Справа № 204/5273/23
Провадження № 1-кс/204/1324/23
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2023 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

за участю адвоката ОСОБА_4

за участю підозрюваного ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Романківці Сокирянського району Чернівецької області, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , раніше судимого, в останє:

-12.01.2017 року Сокирянським районним судом Черновицької області за ч. 2, 3 ст. 185, ст. ст. 70, 71 КК України до позбавленя волі на 3 роки 2 місяці, звільнився 05.12.2019 року по відбуттю строку покарання,

зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

10 квітня 2023 року до суду надійшло клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах відділу слідчого управління ГУНП в Донецькій області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_7 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що провадженні відділу слідчого управління Головного управління Національної поліції в Донецькій області знаходиться кримінальне провадження № 0000128 від 13.02.2023 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України. 13 лютого 2023 року о 16 годин 50 хвилин слідчим СВ ВП № 2 Покровського РУП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_8 під час проведення досудового розслідування зазначеного кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України затримано ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 14 лютого 2023 року відповідно до вимог ст. ст. 276, 277, 278 КПК України відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 складено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України та того ж дня останнього повідомлено про підозру. Відповідно до Мобілізаційної директиви Головнокомандувача Збройних Сил України від 24 лютого 2022 року №32/321/501/13г «Про введення воєнного стану в Україні» та згідно Указу Президента України від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» громадянин ОСОБА_5 був призваний на військову службу за призовом під час мобілізації у Збройні Сили України, з 27.12.2022 з ІНФОРМАЦІЯ_3 . Згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 №37 від 06.02.2023 солдата за призивом ОСОБА_5 , зараховано до списків особового складу, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду оператора протитанкового відділення взводу вогневої підтримки 7 десантно-штурмової роти 3 десантно-штурмового батальйону вказаної військової частини. Будучи військовослужбовцем, солдат ОСОБА_5 , відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 13, 14, 16, 49, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 року № 551-ХIV «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України», зобов`язує кожного військовослужбовця, зокрема, додержуватися Конституції України та інших законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету, дорожити честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України, не допускати самому і стримувати інших військовослужбовців від негідних вчинків, бути дисциплінованими, зразками високої культури, скромності й витримки. У серпні місяці 2022 року для забезпечення виконання завдань за призначенням підрозділи військової частини НОМЕР_1 передислоковані на територію Донецької області та розташувались в районі Курахівської територіальної громади, АДРЕСА_3 та Мар`їнської територіальної громади, АДРЕСА_3 . У складі зазначеного підрозділу з 05.02.2023 у житловому будинку АДРЕСА_3 проходили військову службу військовослужбовці військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_5 , солдат ОСОБА_10 , а також інші невстановлені на даний час військовослужбовці. Проте, в порушення вимог вищезазначених нормативних актів, солдат ОСОБА_5 , діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, вчинив злочин проти життя та здоров`я особи, а саме умисне вбивство двох або більше осіб при наступних обставинах. 12 лютого 2023 року приблизно о 13 години 00 хвилин, солдат ОСОБА_5 , солдат ОСОБА_10 та ще два військовослужбовці перебували у місці тимчасової дислокації, а саме у приватному будинку, розташованому у с. Костянтинівка Покровського району Донецької області, де вживали алкогольні напої. Приблизно о 18 годині 00 хвилин солдат ОСОБА_5 та солдат ОСОБА_10 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння вирішили піти до будинку АДРЕСА_3 , щоб придбати алкогольні напої, при цьому взяли з собою закріплену зброю автомати АК-74. Прибувши за вказаною адресою, до солдата ОСОБА_5 та солдата ОСОБА_10 вийшла ОСОБА_11 , яка запросила останніх до будинку, де в цей час також знаходились ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , які святкували день народження