того що не зазначено дані медичного працівника який відбирав нігтьові пластини, порядок їх пакування та не зазначено процесуальний статус ОСОБА_4 ;

10) протокол отримання зразків для експертизи від 18.06.2022 року у ОСОБА_4 (зразки слини) складений у невідповідності з вимогами КПК України, з підстав того що не зазначено дані про порядок їх пакування та не зазначено процесуальний статус ОСОБА_4 .

Суд не погоджується з твердженням захисника адвоката ОСОБА_5 про визнання недопустимим доказом постанови про призначення групи прокурорів від 12.06.2022 року, як таку, що винесена раніше ніж дата внесення до ЄРДР відомостей про вчинення кримінального правопорушення, всупереч ст.214 КПК України.

Так, в матеріалах справи міститься та судом досліджена постанова про призначення групи прокурорів у вказаному кримінальному провадженні у якій зазначена дата 12.06.2022 року, яка винесена заступником керівника Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської обласної прокуратури ОСОБА_28 у кримінальному провадженні №0000628 від 13.06.2022 року ( т.1 а.с.30).

Відповідно до п. 7 ч. 5 ст. 214 КПК у ЄРДР автоматично фіксується дата внесення інформації та присвоюється номер кримінального провадження, ці дані є незмінними протягом кримінального провадження.

Відомості про вчинене кримінальне правопорушення передбачене ч.3 ст.152 КК України, за №0000628, реєстратором було внесені лише 13.06.2022 року о 00 годині 36 хвилин, що підтверджується витягом, що свідчить про те, що 12.06.2022 року при винесенні постанови про створення групи прокурорів, прокурор ніяким чином не міг знати, яким буде номер кримінального провадження ( т.1 а.с.104).

Слід звернути увагу на те, що з огляду на правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 9 вересня 2020 року (справа № 761/28347/15-к, провадження № 51-500км18), витяг з ЄРДР у розумінні ч. 2 ст. 84 КПК є електронною базою даних, відповідно до якої здійснюється збирання, зберігання, захист, облік, пошук, узагальнення даних, що використовуються для формування звітності, а також надання інформації про відомості, внесені до Реєстру.

Витяг із ЄРДР не є процесуальним джерелом доказів у розумінні ст. 84 КПК, а лише підтверджує свідчення фіксації правоохоронним органом фактів вчинення чи підготовки до вчинення кримінального правопорушення.

У цьому провадженні під час досудового розслідування Білгород-Дністровська окружна прокуратура ухвалила постанову про призначення групи прокурорів 13.06.2022 року, що підтверджується реєстром матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні за №0000628 від 13.06.2022 року.

Отже, усі докази стосовно ОСОБА_4 зібрано органом досудового розслідування у межах кримінального провадження №0000628. Слідчі та органи прокуратури в цьому провадженні під час досудового розслідування діяли в межах своїх повноважень, визначених КПК. За результатами перевірки матеріалів кримінального провадження порушень вимог кримінального процесуального закону під час збирання й закріплення доказів, що викликали би сумніви у допустимості цих доказів, не встановлено, а зазначення у постанові про призначення групи прокурорів дату 12.06.2022 року, замість 13.06.2022 року суд розцінює, як технічну помилку.

Суд не погоджується з твердженням захисника адвоката ОСОБА_5 про визнання недопустимим доказом постанови про відібрання біологічних зразків для проведення експертизи від 13.06.2022 року (зразки крові, зрізи нігтьових пластин обох рук та мазки статевих органів) у потерпілої ОСОБА_6 та у обвинуваченого ОСОБА_4 з підстав того, що у вступній частині постанови зазначено прокурора ОСОБА_27 , а у резолютивній частині прокурора ОСОБА_3 , який і підпитав постанови. Суд зазначає, що постанова про відібрання біологічних зразків для проведення експертизи у потерпілої ОСОБА_6 винесена та підписана прокурором ОСОБА_27 , яка включена до групи прокурорів у вказаному кримінальному провадженні, відповідно до постанови ( т.1 а.с.30, 171). Що стосується аналогічної постанови щодо обвинуваченого ОСОБА_4 то судом вбачається наявність технічної помилки при складанні вказаного процесуального документу ( у вступній частині зазначено прізвище прокурора ОСОБА_27 , у резолютивній ОСОБА_3 ), яка істотного не порушила прав та свобод людини( т.1 а.с.173).

