ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/305/23 Справа № 711/24/23 Категорія: ч.2 ст. 286 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2023 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого-суддіОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання з участю: прокурораОСОБА_5 ,
обвинуваченої ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , потерпілої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси матеріали кримінального провадження № №0000326 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на вирок Придніпровського районного суду м.Черкаси від 09 лютого 2023 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с.Гайворон Володарського району, Київської області, громадянку України, освіта середня, вдову, непрацюючу, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючу за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судиму, -

визнано винуватою у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, та призначено їй покарання у виді 4 років позбавлення волі, без позбавленням права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з визначенням іспитового строку 1 рік з покладанням на неї обов`язків, передбачених п.1,2 ч.1 ст. 76 КК України.

Вирішено стягнути з ОСОБА_6 в дохід держави понесені процесуальні витрати за проведення судових експертих в сумі 10571 грн 68 коп.

Скасовано арешт на автомобіль «Renault Megane», реєстраційний номер НОМЕР_1 , накладений ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28.12.2022.

Скасовано арешт на автомобіль «Daewoo Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_2 , накладений ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28.12.2022.

Вирішена доля речових доказів відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

в с т а н о в и л а :

Згідно вироку Придніпровського районного суду м.Черкаси від 09.02.2023 ОСОБА_6 визнано винуватою та засуджено за те, що вона 22.11.2022, близько 06 години 50 хвилин, всупереч заборонам визначеними пунктом 31.4.1. а) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 зі змінами та доповненнями (далі - ПДР), керуючи автомобілем «Daewoo Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_2 , у якому відповідно до висновка експерта від 28.12.2022 № СЕ-19/124-22/12912-ІТ діаметри гальмових барабанів не відповідають вимогам підприємства виробника, у зв`язку з чим експлуатація даного транспортного засобу забороняється, рухаючись по вул. Чорновола в м. Черкаси, зі сторони вул. Благовісна в напрямку до вул. Сагайдачного, у порушення вимог дорожнього знаку 2.1. «Дати дорогу» та пунктів 2.3.б), 16.11. ПДР, була неуважною, не стежила за дорожньою обстановкою та відповідно не реагувала на її зміну, перебуваючи на перехресті нерівнозначних доріг, рухаючись по другорядній дорозі, не надала дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху, а тому під час руху, перебуваючи поблизу буд. № 50 по вул. Чорновола в м. Черкаси, виїхала з другорядної дороги на нерегульоване перехрестя з головною дорогою вул. Надпільна, внаслідок чого скоїла зіткнення з автомобілем «Renault Megane», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався по вул. Надпільна в крайній правій смузі руху зі сторони вул. Самійла Кішки у напрямку до вул.Новопречистенська в м. Черкаси.

Унаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пасажир «Daewoo Lanos», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_11 загинув під час надання медичної допомоги.

Не погоджуючись з вироком суду, прокурор не заперечуючи доведеності вини та правильності кваліфікації дій обвинуваченої, просив вирок суду першої інстанції скасувати в частині призначеного покарання, через невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої внаслідок м`якості, та ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання зач.2 ст. 286 КК України - 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки та покласти обов`язки, передбачені ч.1 ст. 76 КК України.

Обвинувачена ОСОБА_6 та її захисник ОСОБА_7 подали заперечення на апеляційну скаргу прокурора в якому вказували на її необґрунтованість, та просили вирок місцевого суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора ОСОБА_9 , який підтримав апеляційну скаргу просив її задовольнити, думки обвинуваченої ОСОБА_6 , її захисника ОСОБА_7 та потерпілої ОСОБА_8 , які просили в задоволенні апеляційної скарги прокурора відмовити, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, ухваленим згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України.

Висновки місцевого суду щодо доведеності винуватості обвинуваченої ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке вона засуджена, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, що ґрунтуються на всебічному, повному та об`єктивному їх дослідженні судом першої інстанції у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, та ніким з учасників судового провадження не оспорюються.

Кваліфікація дій обвинуваченої ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 286 КК України є вірною. Оскільки учасники судового провадження не оспорюють доведеність винуватості, кваліфікацію дій обвинуваченої ОСОБА_6 , тому судом апеляційної інстанції вирок районного суду в цій частині не перевіряється.