ОСОБА_11 . Знаходячись у вказаному будинку, солдат ОСОБА_5 та солдат ОСОБА_10 продовжили вживати алкогольні напої разом з ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 . Приблизно о 19 годині 00 хвилин, через погане самопочуття солдата ОСОБА_10 у зв`язку із надмірною кількістю вживаного алкоголю, солдат ОСОБА_5 вирішив відвести його до місця тимчасової дислокації, а саме до приватного будинку, розташованого у с. Костянтинівка Покровського району Донецької області та повернувся до будинку АДРЕСА_3 з метою з`ясувати відносини з власником зазначеного будинку ОСОБА_12 , який нібито його образив під час вживання алкогольних напоїв. У період часу з 19 години 30 хвилин до 20 години 00 хвилин 12 лютого 2023 року, знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, на території двору вищевказаного приватного будинку, де в будинку продовжували святкували день народження раніше йому не знайомі цивільні особи, а саме: ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_9 та ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , де на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин до ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 та ОСОБА_14 , діючи з прямим умислом, спрямованим на умисне вбивство двох або більше осіб взяв у руки ввірений йому для службового користування 5,45 мм автомат АК-74, 1982 року випуску, № НОМЕР_2 , із приєднаним до нього магазином з бойовими припасами, перевів перемикач вогню в положення одиночної стрільби, відвів затворну раму в крайнє положення і відпустив, чим дослав патрон у патронник і привів автомат у бойову готовність та здійснив декілька пострілів у бік ОСОБА_12 , який у той час перебував у дворі домоволодіння обличчям до ОСОБА_5 . Після здійснення пострілів, ОСОБА_12 впав на землю, а ОСОБА_5 підійшов до нього, взяв за одяг та затягнув до господарської будівлі, розташованої у дворі вказаного домоволодіння, де і залишив, спричинивши множинні наскрізні вогнепальні поранення шиї, грудної клітини та живота, від яких настала смерть потерпілого ОСОБА_12 . Продовжуючи свій злочинний намір, спрямований на умисне вбивство двох або більше осіб, утримуючи в руках автомат АК-74, ОСОБА_5 зайшов до будинку, в якому на той час перебували ОСОБА_17 , ОСОБА_13 та ОСОБА_11 . Знаходячись у вказаному будинку, ОСОБА_5 здійснив декілька пострілів у бік ОСОБА_14 , який був розташовувався до нього лівим боком у ванній кімнаті, від яких останні впав на підлогу, спричинивши множинні наскрізні вогнепальні поранення голови та шиї, від яких настала смерть потерпілого ОСОБА_17 . Далі, ОСОБА_5 здійснив два постріли у бік ОСОБА_13 , який у той час перебував на кухні біля столу обличчям до ОСОБА_5 , від яких останній впав на підлогу, спричинивши вогнепальні поранення обличчя та голови, від яких настала смерть потерпілого ОСОБА_13 . У подальшому, ОСОБА_11 , яка також знаходилась на кухні, почала бігти до спальної кімнати, а ОСОБА_5 пішов за нею тримаючи в руках автомат АК-74 та здійснив постріл у бік ОСОБА_11 , яка впала на підлогу від отриманих поранень, спричинивши наскрізне вогнепальне поранення шиї, від яких настала смерть потерпілої ОСОБА_11 . Правова кваліфікація кримінального правопорушення - умисне вбивство двох або більше осіб, тобто дії, передбачені п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України. Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні вказаного інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами у їх сукупності, а саме: протоколом огляду місця події від 13.02.2023 території домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , в ході проведення якого зафіксовано сліди вчинення кримінального правопорушення та вилучено речові докази; протоколом огляду предмету від 13.02.2023 - металевого предмету схожого на автомат з № НОМЕР_2 , 4 предметів схожих на магазини, кожен з яких споряджений 30 металевими предметами, схожими на патрони, закріплених за військовослужбовцем військової служби за призивом в/ч НОМЕР_1 , солдатом ОСОБА_5 ; протоколом огляду трупу ОСОБА_18 від 14.02.2023; протоколом огляду трупу ОСОБА_14 від 14.02.2023; протоколом огляду трупу ОСОБА_13 від 14.02.2023; протоколом огляду трупу ОСОБА_11 від 14.02.2023; протоколом затримання особи, яка вчинила кримінальне правопорушення від 13.02.2023, під час складання якого проведений обшук ОСОБА_5 , в ході якого вилучений одяг останнього, який спрямований для експертного дослідження; протоколами допитів свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_10 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , протоколом допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_20 , які надали показання щодо обставин подій, які мали місце 12.02.2023 за адресою: АДРЕСА_3 та дають підстави вважати ОСОБА_5 причетним до вчинення інкримінованого йому злочину; протоколом пред`явлення особи для впізнання від 14.02.2023, в ході якого свідок ОСОБА_15 впізнала ОСОБА_5 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання від 14.02.2023, в ході якого свідок ОСОБА_16 впізнав ОСОБА_5 ; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_21 ; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_22 ; вилученими речовими доказами та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності. 