Справа № 541/3184/22
Провадження № 1-кс/541/153/2023
У Х В А Л А

08 лютого 2023 рокум. Миргород

Слідчий суддя Миргородського міськрайонного суду Полтавської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши клопотання слідчого СВ Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню за № 0001033 від 15 грудня 2022 року відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шишаки Шишацького району Полтавської області, українця, громадянина України, який має середню освіту, неодружений, до затримання проживав без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , не працює, згідно ст. 89 КК України не судимий,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України,

встановив:

07 лютого 2023 року до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області надійшло клопотання слідчого СВ Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Шишацького відділу Миргородської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 , про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартоювідносно підозрюваного ОСОБА_5 .

З клопотання та наданих матеріалів кримінального провадження вбачається наступне.

15 грудня 2022 року близько 01 год 30 хв ОСОБА_5 в приміщенні квартири за місцем проживання, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , розпивав спиртні напої разом із ОСОБА_7 . Під час вживання спиртних напоїв між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 виникла сварка, в ході якої у ОСОБА_5 з`явився умисел на умисне вбивство ОСОБА_7 . Із цією метою ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи з прямим умислом, направленим на умисне вбивство ОСОБА_7 , тобто на умисне протиправне заподіяння йому смерті, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно наніс ОСОБА_7 один удар цеглиною по голові, один удар кулаком правої руки в область правої частини голови, а також умисно наніс численні, не менше п`яти, удари ножем в область обличчя та шиї ОСОБА_7 . Внаслідок вказаних умисних дій ОСОБА_5 . ОСОБА_7 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді множинних різаних ран обличчя та проникаючої рани шиї. При цьому ОСОБА_5 виконав всі дії, які вважав за необхідне для виконання свого умислу на спричинення смерті ОСОБА_7 , але смерть ОСОБА_7 не настала від не залежних від волі ОСОБА_5 причин. Внаслідок цього ОСОБА_7 був невідкладно госпіталізований до КНП «Шишацька ЛПЛ». Відповідно до довідки, наданої КНП «Шишацька ЛПЛ», діагноз госпіталізованого ОСОБА_7 ЗЧМТ, множинні рани обличчя, проникаюче поранення шиї.

15 грудня 2022 року відомості по даному факту внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001033 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.

15 грудня 2022 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчинені вказаного кримінального правопорушення.

Вина ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: рапортом помічника чергового СПД №1 ВП № 3 Миргородського РВП ОСОБА_8 від 15 грудня 2022 року (ЄО №1711); протоколом затримання ОСОБА_5 у порядку ст. 208 КПК України від 15 грудня 2022 року; протоколами допиту свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , протоколом слідчого експерименоту, іншими доказами в їх сукупності.

16 грудня 2022 року відносно ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів.

Враховуючи складність кримінального провадження, необхідність проведення слідчих дій, за клопотанням слідчого ОСОБА_4 від 02 лютого 2023 року керівником Миргородської окружної прокурати Полтавської області ОСОБА_13 03 лютого 2023 року винесено відповідну постанову та продовжено строк досудового розслідування даного кримінального провадження до трьох місяців, тобто до 15 березня 2023 року.

Вважає, що ризики, які існували під час обрання запобіжного заходу ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою, передбачені п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, не перестали існувати, тому є необхідність у продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, просила в сукупності та врахувати наступні факти:

-досудове розслідування у кримінальному провадженні ще не завершено, є необхідність у проведенні слідчих дій та виконанні процесуальних рішень, передбаченим процесуальним законодавством;

-наявність вагомих доказів про вчинення ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення, що підтверджується долученими до клопотання копіями документів;

-тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим у вчиненні даного кримінального правопорушення;

-вік підозрюваного, який є зрілою особою, щоб відкинути в сторону можливість помилкового обрання ним злочинного шляху;

-стан здоров`я ОСОБА_5 , який є працездатною, здоровою особою;

-соціальні зв`язки підозрюваного в місці його постійного проживання.

В силу ст. 183 КПК України просила не визначати розмір застави, оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину із застосуванням насильства, який міг спричинити загибель людини.

З урахуванням зазначеного, просила продовжити застосований відносно ОСОБА_5 ухвалою слідчого судді запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, тобто до 15 березня 2023 року включно.

Під час судового розгляду прокурор та слідчий підтримали клопотання з викладених в ньому підстав.

