Справа № 134/1674/21
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2023 року Крижопільський районний суд Вінницької області

Крижопільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні залу суду в смт. Крижопіль, Вінницької області кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000147 від 20 липня 2021 року, по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гнатків, Томашпільського району, Вінницької області та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, на утриманні має двох малолітніх дітей, не працюючого, раніше судимого:

- 20.03.2013 року Томашпільським районним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 304, ч. 1 ст. 70 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

-15.09.2015 року Тульчинським районним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 289, 71 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна;

-11.11.2015 Крижопільським районним судом Вінницької області за ч. 1 ст. 382, ч. 2 ст. 289, 70,ч. 4 ст. 70 КК України до п`яти років шість місяців позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна. 30.01.2019 року звільнений по відбуттю строку покарання.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 20.07.2021 року близько 19 години на автомобілі марки «Opel Ascоna», державний номерний знак НОМЕР_1 , власником якого, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу являється ОСОБА_6 , однак фактично користується ОСОБА_4 , направився з с. Кислицьке, Тульчинського району, Вінницької області до території зерноскладу, розташованого поблизу с. Кринички, Городківської територіальної громади Тульчинського району Вінницької області.

Приїхавши до території зерноскладу, що належить ОСОБА_7 , ОСОБА_4 припаркував керований ним автомобіль біля стіни зерноскладу неподалік дверей.

Після чого, з метою крадіжки чужого майна, ОСОБА_4 вийшов з машини, переконався у відсутності сторонніх осіб та, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, підійшов до дверей зерноскладу, які перебували у замкненому на навісний замок стані. У свою чергу, , ОСОБА_4 шляхом ривка вирвав скобу планки навісного замка та відчинивши таким чином двері, проник в середину приміщення зерноскладу.

Перебуваючи в приміщенні ОСОБА_4 в різних частинах приміщення знайшов металобрухт чорних металів, а саме старі бувші у користуванні запчастини до сільськогосподарської техніки, які виніс із приміщення та завантажив до салону та багажника автомобіля.

Заволодівши викраденим металобрухтом загальною масою 280 кг, вартість якого згідно висновку судової товарознавчої експертизи № СЕ -19/102-21/10888-ТВ від 28.07.2021 станом на 20.07.2021 становила 1960 грн., ОСОБА_4 на вищевказаному автомобілі марки «Opel Ascоna», державний номерний знак НОМЕР_1 , залишив місце скоєння кримінального правопорушення та поїхав до смт. Вапнярка, Тульчинського району, Вінницької області.

Своїми діями ОСОБА_4 заподіяв ОСОБА_7 майнової шкоди на загальну суму 1960 грн.

17 січня 2023 року між процесуальним прокурором у кримінальному провадженні - начальник Крижопільського відділу Тульчинської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , в присутності захисника ОСОБА_5 , в даному кримінальному провадженні, на підставі ст. ст. 468, 469, 472 КПК України укладено угоду про визнання винуватості, відповідно до якої останні дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 185 КК України, а також покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі із звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням терміном на 2 роки і покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 підтримав угоду про визнання винуватості, повністю визнав свою вину у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, зазначив, що кримінальне правопорушення ним скоєно за обставин викладених в обвинувальному акті та в угоді про визнання винуватості та підтвердив, що угода про визнання винуватості укладена добровільно, пояснив, що він повністю розуміє свої права, надані йому законом, наслідки укладення та затвердження зазначеної угоди, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винним, вид покарання, який буде застосовано до нього у разі затвердження угоди судом, а також наслідки затвердження даної угоди, відтак просить затвердити угоду, так як реально може виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Захисник в судовому засіданні підтримав угоду про визнання винуватості та просив її затвердити.

Прокурор у судовому засіданні вважає за доцільне затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором та обвинуваченим, оскільки вказана угода відповідає вимогам КПК України.

Суд, розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, заслухавши обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника, прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшов до висновку, що угода підлягає затвердженню виходячи з наступного.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладено у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Згідно ч. 5 ст. 469 КПК України - укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватись в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, яке згідно ст. 12 КК України, є тяжким злочином.

Статтею 474 КПК України визначено, що якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.

Судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Згідно ст. 475 КПК України якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду та призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Суд переконався, що укладення сторонами угоди про визнання винуватості є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України, не порушують законних прав та інтересів сторін.

Судом у судовому засіданні встановлено, що обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення за вказаних в обвинувальному акті обставин; сторони добровільно уклали угоду про визнання винуватості, зміст якої відповідає вимогам ст. 472 КПК України, та розуміють наслідки затвердження такої, передбачені ст.473 КПК України. Вид та міра покарання погоджена сторонами в угоді передбачена санкцією ч.3 ст. 185 КК України, на яку обвинувачений погоджується, обрана з врахуванням загальних засад призначення покарань, передбачених ст. ст. 65-67 КК України. Також встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін. Потерпілим надано письмову згоду прокурору на укладення угоди про визнання винуватості між обвинуваченим та прокурором, тому, наявні фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченого. Крім того, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 свою вину визнав повністю, за місцем проживання характеризується позитивно, раніше судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, має на утриманні 2 малолітніх дітей та 2 неповнолітніх дітей (дружини). При цьому, судом з`ясовано в обвинуваченого та встановлено, що він зможе реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Міра покарання, узгоджена сторонами, є достатньою для виправлення та перевиховання обвинуваченого і відповідає вимогам та загальним засадам призначення покарання.

Суд перевіривши угоду на відповідність вимогам Кримінального процесуального кодексу України та закону, підстав для відмови в затвердженні угоди судом не встановлено.

Враховуючи викладене, суд вважає, що угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором та обвинуваченим, за участю його захисника необхідно затвердити, ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, так як вина його доведена повністю і його дії суд кваліфікує по ч. 3 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана із проникненням у інше приміщення, кваліфікуючою ознакою якого є вчинення злочину повторно, та призначити йому узгоджені сторонами вид та міру покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі із звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням терміном на 2 роки і покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, так як суд не вбачає перешкод для застосування звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_4 є рецедив злочинів.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Суд вирішує долю речових доказів, відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та ст. ст. 371, 374, 475 КПК України, суд -

ЗАСУДИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості укладену між процесуальним прокурором у кримінальному провадженні - начальником Крижопільського відділу Тульчинської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 в присутності захисника ОСОБА_5 від 17 січня 2023 року.

Визнати винним ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі..

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки.

Зобов`язати ОСОБА_4 відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експерта для проведення судової товарознавчої експертизи в розмірі 686 (шістсот вісімдесят шість) гривень 48 копійок.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Крижопільського районного суду Вінницької області від 22.07.2021 року на металобрухт (бувші у користуванні металеві запчастини, вагою 280 кг), та на автомобіль марки «Оpel Ascona» державний номер НОМЕР_1 .

Речові докази: металобрухт (бувші у користуванні металеві запчастини, вагою 280 кг) повернути потерпілому ОСОБА_7 .

Речовий доказ: автомобіль марки «Оpel Ascona» державний номер НОМЕР_1 , повернути власнику ОСОБА_6 , жителю АДРЕСА_2 .

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Крижопільський районний суд Вінницької області на протязі 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Вінницьким апеляційним судом.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченим та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Суддя