15 лютого 2023 року слідчим суддею Мар`їнського районного суду Донецької області до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з утримання його на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_10 за адресою: АДРЕСА_4 , строком на 60 днів, до 15.04.2023 року включно, без визначення розміру застави. Таким чином, строк дії попередньої ухвали тримання під вартою ОСОБА_5 закінчується 15.04.2023. Слід зазначити, що ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 04.04.2023 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до шести місяців, тобто до 14.08.2023. На теперішній час у сторони обвинувачення є об`єктивні обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування у даному провадженні до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою в наслідок особливої складності провадження, складу кримінального правопорушення, за яким проводиться досудове розслідування, яке згідно ст. 12 КК України відносяться до особливо тяжкого злочину та під час досудового розслідування необхідно усунути наявні в матеріалах досудового розслідування суперечності для остаточного та беззаперечного доведення вини підозрюваного у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, отримати висновки судово-медичних експертиз трупів ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 та ОСОБА_14 , отримати висновки призначених судових молекулярно-генетичних експертиз, проведення яких доручено експертам Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС, отримати висновок призначеної судово-медичної експертизи, проведення якої доручено експертам Дніпропетровського обласного бюро СМЕ, отримати висновок призначеної трасологічної експертизи, проведення якої доручено експертам Луганського НДЕКЦ МВС, отримати висновки призначеної судової експертизи дослідження вибухових речовин, продуктів вибуху та пострілу, проведення якої доручено експертам Дніпропетровського НДЕКЦ МВС, після проведення якої необхідно призначити судову експертизу зброї, провести підозрюваному амбулаторну судово-психіатричну експертизу, проведення якої вимагає тривалого часу, встановити родичів потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , яких необхідно визнати потерпілими у кримінальному провадженні, а також встановити інших свідків, яким відомі обставини скоєного кримінального правопорушення, у зв`язку з чим необхідно виконати наступне: встановити та допитати додаткових свідків та очевидців вчинення кримінального правопорушення; встановити близьких родичів або членів сім`ї вбитих ОСОБА_12 та ОСОБА_13 з метою визнання їх потерпілими відповідно до ч. 6 ст. 55 КПК України; отримати висновки судово-медичних експертиз трупів ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 та ОСОБА_14 ; отримати висновки призначених судових молекулярно-генетичних експертиз, проведення яких доручено експертам Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС, проведення яких на теперішній час не завершено; отримати висновок призначеної судово-медичної експертизи, проведення якої доручено експертам Дніпропетровського обласного бюро СМЕ, проведення якої на теперішній час не завершено; отримати висновок призначеної трасологічної експертизи, проведення якої доручено експертам Луганського НДЕКЦ МВС, проведення якої на теперішній час не завершено; отримати висновки призначеної судової експертизи дослідження вибухових речовин, продуктів вибуху та пострілу, проведення якої доручено експертам Дніпропетровського НДЕКЦ МВС, проведення якої на теперішній час не завершено та після проведення якої необхідно призначити судову експертизу зброї; провести підозрюваному амбулаторну судово-психіатричну експертизу; провести додатковий огляд місця події території домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , з метою відшукання та вилучення куль; виконати інші слідчі (розшукові) дії, в яких виникне необхідність в ході досудового розслідування; визначити остаточну кваліфікацію кримінального діяння та з урахуванням всіх обставин, які будуть встановлені після проведення зазначених дій, в тому числі з урахуванням висновків судових експертиз, повідомити ОСОБА_5 про зміну раніше