Підозрюваний та його захисник просили відмовити в задоволенні клопотання слідчого та обрати ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту. Захисник зазначив, що ризики, вказані слідчим та прокурором, є надуманими, підозрюваний після вчинення кримінального правопорушення сам викликав поліцію та «швидку допомогу, має постійне місце проживання, не має наміру переховуватись від правоохоронних органів. Крім зазначеного, свідки по кримінальному провадженню вже допитані, вони не були безпосередніми свідками злочину. Всі речові докази вилучені, тобто підозрюваний не матиме можливості їх знищити.

Вислухавши пояснення підозрюваного, захисника, думку прокурора, слідчого, перевіривши додані до клопотання матеріали, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання з наступних підстав.

Витяг з ЄРДР № 0001033 свідчить про те, що 15 грудня 2022 року відносно ОСОБА_5 були внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення з правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.

15 грудня 2022 року останньому повідомлено про підозру у вчинені вказаного кримінального правопорушення.

Ухвалою слідчого судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 16 грудня 2022 року відносно ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів.

Вказану ухвалу було постановлено з урахуванням тяжкості інкримінованого ОСОБА_5 злочину та даних про його особу.

У відповідності з постановою від 03 лютого 2023 року керівником Миргородської окружної прокурати Полтавської області строк досудового розслідування даного кримінального провадження продовжено до трьох місяців, тобто до 15 березня 2023 року.

При вирішенні питання щодо обрання запобіжного заходу слідчий суддя враховує, що у практиці ЄСПЛ визначено, що існування обґрунтованої підозри щодо вчинення особою тяжкого злочину на початковому етапі розслідування виправдовує тримання під вартою.

У справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) Суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Крім того, слід зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Під час розгляду клопотання не встановлено обставин, які б свідчили про те, що необхідність у раніше обраному підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відпала.

Слідчий суддя вважає, що обраний відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід з урахуванням його тривалості на даний час не виходить за межі розумного строку, відповідає не лише особі підозрюваного, а і характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінується, не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя, зокрема, ухиленню ОСОБА_5 від органів досудового розслідування та суду, знищення або спотворення доказів, які мають значення для встановлення обставин кримінального провадження, незаконного впливу на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні.

Ризики, передбачені п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, є реальними та дійсними. Слідчим та прокурором доведено, що перебуваючи на волі, усвідомлюючи особливу тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, підозрюваний ОСОБА_5 може ухилитися від слідства та суду, що унеможливить своєчасне виконання процесуальних рішень та призначення йому покарання за скоєне ним кримінальне правопорушення; може незаконно вплинути на свідків, допитаних у кримінальному провадженні, що може призвести до зміни ними показань або відмови від дачі показань у кримінальному провадженні, а також, беручи до уваги те, що у зв`язку з коротким проміжком часу проведення досудового розслідування на даний час органами досудового слідства не встановлені та не допитані всі особи, які володіють інформацією, що підлягає доказуванню під час досудового розслідування, підозрюваний ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може незаконно впливати на осіб, покази яких будуть викривати його злочині дії; крім зазначеного, ОСОБА_5 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки на даний час у ході досудового розслідування вилучені не всі речі та предмети, які мають доказове значення у кримінальному провадженні.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним тяжкого кримінального правопорушення, відсутність міцних соціальних зв`язків, зареєстрованого місця проживання та роботи, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим, свідчать про те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Оцінивши зазначені обставини в їх сукупності, слідчий суддя приходить до висновку, що з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного його в подальшому належить утримувати під вартою, підстави для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, встановлені відповідною ухвалою слідчого судді з цього приводу, не відпали, тому наявна необхідність у збереженні такої міри запобіжного заходу із зазначенням визначеного строку.

Таким чином, з огляду на наявність ризиків, які виправдовують тримання ОСОБА_5 під вартою, а також на необхідність проведення певних слідчих дій у даному кримінальному провадженні, що перешкоджає завершенню досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання підозрюваного під вартою, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість клопотання слідчого та необхідність його задоволення.

Таке рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки по даному кримінальному провадженню існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 184, 194, 199, 372 КПК України, слідчий суддя

ухвалив:

Клопотання слідчого СВ Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_4 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити застосований ухвалою слідчого судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 16 грудня 2022 року відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, тобто до 15 березня 2023 року включно.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, однак відповідно до положень ст. 205 КПК України ця ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддяОСОБА_1