Щодо допустимості зразків крові, потерпілої та обвинуваченого з підстав складання протоколів у невідповідності до вимог КПК України, так як не зазначено дані медичного працівника який відбирав зразки, порядок їх пакування та не зазначено процесуальний статус ОСОБА_6 , як потерпілої, суд наголошує, що під час судового засідання, у цій справі, суду надані докази, які підтверджують факт та обставини відібрання у потерпілої та обвинуваченого зразка крові та її опечатування. До передачі зразка крові стороні обвинувачення дії медичних працівників при відборі крові регулюються методичними рекомендаціями «Порядок відбору від живих осіб зразків біологічного матеріалу, поводження з ними та організація проведення токсикологічних досліджень з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» узгодженими 18 січня 2011 Департаментом розвитку медичної допомоги МОЗ України (надалі-Порядок). Відповідно до вказаного Порядку, для маркірування флаконів готують дві етикетки. Одну для флакона зі зразком для аналізу, другу - для флакона із контрольним зразком. На кожний флакон поверх кришки зверху донизу за допомогою клею ПВА вклеюються навхрест стрічки паперу шириною з діаметр кришки, кінці яких вклеюються етикеткою із зазначенням: виду біологічного матеріалу: номера проби за реєстраційним журналом; дати і часу відбору проби; прізвища, імені, по-батькові та підпису медичного працівника, який підготував пробу: прізвища, імені, по-батькові та підпису особи, чий зразок біологічного матеріалу було відібрано. Перехрестя скріплюють печаткою. (Підписи ставлять на приклеєну на флакон етикетку. При відмові особи, яку обстежують, поставити підпис, необхідно про це зробити відмітку у журналі реєстрації відбору зразків біологічного матеріалу). Етикетку довкола закріплюють прозорою клейкою стрічкою (скотчем).

Як встановлено в судовому засіданні, спосіб упакування зразка крові, наданого експертові, був виконаний з вимогами Порядку, доказів протилежного суду не надано.

Дослідженими доказами встановлено, що спосіб упакування флаконів забезпечував неможливість підміни або зміни вмісту без порушення її цілісності та схоронності відібраного зразка. Відбір біологічних зразків згідно з Інструкцією покладається на лікаря, який пройшов відповідне тематичне удосконалення. Медсестра ОСОБА_24 в судовому засідання пояснила, що згідно з наказом вона має право відбирати біологічні зразки, та саме нею з дотримання встановленого законом порядку було проведено відбір зразків крові у обвинуваченого та у потерпілої в лікарні та як пояснив її працівник поліції, забір крові для проведення лабораторного дослідження проводиться в межах кримінального провадження. Були присутні два свідка при заборі крові.

У суду немає жодних підстав сумніватись в тому, що судово-медичні (імунологічні) експертизи №498, №499 від 16.06.2022 року були проведені саме зразків крові, які належить обвинуваченому та потерпілій. Тому, немає підстав для визнання висновків експертиз недопустимим доказом, оскільки такі отримані з дотриманням вимог закону.

Наведені у вироку висновки експертиз проведені висококваліфікованими експертами, належним чином аргументовані, ґрунтуються на ретельному дослідженні, зроблені на підставі діючого законодавства, містять відповіді на усі поставлені питання, висновки обґрунтовані дослідницькою частиною, фактичні дані, викладені у висновках, відносяться до справи і мають доказове значення, а наявні у провадженні постанови слідства про призначення експертиз свідчать про те, що останні були призначені у відповідності до Кримінального процесуального Кодексу України. Підстав недовіряти висновкам експертиз в суду немає. Тому дані висновки суд покладає в основу прийнятого рішення.

Порушень положень § 5 Глави 4 КПК України в ході судового розгляду сторонами не доведено та судом не встановлено.

Доводи захисту щодо того, що недопустимим є протокол відібрання зразків нігтевих платин у потерпілої, зразків слини у обвинуваченого з підстав того, що у протоколах не зазначено процесуальних статус сторін, не зазначено прізвище медпрацівника та пакування працівником поліції відбувалось з порушенням КПК України, є неспроможними, оскільки такі недоліки істотного не порушили права та свобод людини та не вплинули на висновки експертів. Згідно ч. 5 ст. 356 КПК України, в ході судового розгляду кожна сторона кримінального провадження для доведення або спростування достовірності висновків експертів мала право надати суду відомості, які б стосувалися знань, вмінь, кваліфікації, освіти та підготовки цих експертів, однак останніми такі відомості суду надані не були та в судовому засіданні судом не встановлені.

Таким чином, вказані вище докази суд визнає належними і допустимими доказами, оскільки останні відповідають вимогам КПК України, а безпосередньо порушень вимог ст.ст. 87, 99 КПК України, судом не встановлено та сторонами не доведено, тобто останні прямо і непрямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, як-то час, місце, спосіб вчинення кримінального правопорушення та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність і недостовірність, можливість та неможливість використання інших доказів та допустимими, враховуючи, що останні отримані у порядку встановленому КПК України.

Належних доказів на спростування обвинувачення стороною захисту не надано.

Суд не погоджується з твердженням захисника про те, що факт вчинення злочинних дій щодо неповнолітньої потерпілої з боку обвинуваченого не знайшов свого підтвердження у судовому засіданні. Доводи захисника про незаконність зібраних доказів по справі, які, на думку захисника, суд мав визнати недопустими, є необґрунтованими, оскільки встановлені судом недоліки, що були допущені органом досудового слідства при складанні процесуальних документів, не є істотними та не впливають на доведенність провини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Суд також зауважує, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази (параграф 34 рішення у справі Тейксейра де Кастро проти Португалії від 09.06.1998, параграф 54 рішення у справі Шабельника проти України від 19.02.2009), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканність, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції) тощо.