повідомленої підозри (повідомити про підозру в остаточній редакції); виконати вимоги ст. 290 КПК України; скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування. У встановлений строк не було можливості виконати вищевказані слідчі дії, оскільки отримання висновків призначених судових експертиз потребує тривалого часу у зв`язку із обсягом призначених експертиз, навантаженням експертів, що перешкоджає здійснити вищевказані слідчі та процесуальні дії раніше. Провести додатковий огляд місця події наразі не надається можливим у зв`язку із активними бойовими діями на території Донецької області, зокрема в районі с. Костянтинівка Покровського району. Необхідність продовження обраного стосовно підозрюваного ОСОБА_5 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Відповідно до ст. 3 Конституції України - Основного закону нашої держави - Людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Згідно з Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод - а саме ст. 2, найвищим правом людини є Право на життя, право кожного на життя охороняється законом. Нікого не може бути умисно позбавлено життя інакше ніж на виконання смертного вироку суду, винесеного після визнання його винним у вчиненні злочину, за який закон передбачає таке покарання. Метою обрання запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спроб: переховуватися від органу досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення. Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_5 покладається необхідність запобігання спробам: переховуватися від органу досудового розслідування та суду, що підтверджується, тим що солдат ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину за який, передбачено понесення винною особою покарання у вигляді позбавлення волі строком до 15 років або довічним позбавленням волі, з конфіскацією майна у випадку, передбаченому пунктом 6 частини другої цієї статті, у зв`язку із чим розуміючи тяжкість понесення покарання у разі визнання підозрюваного винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення понесення покарання. При цьому, можливі посилання сторони захисту на відсутність на даний час спроб втечі підозрюваного будуть безпідставними, оскільки його належна процесуальна поведінка наразі обумовлена не його правосвідомістю, а відсутністю запобіжного заходу, що жодним чином не свідчить про неможливість переховування підозрюваного у разі не обрання йому запобіжного заходу. Крім того, з обставин кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_5 , будучи особою, яка на підставі статутів Збройних Сил України, Присяги, взявши на себе зобов`язання знаходитися на території місця дислокації свого військового підрозділу або у місці, визначеному його командирами, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, накази командирів, неухильно дотримуватись Конституції і законів України, зберігати державну і військову таємницю, порушив ці зобов`язання. Вказане також має стати підставою для того аби визнати, що ОСОБА_5 повинен був сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України, в той час як своєю поведінкою вже продемонстрував зневагу до Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та Військової присяги. Також не можна лишати поза увагою той факт, що підозрюваний ОСОБА_5 як особа, яка знаходилася в районі ведення бойових дій, значно краще ніж пересічний українець володіє інформацією щодо місць проходу на територію, тимчасово непідконтрольну органам державної влади України, і може використати дану інформацію для переховування на вказаній території з метою ухиляння від покарання у разі доведеності його вини. Незаконно впливати на свідків, у цьому ж кримінальному провадженні, що підтверджується тим, що підозрюваний може вплинути на свідків, які разом з ним проходять військову службу в одній військовій частині, а також свідків з числа цивільних осіб, що фактично створить умови для здійснення впливу на безпосередніх свідків, у тому числі шляхом залякування та здійснення стосовно останніх насильницьких дій. Наявність цього ризику зумовлена тим, що підозрюваний має мотив та можливість внаслідок підтримання дружніх стосунків зі свідками, вплинути на їх свідчення. Вказані свідки надали вичерпні покази з приводу обставин вчинення підозрюваним ОСОБА_5 інкримінованого йому злочину, у зв`язку з чим їх покази є основоположними для доведення винуватості останнього перед судом. Однак, підозрюваний ОСОБА_5 з метою уникнення від покарання, яке йому загрожує у разі доведення його винуватості перед судом, може почати спроби незаконного впливу на свідків, зокрема шляхом вмовляння, підкупу або погроз, що може призвести до зміни його показів у судовому провадженні, а це, у свою чергу може призвести до уникнення підозрюваним законного справедливого покарання. Слід зазначити, що з огляду на положення ст. 23 КПК України (безпосередність дослідження показань судом), судом будуть братись до уваги саме ті покази потерпілого, які свідки нададуть безпосередньо суду, а не слідчому на стадії досудового розслідування. