Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 935/3428/21
Провадження № 1-кп/935/142/22
У Х В А Л А
Іменем України
06 грудня 2022 року м.Коростишів

Коростишівський районний суд в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коростишів Житомирської області, кримінальне провадженні № 0000326 від 03.12.2021, стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які утримуються в ДУ «Житомирська установа виконання покарань №8», у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України,
встановив:
У провадженні Коростишівського районного суду Житомирської області перебуває вказане кримінальне провадження.
Прокурор у судовому засіданні подав клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , яке обґрунтовано тим, застосування іншого запобіжного заходу до обвинувачених, не пов`язаного з ізоляцією від суспільства, не здатне запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Метою та підставами застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 покладених на них процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, продовжити вчинення кримінального правопорушення, тобто ризикам, передбаченим п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Обвинувачений ОСОБА_4 , захисник ОСОБА_7 у судовому засіданні заперечували щодо заявленого прокурором клопотання, захисник вважає, що ризики, наведені прокурором у клопотанні не доведені, обвинувачений ОСОБА_4 не має мети переховуватись від суду, має неповнолітніх дітей, останньому необхідно застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту.
Обвинувачений ОСОБА_5 , захисник ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечували щодо заявленого прокурором клопотання, захисник вважає, що ризики, наведені прокурором не є обґрунтованими, обвинувачений ОСОБА_5 має постійне місце проживання, одружений, має неповнолітніх дітей, просила обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту за місцем проживання.
Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши матеріали клопотання, кримінального провадження, дійшов висновку, що підстави та ризики, які стали наслідком обрання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не усунені, продовжують існувати.

Згідно положень ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Судом при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою враховуються положення законодавства, «Конвенції про захист прав людини», а також практика Європейського суду, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою, а також враховує конкретні обставини по даному провадженню.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, зазначеним у п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Згідно вимог ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 187 КК України, у вчиненні якого обвинувачуються ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , є особливо тяжким злочином, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років із конфіскацією майна, тобто існує реальний ризик переховування ОСОБА_4 та ОСОБА_5 від органів досудового розслідування, суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності, враховуючи тяжкість покарання, яке їм загрожує у разі визнання винуватими у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення хоча є не самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Так, у справі «Ілійков проти Болгарії», Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Обставини, на які посилається прокурор, дають достатні підстави вважати, що продовжують існувати ризики можливості обвинувачених переховуватися від суду, оскільки триває судовий розгляд кримінального провадження.

У разі застосування до обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 запобіжного заходу, не пов`язаного з ізоляцією, останні можуть знищити, сховати або спотворити будь-які із речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а також можуть здійснювати протизаконний вплив на свідків, потерпілих у кримінальному провадженні, шляхом залякування, шантажу, підкупу надання неправомірної вигоди за вчинення дій на свою користь, незаконно впливати на вказаних осіб з метою побудови власної версії захисту та виправдання своїх дій.

Враховуючи продовження існування ризиків, визначених ст. 177 КПК України, та неможливість запобігти цим ризикам шляхом застосування менш суворого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, а також враховуючи особи обвинувачених, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 слід продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого відповідно до вимог ч. 1 ст. 197 КПК України не може перевищувати шістдесяти днів.

Продовження строку тримання під вартою не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, про який зазначає як сторона захисту так і сторона обвинувачення, який не зважаючи на презумпцію невинуватості переважає принцип поваги до особистої свободи.

На підставі викладеного, керуючись ст. 177, 178, 315 КПК України, суд,
постановив:
Клопотання прокурора задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 строк тримання під вартою на шістдесят днів, тобто по 03.02.2022 включно.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , строк тримання під вартою на шістдесят днів, тобто по 03.02.2022 включно.
Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Коростишівський районний суд Житомирської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1