В свою чергу, згідно положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи обєктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами з боку обвинувачення та захисту, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб передбачений КПК України, враховуючи, що суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження створив їм необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, - надано не було.

За таких обставин, враховуючи вищезазначене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), за обставин, встановлених судом та кваліфікує його дії за ч.3 ст.152 КК України, тобто вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним, анальним або оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій або будь-якого іншого предмета, без добровільної згоди потерпілої особи (зґвалтування), щодо неповнолітньої особи.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст.ст. 50, 65 КК України, згідно яких, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, що є необхідним і достатнім для її виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів.

Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації, це покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують і обтяжують. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Стівен Вілкокс /StevenWillcox/ та Скот Харфорд /ScottHurford/ проти Сполученого Королівства, заяви № № 43759/10 та 43771/12», зазначає, що хоча, в принципі, питання належної практики з призначення покарань в значній мірі виходить за рамки Конвенції, Суд допускає, що грубо непропорційний вирок (діяння та покарання) може кваліфікуватися як жорстоке поводження, що суперечить статті 3 Конвенції, в момент його винесення.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, відповідно до вимог кримінального закону і передбачених ним санкцій, виходячи із принципів законності, справедливості та індивідуалізації покарання, згідно зі ст. 65 КК України, бере до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який згідно зі ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином, враховує наслідки та обставини його вчинення, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, у лікаря нарколога та психіатра на обліку не перебуває, не одружений, не працює, за місцем проживання характеризується задовільно, вчинив злочин в стані алкогольного сп`яніння..

Обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання ОСОБА_4 згідно положень ст.ст.66, 67 КК України, судом не встановлено.

Наведені обставини у своїй сукупності, свідчать про підвищену суспільну небезпеку обвинуваченого, а також про те, що виправити обвинуваченого ОСОБА_4 та запобігти його злочинній діяльності не можливо без його тривалої ізоляції від суспільства, в зв`язку з чим, суд приходить до висновку, що обвинувачений ОСОБА_4 має бути засудженим за вчинене кримінальне правопорушення до покарання у вигляді позбавлення волі в межах, передбачених санкцією ч.3 ст.152 КК України, оскільки суд не знаходить підстав для застосування до обвинуваченого вимог ст.ст. 69, 75,76 КК України.

При цьому суд вважає, що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, буде цілком відповідати тяжкості вчиненого злочину, особі винного.

Питання про речові докази по даному провадженню слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Цивільний позов по справі не заявлено.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 369-376 КПК України, враховуючи практику ЄСПЛ, суд,-

УХВАЛИВ:

Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.152 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк вісім років.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити без змін у виді тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 за даним вироком обчислювати з 29.11.2022 року.

Зарахувати в строк відбуття покарання за даним вироком строк попереднього ув`язнення ОСОБА_4 за період з 01.07.2022 року по 28.11.2022 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Речові докази приєднані по справі на підставі постанови слідчого від 29.06.2022 року мобільний телефон, що належить потерпілій ОСОБА_6 моделі «Gaiaxy A20» моделі SM-A022G/DS номер R58RC4201DA IMEI НОМЕР_2 , (гніздо 2) НОМЕР_3 , номер телефона НОМЕР_1 , який залишений законному представнику неповнолітньої потерпілої ОСОБА_11 повернути власнику ОСОБА_6 .

Речові докази: відібрані у неповнолітньої потерпілої ОСОБА_6 зразки слини, нігтьових пластин, змиви зі статевих органів, а також відібрані у обвинуваченого ОСОБА_4 зразки слини, нігтьових пластинок, змиви зі статевого члену та мазки відбитки статевого члена ОСОБА_4 , залишити в матеріалах справи.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді від 15.06.2022 року на речові докази у справі на речі: труси чорного кольору жіночі з візерунками білого кольору у вигляді метеликів, кросівки жіночі чорного кольору з підошвою білого кольору 38 розміру, які належать потерпілій ОСОБА_6 та труси чоловічі коричневого кольору з елементами візерунків розміру L, кросівки чоловічі чорного кольору з підошвою білого кольору на шнурівці, 42 розміру, які належать обвинуваченому ОСОБА_4 та залишити дані речові докази у матеріалах справи.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати за проведення експертиз в сумі 15101-60 грн.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Одеської області через Саратський районний суд Одеської області.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суд роз`яснює засудженому до позбавлення волі до якого застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, його право відповідно до ч.3 ст.376 КПК України заявляти клопотання про доставку в судове засідання судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно вручити прокурору і засудженому.

Суддя ОСОБА_1