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України. Тобто ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й в подальшому на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. Перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином що підтверджується тим, що підозрюваний розуміючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, наслідки та ризик втечі для нього, при цьому як військовослужбовець маючи певну підтримку серед інших військовослужбовців може будь-яким чином здійснювати вплив на свідків. Імовірність впливу на свідків за допомогою насилля складатиме суть ризику вчинити інше кримінальне правопорушення або перешкоджання кримінальному провадженню будь-яким чином. Крім цього, підозрюваний перебуваючи на волі, з метою ухилитись від кримінальної відповідальності за вчинений злочин, в якому підозрюється, як військовослужбовець може умисно вчинити самокалічення або симулювати хворобу, підробивши для цього відповідні документи або іншим обманом, щоб не перебувати в умовах ізоляції до завершення досудового розслідування. Вчиняти інші кримінальні правопорушення підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_5 вчиняючи вбивство двох або більше осіб, в умовах воєнного стану, з метою ухилення від покарання у разі визнання його винним або від кримінального переслідування існує реальна можливість вчинення останнім злочину, передбаченого ст. 408 КК України («Дезертирство, тобто самовільне залишення військової частини або місця служби з метою ухилитися від військової служби, а також нез`явлення з тією самою метою на службу у разі призначення, переведення, з відрядження, відпустки або з лікувального закладу»). Разом з тим, підозрюваний ОСОБА_5 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисного злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та 18.04.2017 був засуджений Сокирянським районним судом Чернівецької області до 3 років та 2 місяців позбавлення волі. Також, 22.11.2022 щодо підозрюваного ОСОБА_5 направлено обвинувальний акт до суду за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, що свідчить про небажання останнього стати на шлях виправлення та можливість вчинення інших тяжких злочинів. Неможливість застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_5 , у вигляді особистого зобов`язання пов`язана з тим, що особисте зобов`язання є найбільш м`яким запобіжним заходом та відповідно до п. 2 ст. 179 КПК України - однією з ознак виконання особистого зобов`язання є те що підозрюваний зобов`язується не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду, та його застосування не достатнє для забезпечення виконання підозрюваним його обов`язків у цьому кримінальному провадженні, оскільки у вказаному випадку ОСОБА_5 буде зобов`язаний повернутися до місця мешкання та реєстрації, тобто на територію Чернівецької області, що створить умови та змогу ОСОБА_5 переховуватись від органів досудового розслідування та суду, а також здійснювати вплив на свідків у цьому кримінальному провадженні, у зв`язку із чим неможливо ефективно забезпечити необхідну міру контролю за поведінкою підозрюваного, що дасть останньому можливість переховуватись від правосуддя, наддасть останньому можливість переховуватись від органу досудового розслідування та суду та здійснювати тиск на свідків, щоб останні відмовились від свої показань. Неможливість застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_5 , у вигляді домашнього арешту пов`язана з тим, що органом досудового розслідування встановлено, що підозрюваний ОСОБА_5 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , та немає будь-якого місця проживання на території Донецької області, а тому обрання відносно нього іншого запобіжного заходу створить передумови для переховування ОСОБА_5 від органів досудового розслідування та/або суду. Більше того, за таких обставин ОСОБА_5 отримає можливість незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні. Крім, цього суд при розгляді питання про застосування запобіжного заходу у виді домашній арешт, повинен з`ясувати технічні можливості реалізації вказаного виду запобіжного заходу та наявність електронних засобів контролю, які передбачені для виконання даного виду запобіжного заходу, з метою забезпечення своєчасного запобігання можливим спробам підозрюваного невиконання вимог обраного відносно нього запобіжного заходу. Водночас, необхідно брати до уваги і саму особистість підозрюваного, враховуючи його репутацію, соціальні зв`язки тощо. Крім того, можливість незаконного впливу на свідків, спрямованих на зміну їх показів в суді, з метою перешкоджання доказуванню стороною обвинувачення перед судом усіх фактичних даних, які встановлені у ході досудового розслідування, порушує принцип змагальності кримінального провадження, визначений ст. 22 КК України. З огляду на це, такий вид запобіжного заходу як домашній арешт не є достатнім і не виправдовує, настання ризику п.