УХВАЛА

28 листопада 2022 року

м. Київ

справа № 1-32/00

провадження № 13-56зво22

Велика Палата Верховного Суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_2,

суддів ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20

розглянула заяву засудженого ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами ухвали Верховного Суду України від 30 січня 2001 року і

ВСТАНОВИЛА:

За наявними у Верховному Суді матеріалами, згаданою ухвалою було змінено вирок Дніпропетровського обласного суду від 16 травня 2000 року, постановлено вважати ОСОБА_1 засудженим за: пунктами «а», «г», «е», «ж», «з», «і» ст. 93; статтями 17, 19 і пунктами «а», «ж», «з», «і» ст. 93; ст. 69; ч. 3 ст. 142; ч. 2 ст. 86, ч. 1 ст. 222 Кримінального кодексу України 1960 року до покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією майна.

Не погодившись із призначеним покаранням, засуджений укотре звернувся до Верховного Суду з питанням перегляду ухвали від 30 січня 2001 року за виключними обставинами. Знову посилаючись на рішення Конституційного Суду України від 26 січня 2011 року № 1-рп/2011, практику Європейського суду з прав людини, а також на зворотну дію закону про кримінальну відповідальність у часі (тобто доводи аналогічні викладеним у попередніх зверненнях), заявник просить змінити обраний захід примусу на позбавлення волі на строк 15 років.

Велика Палата Верховного Суду (далі - Велика Палата), перевіривши подану засудженим заяву, дійшла висновку, що її належить повернути авторові з огляду на таке.

Як убачається зі змісту заяви ОСОБА_1 , у ній містяться аргументи, за наслідками перевірки яких Велика Палата вже неодноразово приймала рішення. Зокрема, за подібними зверненнями ухвалами від 28, 29 вересня, 24 жовтня та 17 листопада 2022 року (справа № 1-32/00) заявнику було відмовлено у відкритті провадження. Засудженому також було роз?яснено законодавчу процедуру заміни покарання більш м?яким на стадії виконання вироку.

Попри це ОСОБА_1 знову звернувся до Верховного Суду з питанням перегляду того ж самого судового рішення й на тих самих підставах. При цьому засудженим не зазначено жодних даних, які за законом слугують підставою для здійснення провадження Великою Палатою в порядку глави 34 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК).

Отже, заявник фактично не погоджується з раніше постановленими ухвалами Великої Палати, які є остаточними й оскарженню не підлягають. Крім того, КПК не передбачено процедури перевірки аналогічних за сутністю заяв особи за наявності рішення про відмову у відкритті провадження за виключними обставинами. Як випливає з положень ст. 4342 вказаного Кодексу, Велика Палата повторно не розглядає питання, котрі вже були предметом її дослідження. У цій ситуації матеріали звернення повертаються особі, яка їх подала.

З огляду на викладене Велика Палата вважає, що заяву ОСОБА_1 має бути повернуто її автору.

Разом із цим Велика Палата наголошує, що з урахуванням прийнятого 18 жовтня 2022 року Закону України № 2690-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та Кримінального процесуального кодексу України щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини» відсутні законодавчі перешкоди для вирішення в порядку статей 537, 539 КПК порушеного в заяві ОСОБА_1 питання про заміну призначеного йому покарання у виді довічного позбавлення волі на більш м`яке.

Керуючись статтями 459, 463 КПК, Велика Палата Верховного Суду

ПОСТАНОВИЛА:

Заяву засудженого ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами ухвали Верховного Суду України від 30 січня 2001 року щодо нього повернути особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач ОСОБА_2

Судді:

ОСОБА_22 ОСОБА_21

ОСОБА_23 ОСОБА_38

ОСОБА_24 ОСОБА_37

ОСОБА_25 ОСОБА_36

ОСОБА_26 ОСОБА_35

ОСОБА_27 ОСОБА_34

ОСОБА_28 ОСОБА_33

ОСОБА_29 ОСОБА_32

ОСОБА_30 ОСОБА_31