Справа № 278/4097/22
Провадження №1-кп/278/497/22
У Х В А Л А

іменем України

06 лютого 2023 року м.Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3 ,

особи, щодо яких вирішується питання про застосування

примусових заходів виховного характеру - ОСОБА_4 ,

законного представника - ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

представника потерпілих: ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні №0001680 відносно неповнолітнього

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новоград-Волинський, Житомирської області, ромської національності, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , не навчається, раніше не судимого,

у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Судом встановлено, що 19 вересня 2021 року, близько 15 години 08 хвилин водій ОСОБА_4 , керуючи технічно справним автомобілем Volkswagen Polo реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався на ньому по 152-му км. автодороги М06 "Київ-Чоп" у напрямку с. Іванівка, зі сторони с. Кам`янка, Житомирського району.

Рухаючись у вказаний день, час та за вказаних обставин, зазначеним транспортним засобом по вказаній автодорозі, у світлу пору доби, в задовільних умовах дорожнього руху та в умовах достатньої видимості, водій ОСОБА_4 , у порушення вимог пунктів 2.3б, 12.1 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року (далі за текстом цих же Правил), проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху не урахував дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, натомість допустив виїзд на зустрічну смугу руху, по якій рухався автомобіль ВАЗ 2107, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_8 , внаслідок чого відбулося лобове зіткнення вказаних автомобілів.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля ВАЗ 2107, реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження у вигляді переломовивиху головки лівої стегнової кістки, перелому лонної кістки ліворуч, рваної рани на правому колінному суглобі, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як такі, що не є небезпечними для життя, але призвели до тривалого розладу здоров`я та пасажир ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому лівої стегнової кістки, перелому 2,3,4,5,6,7-го ребер ліворуч, різаної рани кисті, саден на обличчі, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як такі, що не є небезпечними для життя, але призвели до тривалого розладу здоров`я.

Порушення водієм ОСОБА_4 вимог пунктів 2.3б, 12.1 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року знаходиться у причинному зв`язку із виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.

ОСОБА_4 у судовому засіданні визнав себе винним у вчиненні згаданого суспільно небезпечного діяння, фактичні обставини справи не оспорював та надав покази, які відповідають висунутому обвинуваченню.

Вчинене ОСОБА_4 суспільно-небезпечне діяння підтверджено дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:

- висновком експерта №512/22-25 від 25.03.2022 року встановлено, що в діях водія ОСОБА_8 невідповідностей технічним вимогам пункту 12.3 ПДР України не вбачається, а в діях ОСОБА_4 вбачається невідповідність вимогам пункту 12.1 ПДР України (а.с 42-45).

- висновком експерта №СЕ-19/106-21/10077-ІТ від 11.10.2021 року зафіксовано механічні пошкодження транспортних засобів ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_2 та Volkswagen Polo р.н. НОМЕР_1 отримані в результаті ДТП на 152 км. авто дороги М06 «Київ-Чоп» в напрямку с. Сонячне, Житомирського р-ну. (а.с. 46-57).

- висновком експерта №СЕ-19/106-21/10089-ІТ від 08.10.2021 року встановлено, що на автомобілі Volkswagen Polo р.н. НОМЕР_1 технічних несправностей деталей і систем які впливають на безпеку руху, і могли явитися безпосередньою причиною створення аварійної ситуації, й виникнення ДТП не встановлено (а.с. 58-65).

- висновком експерта СЕ-19/106-21/10088-ІТ від 08.10.2021 року встановлено, що на автомобілі ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_2 технічних несправностей деталей і систем які впливають на безпеку руху, і могли явитися безпосередньою причиною створення аварійної ситуації, й виникнення ДТП не встановлено (а.с.66-72).

- висновком експерта №1734 від 27.10.2021 року встановлено, що у гр. ОСОБА_8 виявлено тупу поєднану травму у вигляді переломовивиху головки лівої стегнової кістки, перелому лонної кістки ліворуч, рваної рани на правому колінному суглобі, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як такі, що не є небезпечними для життя, але призвели до тривалого розладу здоров`я (а.с. 73-74).

- висновком експерта №1735 від 28.10.2021 року встановлено, що гр. ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому лівої стегнової кістки, перелому 2,3,4,5,6,7-го ребер ліворуч, різаної рани кисті, саден на обличчі, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як такі, що не є небезпечними для життя, але призвели до тривалого розладу здоров`я (а.с. 75-76).

- розписками потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 про часткове відшкодування ОСОБА_4 шкоди завданої їх здоров`ю в наслідок ДТП (а.с.77-78).

Суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 вчинив суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, яке виразилось в порушенні правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

У судовому засіданні прокурор підтримав дане клопотання, вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_4 примусові заходи виховного характеру у вигляді застереження, передачі неповнолітнього під нагляд батьку - ОСОБА_5 , обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до його поведінки.

Захисник та законні представники не заперечували проти застосування до ОСОБА_4 вказаних примусових заходів виховного характеру.

ОСОБА_4 погодився на застосування до нього примусових заходів виховного характеру. Щиро розкаявся у вчиненому суспільно небезпечному діянні.

