Справа № 203/1660/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2023 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю скаржника - ОСОБА_3

адвоката - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпро скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого щодо неповернення майна,-

ВСТАНОВИВ:

До Кіровського районного суду м.Дніпропетровська надійшла вищезазначена скарга ОСОБА_3 , подана в порядку ч.1 ст.303 КПК України, в якій останній посилався на те, що в рамках кримінального провадження №0000114, досудове розслідування у якому проводиться СУ ГУНП в Дніпропетровській області, 14.01.2023 року було проведено обшук транспортного засобу Subaru Forester, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , за наслідками якого було вилучено вказаний транспортний засіб та ключі від нього. Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 30.01.2023 року, яка була залишена без змін ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 21.02.2023 року, було відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про арешт вилученого автомобіля. 31.01.2023 року, 03.02.2023 року, 01.03.2023 року та 16.03.2023 року він звертався до слідчого із клопотаннями про повернення вилученого автомобіля та ключів від нього, проте до теперішнього часу останні йому не повернуто. Посилаючись на вказані обставини, скаржник просив зобов`язати слідчого негайно повернути вилучені у нього під час обшуку 14.01.2023 року транспортний засіб Subaru Forester, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , а такою ключі від нього.

В судовому засіданні скаржник та його адвокат підтримали скаргу та посилаючись на викладені в ній підстави, просили задовольнити останню.

Слідчий в судове засідання не з`явився, що в силу ч.3 ст.306 КПК України не перешкоджає розгляду скарги.

Заслухавши скаржника та його адвоката, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Пунктом 1 ч.1 ст.303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами ст.169 цього Кодексу.

Частиною 1 ст.169 КПК України визначено, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених ч.5 ст.171, ч.6 ст.173 цього Кодексу; 4) у разі скасування арешту.

Згідно ч.ч.1,2 ст.167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Частиною 2 ст.168 КПК України передбачено, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

При цьому, згідно ч.7 ст.236 КПК України при обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Під час розгляду скарги встановлено, що відділом розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000114.

В рамках останнього, 14.01.2023 року було проведено санкціонований обшук транспортного засобу Subaru Forester, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , за наслідками якого було вилучено вказаний транспортний засіб та ключі від нього.

Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 30.01.2023 року у справі №203/4565/22, яка була залишена без змін ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 21.02.2023 року, було відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про арешт вилученого автомобіля та ключів від нього.

31.01.2023 року, 03.02.2023 року, 01.03.2023 року та 16.03.2023 року ОСОБА_3 звертався до слідчого із клопотаннями про повернення вилученого автомобіля та ключів від нього, проте до теперішнього часу останні йому не повернуто.

Залишаючи без змін ухвалу слідчого судді від 30.01.2023 року про відмову в арешті транспортного засобу та ключів від нього, апеляційний суд в своїй ухвалі від 21.02.2023 року зазначив про відсутність відомостей про те, що вилучений транспортний засіб відповідає критеріям речового доказу, які зазначені в ст.98 КПК України. Згідно ухвали слідчого судді від 28.12.2022 року про надання дозволу на проведення обшуку, транспортний засіб та ключі від нього не були зазначені серед переліку майна, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання та вилучення.

Таким чином, з урахуванням фактичних обставин та наведених вище положень КПК України, транспортний засіб та ключі від нього є тимчасово вилученим майном, а враховуючи, що в арешті останнього ухвалою слідчого судді, яка набрала законної сили, було відмовлено, останні підлягали поверненню власнику майна, яким є ОСОБА_3 , що підтверджено наданим останнім під час розгляду скарги та оглянутим слідчим суддею оригіналом свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу Subaru Forester, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 .

Також слідчий суддя враховує, що в рамках кримінального провадження №0000114 ОСОБА_3 про підозру у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення не повідомлялось.

Відповідно до ст.41 Конституції України, ст.321 ЦК України, ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, крім випадків та у порядку, встановленому законом. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року № 3477-IV, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У рішеннях ЄСПЛ у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції», «Малама проти Греції», «Україна-Тюмень проти України», «Спорронг та Льонрот проти Швеції» констатовано, що перша та найважливіша вимога ст.1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення першого пункту дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном через введення в дію «законів». Крім того, верховенство права, один із фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей Конвенції. Також суд нагадує, що втручання в право на мирне володіння майном повинно бути здійснено з дотриманням «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. Зокрема, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти через вжиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності.

З урахуванням вищенаведеного, слідчий суддя приходить до висновку про обгрунтованість та необхідність задоволення скарги, зобов`язавши старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 , або іншого уповноваженого слідчого, що входить до складу слідчого групи у кримінальному провадженні №0000114 негайно повернути ОСОБА_3 вилучене під час проведеного 14.01.2023 року обшуку майно, а саме: транспортний засіб Subaru Forester, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , а також ключі від вказаного транспортного засобу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.167-169,170-173,234,236,303,306,307 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого щодо неповернення майна - задовольнити.

Зобов`язати старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 , або іншого уповноваженого слідчого, що входить до складу слідчого групи у кримінальному провадженні №0000114 негайно повернути ОСОБА_3 вилучене під час проведеного 14 січня 2023 року обшуку майно, а саме: транспортний засіб Subaru Forester, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , а також ключі від вказаного транспортного засобу.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1