Колегія суддів вважає, що апеляційні вимоги прокурора про неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність при призначенні ОСОБА_6 покарання підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Згідно ч.2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Визначені в ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке б ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами особи та захистом інтересів держави й суспільства.

Відповідно до вказаних засад особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Виходячи з принципу співмірності цей захід примусу за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_6 суд першої інстанції врахував суспільну небезпечність вчиненого, ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, яке згідно ч. 5 ст. 12 КК України є тяжким злочином, але з необережною формою вини, особу обвинуваченої, яка по місцю проживання характеризується позитивно, раніше не судима, на спеціальних обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, відсутність претензій з боку потерпілої та її думку щодо призначення покарання не пов`язаного з позбавленням волі, поведінку обвинуваченої після скоєння злочину, її відношення до скоєного, пом`якшуючі покарання обставини - щире каяття, активне сприяння у розкритті злочину, добровільне відшкодування шкоди, відсутність обтяжуючих покарання обставин, та призначив ОСОБА_6 покарання у межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України у виді 4 років позбавлення волі, без позбавлення права керувати транспортними засобами, із звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік на підставі ст. 75 КК України.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченій ОСОБА_6 додаткового покарання, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 286 КК України, у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд першої інстанції, врахувавши позицію потерпілої, та те, що обвинувачена раніше ні до кримінальної, ні до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху не притягувалася, дійшов висновку про недоцільність призначення їй додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції про не призначення основного додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами є необґрунтованим, оскільки воно прийнято без врахування наслідків, що настали, а саме смерті потерпілого ОСОБА_11 , які є незворотними та невиправними.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції у своєму рішенні не навів переконливих мотивів наявності підстав для непризначення додаткового покарання - без позбавлення права керування транспортними засобами, з урахуванням принципу справедливості покарання й відповідності його меті - виправлення засудженої та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як нею, так і іншими особами.

Згідно п.3 ч.1 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок.

Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.

За вимогами ч.1 ст.421 КПК України, обвинувальний вирок, ухвалений судом першої інстанції, може бути скасовано у зв`язку і з необхідністю застосувати закон про більш тяжке кримінальне правопорушення чи суворіше покарання, або в інших випадках, коли це погіршує становище обвинуваченого, лише у разі, якщо з цих підстав апеляційну скаргу подав прокурор.

Згідно ст. 409 КПК України підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

За таких обставин, вирок суду в частині непризначеного додаткового покарання ОСОБА_6 , колегія суддів вважає необґрунтованим, та таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосування закону України про кримінальну відповідальність,невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Відповідно до вимог ст.ст. 413, 420 КПК України неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, тобто незастосування закону, який підлягає застосуванню, зокрема, санкції ч.2 ст.286 КК України, внаслідок чого до ОСОБА_6 необхідно застосувати більш суворе покарання, є підставою для скасування вироку суду першої інстанції в частині призначеного покарання і ухвалення нового вироку судом апеляційної інстанції з призначенням основного покарання у виді та в розмірі, як його правильно визначив суд першої інстанції, та додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, із звільненням від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік, з покладанням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора в частині призначення обвинуваченій ОСОБА_6 покарання у виді 5 років позбавлення волі та збільшення іспитового строку до 3 років, оскільки призначене судом першої інстанції покарання ОСОБА_6 у виді 4 років позбавлення волі, із звільненням від його відбування на підставі ст. 75 КК України на 1 рік, є співмірним протиправному діянню, відповідає принципу індивідуалізації призначення покарання та вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, належним чином мотивоване, і є необхідним та достатнім для її виправлення, попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень та досягнення мети покарання.

В решті - вирок суду залишити без змін.

Керуючись ст. 404, 405, п.3 ч.1 ст. 407, 418, 420, п. 15 ст. 615 КПК України, колегія суддів судової палати, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 - задовольнити частково.

Вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09 лютого 2023 року щодо ОСОБА_6 - скасувати в частині призначеного їй покарання.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким ОСОБА_6 призначити покарання: за ч.2 ст.286 КК України - 4 роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на один рік.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування основного покарання з іспитовим строком 1 рік, та покласти на неї обов`язки, передбачені п.1,2 ч.1 ст. 76 КК України.

В решті - вирок суду залишити без змін.

Вирок суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржений у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий

Судді