Окрім того, судом встановлено, що ОСОБА_4 вперше вчинив суспільно небезпечне діяння, яке відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином вчиненим у віці 16 років, щиро розкаявся у його вчиненні, про що свідчить його критичне ставлення до скоєного. Окрім того, ОСОБА_4 , за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря психолога та нарколога не перебуває, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, після вчинення згаданого суспільно небезпечного діяння інші кримінальні правопорушення не вчиняв, що, на переконання суду, свідчить про можливість застосування до ОСОБА_4 примусових заходів виховного характеру у вигляді застереження, передачі неповнолітнього під нагляд батьку - ОСОБА_5 та обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до його поведінки.

Дослідивши надані докази, заслухавши думку учасників судового розгляду справи, суд вважає можливим застосувати до неповнолітнього ОСОБА_4 примусові заходи виховного характеру. ОСОБА_4 на момент вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст. 286КК України мав 15 років, що підтверджується копією паспорта громадянина України для виїзду за кордон, а кримінальна відповідальність настає відповідно до ст. 22 КК України при скоєнні вказаного кримінального правопорушення лише з 16-ти річного віку.

У відповідності до ст. 498 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Пунктами 5, 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №2 «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» визначено, що застереження є одним із найм`якіших заходів виховного характеру і може бути зроблено шляхом роз`яснення судом неповнолітньому наслідків його дій - шкоди, завданої охоронюваним законом правам особи (осіб), інтересам суспільства або держави, та оголошення неповнолітньому осуду за ці дії, а також попередження про більш суворі правові наслідки, які можуть настати в разі продовження ним протиправної поведінки чи вчинення нового злочину. Обмеження дозвілля слід розуміти як: обмеження перебування поза домівкою у певний час доби; заборону відвідувати певні місця, змінювати без згоди органу, який здійснює за ним нагляд, місця проживання, навчання чи роботи, виїжджати в іншу місцевість тощо.

Також судом враховуються й результати досудової доповіді філії ДУ «Центр пробації» у Житомирській області, з якої вбачається, що орган пробації прийшов до висновку про можливе виправлення обвинуваченого без застосування покарань, пов`язаних з ізоляцією від суспільства, оскільки останній має низький рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та не становить небезпеки для суспільства.

З урахуванням даних про особу неповнолітнього та характеру вчиненого ним суспільно небезпечного діяння суд визначає, які види дозвілля слід обмежити, а які - заборонити, або які обов`язки покласти на неповнолітнього і на який саме строк. Тривалість останнього має бути достатньою для виправлення неповнолітнього.

З огляду на зазначене вище, враховуючи критичне ставлення ОСОБА_4 до вчиненого суспільно небезпечного діяння, здатність батьків забезпечити позитивний виховний вплив на нього та здійснювати постійний контроль за його поведінкою, суд приходить до висновку про можливість застосування примусових заходів виховного характеру у вигляді застереження, передачі неповнолітнього під нагляд батьку - ОСОБА_5 , обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до його поведінки.

Долю речових доказів у даному кримінальному провадженні суд вирішує у відповідності до ст.100 КПК України.

Відповідно до ст. ст. 1166, 1167 ЦК України, майнова та моральна шкода, завдана неправомірними діями іншої особи, відшкодовуються в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.1 ст. 129 КПК суд ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1179 ЦК України неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах.

У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини. Якщо неповнолітня особа перебувала у закладі, який за законом здійснює щодо неї функції піклувальника, цей заклад зобов`язаний відшкодувати шкоду в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі, якщо він не доведе, що шкоди було завдано не з його вини.

Відповідно до ст.124 КПК України, суд стягує із законного представника особи, яка не досягла віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, витрати пов`язані із проведенням експертиз у розмірі 4118,88 грн.

Арешт, накладений на речові докази по справі, на підставі ст. 174 КПК, підлягає скасуванню.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст.ст. 372, 501 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування до ОСОБА_4 примусових заходів виховного характеру задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новоград-Волинський, Житомирської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, ромської національності, примусові заходи виховного характеру у вигляді застереження, передачі неповнолітнього під нагляд батьку - ОСОБА_5 , обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до його поведінки строком на 1 (один) рік.

Роз`яснити ОСОБА_4 про те, що він своїми діями завдав шкоди правам та інтересам потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , оголосити осуд за такі його дії та попередити про більш суворі правові наслідки, які можуть настати у разі продовження ним протиправної поведінки.

Передати неповнолітнього ОСОБА_4 під нагляд батьку - ОСОБА_5 .

Зобов`язати ОСОБА_4 перебувати вдома за адресою АДРЕСА_3 , з 19 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин наступного дня та заборонити відвідувати заклади розважального характеру, строком на 1 (один) рік.

Стягнути з законного представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на користь держави 4118 (чотири тисячі сто вісімнадцять) гривень 88 копійок витрат на залучення експертів під час проведення судових експертиз.

Скасувати арешт, накладений ухвалами Богунського районного суду м. Житомира від 22.09.2021 року по справам №295/12348/21 та 295/12347/21 на речові докази, а саме на автомобіль ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_2 та автомобіль Volkswagen Polo р.н. НОМЕР_1 , які вилучено та поміщено на майданчик УЛМТЗ ГУНП в Житомирській області.

Речові докази, а саме: автомобіль ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_2 та автомобіль Volkswagen Polo р.н. НОМЕР_1 , які вилучено та поміщено на майданчик УЛМТЗ ГУНП в Житомирській області - повернути власникам.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Житомирський районний суд Житомирської області протягом 30 днів з дня її проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати копію ухвали. Копію ухвали негайно вручити особі щодо якої розглядається клопотання, її законному представнику, захиснику та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1