п. 1, 2, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Крім того, під час розгляду можливого клопотання сторони захисту про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту суд повинен звернути увагу на з`ясовування позиції власника житла та підтвердження його однозначної згоди на застосування домашнього арешту до ОСОБА_5 в такій ситуації. Сторона захисту повинна надати суду згоду повнолітніх осіб, які проживають в одному житловому приміщення із обвинуваченим щодо застосування цього запобіжного заходу, вказаним особам суд повинен роз`яснити при цьому порядок здійснення контролю за дотриманням умов застосування домашнього арешту, зокрема щодо права з`являтися в житло. Вказана позиція прослідковується в п. 15 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 4 квітня 2013 р. «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» де зауважується, що правильною слід вважати практику тих слідчих суддів, судів, які застосовують домашній арешт, з`ясувавши при цьому думку власника житла та оцінивши усі обставини в сукупності, у тому числі: міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання; наявність у нього родини й утриманців (місце їх фактичного проживання); достатність застосування такого запобіжного заходу для запобігання ризикам, визначеним у ст. 177 КПК, зокрема, спробам підозрюваного, обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. Неможливість застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_5 у вигляді застави, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, пов`язана з тим, що він вчинив вбивство двох або більше осіб, що є особливо тяжким злочином, тому слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, має право не визначити розмір застави у даному кримінальному провадженні. Неможливість застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_5 , у вигляді особистої поруки пов`язана з тим, що до органу досудового розслідування та суду не було звернення із письмовим зобов`язанням про те, що особа поручається за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, відповідно до ст. 194 КПК України, і зобов`язується за необхідністю доставити його до суду на першу вимогу. Разом з тим, поручителі з числа цивільних осіб не зможуть забезпечити виконання підозрюваним обов`язків щодо не здійснення впливу на свідків, які до теперішнього часу проходять військову службу, де проходив військову службу ОСОБА_5 , а також проживають по всій території України. За таких обставин застосування більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти цим ризикам, також суворість покарання за кримінальне правопорушення та особистість підозрюваного свідчить про те, що наслідки та ризик втечі для підозрюваного у цьому випадку можуть бути визнані ним менш небезпечними ніж кримінальне переслідування. З огляду на те, що органом досудового розслідування доведено та підтверджено вищевказаними матеріалами існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України; що підозрюваний ОСОБА_5 має можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, може здійснити вплив на свідків, тому що суворість покарання за кримінальне правопорушення, наслідки та ризик втечі для підозрюваного у цьому випадку можуть бути признаними як менш небезпечними ніж покарання і процедура виконання покарання, а також беручи до уваги вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, його вік, посаду, репутацію, стан здоров`я, майновий стан та інші обставини, приймаючи до уваги особливу суспільну небезпеку протиправних дій ОСОБА_5 для запобігання вказаним ризикам об`єктивно необхідним є застосування щодо нього запобіжного заходу - тримання під вартою як до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічним позбавленням волі, з конфіскацією майна у випадку, передбаченому пунктом 6 частини другої цієї статті. Враховуючи обставини, передбачені ст. 178 КПК України, слід врахувати, що підозрюваний ОСОБА_5 є чоловіком, який не має проблем зі здоров`ям, приймав участь у бойових діях, в яких здобув бойовий досвід, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, одружений, має на утриманні малолітню дитину, та останньому, у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 15 років або довічним позбавленням волі, з конфіскацією майна у випадку, передбаченому пунктом 6 частини другої цієї статті. Вказані фактори в сукупності, також дають підстави вважати про можливість переховування ОСОБА_5 від органу досудового розслідування та суду, впливу на свідків, тим самим, сторона обвинувачення вважає не можливим застосувати більш м`який запобіжний захід. Крім цього, слід звернути увагу, що тяжкість вказаного злочину викликають саме ту реакцію суспільства і наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення ОСОБА_5 як виключну міру запобіжного заходу, застосування до останнього менш суворих запобіжних заходів, не пов`язаних з ізоляцією від суспільства, не буде достатнім для запобігання вищевказаним ризикам та не в змозі в повній мірі забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного і унеможливити настання ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Підозрюваний ОСОБА_5 , перебуваючи на волі або при обранні судом стосовно нього більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, не буде позбавлений можливості, залучившись підтримкою своїх колишніх товаришів по службі, чинити тиск на свідків, які вже надали органу досудового розслідування викриваючи показання, з метою змусити їх відмовитись від цих показань в подальшому у суді. Запобігання настання вказаним ризикам без обрання до підозрюваного ОСОБА_5 виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, є неможливим. У разі обрання судом стосовно ОСОБА_5 , більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, останній зможе реалізувати дії, зазначені у п.п. 1, 2, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, це може призвести до втрати доказів для доведення вини останнього в суді, що призведе до уникнення особою кримінальної відповідальності за скоєння особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, що являється найвищою соціальною цінністю в державі. У свою чергу, в умовах воєнного стану на території України, з метою належного покарання осіб, які вчинили тяжкі та особливо тяжкі злочини, такий підхід національних судів щодо застосування викличного виду запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не допустить негативного впливу на обороноздатність держави в умовах воєнного стану, підриву авторитету, бойової готовності та боєздатності підрозділу Збройних Сил України та не створить в очах військовослужбовців уяву безкарності та свавілля. Крім того, бажання ОСОБА_5 уникнути відповідальності та тяжкість покарання, що йому загрожує, безумовно свідчать про можливість втечі підозрюваного. Таким чином, констатовані ризики є обґрунтованими та доведеними. Не утворює підстав для звільнення підозрюваного і участь останнього у бойових діях пов`язаних з захистом суверенітету та незалежності України, оскільки ці обставини мали місце і на час вчинення злочину, а отже вони не утворюють для ОСОБА_5 жодних моральних запобіжників при обранні ним моделі поведінки. Розглядаючи можливість застосування до обвинуваченого будь-якого альтернативного запобіжного заходу, слід дійти до висновку, що наразі достатніми та належними підставами застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 є не лише очікування завершення досудового розслідування та розгляду справи в суді, а і дотримання балансу між можливими наслідками його звільнення та безпекою суспільства, яке вимагає ізоляції осіб, які з встановленою вірогідністю здатні завдати істотної шкоди правам та свободам інших осіб, що в даному випадку повністю виправдовує подальше утримання обвинуваченого під вартою. Отже, досягнення мети визначеної у ст. 177 КПК України наразі можливе виключно шляхом продовження тримання під вартою ОСОБА_5 . Сторона обвинувачення акцентує увагу суду, що під час розгляду клопотання відомостей, які би безумовно свідчили про неможливість перебування ОСОБА_5 під вартою, немає, відсутні докази в наявності інших даних, які б переважили ризики передбачені ст. 177 КПК України. Беручи до уваги те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, також враховуючи вкрай напружену ситуацію пов`язану з введенням воєнного стану в країні, є всі підстави вважати, що перебуваючи на волі ОСОБА_5 , може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що підтверджується вчиненням ОСОБА_5 особливо тяжкого злочину, що свідчить про неможливість запобіганням цим ризикам шляхом обрання застосування більш м`якого запобіжного заходу, непов`язаного з триманням під вартою та свідчить про відсутність підстав для визначення розміру застави. Тому, слідчий звертається до суду з даним клопотанням.

Прокурор у судовому засіданні підтримав подане клопотання та просив його задовольнити, зазначивши, що ризики зазначені слідчим у клопотанні повністю обґрунтовані, а інший більш м`який запобіжний заход не зможе запобігти наявним ризикам.

Підозрюваний у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання та просив застосувати до нього більш м`який запобіжний захід.

Захисник підозрюваного у судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання, просила обрати інший, більш м`який запобіжний захід, оскільки ризики жодним чином не обґрунтовані. Підозрюваний є інвалідом, має на утримані малолітню дитину, має постійне місце проживання, тісні соціальні зв`язки та не збирається переховуватись.

Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши подане клопотання та надані слідчим матеріали, якими обґрунтовується необхідність продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 , суд приходить до наступних висновків.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України, і подане слідчим клопотання відповідає вимогам ст. ст. 183, 184 КПК України.

14 лютого 2023 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України.

15 лютого 2023 року ухвалою Мар`їнського районного суду Донецької області відносно ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з утриманням його на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_10 за адресою: АДРЕСА_4 , строком на 60 днів, тобто до 15 квітня 2023 року включно, без визначення розміру застави.

4 квітня 2023 року ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська, строк досудового розслідування кримінального провадження № 0000128 від 13 лютого 2023 року, продовжено до 14 серпня 2023 року.

Так, слідчим у клопотанні та прокурором у судовому засіданні зазначено, що існують ризики, передбачені п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний ОСОБА_5 з метою уникнення відповідальності за скоєне може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у даному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинити нове кримінальне правопорушення.

Проте, у судовому засіданні не знайшли свого підтвердження ризики передбачені п. 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, що підозрюваний ОСОБА_5 може якимось чином впливати на свідків та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки дані ризики жодним чином не обгрунтовані та не доведені.

У судовому засіданні було встановлено наявність лише двох ризиків, а саме, що підозрюваний з метою уникнення відповідальності за скоєне може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, а також вчинити нове кримінальне правопорушення.

Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України, зазначено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК. Слідчий суддя, суд має зважати, що слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу за відсутності для цього підстав, передбачених ст. 177 КПК. Тому, в разі розгляду відповідного клопотання, не підкріпленого визначеними у КПК метою та підставами, останнє має бути відхилено.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Мамедов проти Росії» від 01 червня 2006 року, зазначено, що «суди, перевіряючи законність та обґрунтованість запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, незмінно посилались на тяжкість обвинувачень як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявник переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини. Однак Суд неодноразово відзначив, що, хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховуватися від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з виняткового абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину».

Відповідно до конвенції та практики Європейського суду з прав людини, зокрема у справах «Нечипорук і Йонкало проти України», «Харченко проти України», «Лабіта проти Італії» та «Ігнатов проти України», обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення. Це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може бути підставою для запобіжного заходу у вигляді ув`язнення.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу, враховую вимоги п. 3, 4, 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Оцінюючи вищевказані обставини, суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

У судовому засіданні прокурором було повністю обґрунтовано той факт, що лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе запобігти встановленим у судовому засіданні ризикам.

Крім того, при розгляді даного клопотання суд враховує той факт, що на даний час в Україні введено військовий стан та тривають активні бойові дії, що в свою чергу збільшує ризик втечі (переховування) підозрюваного настільки, що інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти даному ризику.

Враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним особливо тяжкого кримінального правопорушення, вагомість наявних доказів вчинення ним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, враховуючи його вік, стан здоров`я, наявність постійного місця проживання та реєстрації, стійких соціальних зв`язків, а також враховуючи наявність ризиків, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, а також вчинити нове кримінальне правопорушення, та враховуючи, що підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу у судовому засіданні не встановлено, слідчий суддя дійшов до висновку про наявність підстав для продовження підозрюваному строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави строком на 60 днів, тобто до 10 червня 2023 року.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 34, 81, 110, 131-132, 176-178, 183, 199, 219, 294, 309-310, 369-372, 392-393, 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без визначення застави, строком на 60 днів, тобто до 10 червня 2023 року.

Утримувати ОСОБА_5 в умовах гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_10 , за адресою: АДРЕСА_4 .

Ухвалу направити до Головного управління Національної поліції в Донецькій області для виконання.

Ухвала щодо продовження строку запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1