Справа № 171/1534/22
В И Р О К
Іменем України
16 листопада 2022 року м. Апостолове

Апостолівський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження за №0000215 від 04.10.2022 року по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянина України, українця, одруженого, раніше не судимого, з середньою спеціальною освітою, який має на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця за призовом під час мобілізації, який на момент вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу на посаді номера обслуги гранатометного взводу механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «старший солдат»,

-у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем, призваним на військову службу під час мобілізації, та проходячи її на посаді номера обслуги гранатометного взводу військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «старший солдат», в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 127-130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від обов`язків військової служби, 13.09.2022 у першій половині дня, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, без поважних причин, в умовах воєнного стану, самовільно залишив місце тимчасової дислокації гранатометного взводу механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , який на момент вчинення кримінального правопорушення розташовувався у с. Велика Костромка Криворізького району Дніпропетровської області (більш детальна адреса не підлягає розголошенню в умовах правового режиму воєнного стану), та ухилявся від проходження військової служби до 10 год. 00 хв. 14.10.2022, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з обов`язками військової служби.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України самовільне залишення місця служби, вчинене в умовах воєнного стану військовослужбовцем (крім строкової служби).

14 жовтня 2022року між прокурором та підозрюваним, за участю захисника, було укладено угоду про визнання винуватості, яку вони підписали, при цьому підозрюваний беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення за вказаних вище фактичних обставин та кваліфікації.

За змістом угоди про визнання винуватості сторони погоджуються на призначення ОСОБА_4 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України із застосуванням ст. 69 КК України, перейшовши до іншого, більш м`якого виду покарання, не зазначеного в санкції ч. 5 ст. 407 КК України, із застосуванням ст. 60 КК України, та призначити ОСОБА_4 покарання у виді арешту на гауптвахті строком на 6 (шість) місяців.

У підготовчому судовому засіданні прокурор, вважаючи, що при укладенні цієї угоди дотриманні вимоги КПК України та КК України, просив її затвердити й призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

Обвинувачений та його захисник також просили затвердити угоду й призначити узгоджену в ній міру покарання. При цьому обвинувачений беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованого йому злочину за викладених вище обставин і кваліфікації, а також ствердив про розуміння ним права на справедливий судовий розгляд, наслідків укладення та затвердження цієї угоди, характеру обвинувачення, виду й розміру покарання, запевнивши про добровільність укладення угоди.

З огляду на наведене суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення доведена в судовому засіданні поза будь-яким розумним сумнівом, дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 5 ст. 407 КК України, за ознаками самовільне залишення військової частини, вчинене в умовах воєнного стану військовослужбовцем (крім строкової служби).

Під час судового засідання суд роз`яснив сторонам кримінального провадження наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, з`ясував в обвинуваченого належне усвідомлення ним права на справедливий судовий розгляд, переконався в добровільності укладення цієї угоди сторонами, перевірив угоду на відповідність вимогам кримінального процесуального та кримінального законів, а також роз`яснив обмеження права оскарження вироку на підставі угоди.

Ураховуючи викладене, встановивши, що укладення угоди є добровільним, умови угоди не суперечать чинному законодавству, а наслідки затвердження та невиконання угоди сторонам зрозумілі, суд дійшов висновку про можливість затвердження вказаної угоди про визнання винуватості та призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме: з`явлення із зізнанням, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, суд, приходить до висновку про можливість призначення обвинуваченому, з застосуванням ст. 69 КК України, більш м`якого покарання, ніж передбачено законом

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 314, 368-371, 373, 374, 376, 468-470, 472-475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 14 жовтня 2022 року між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000215 від 04.10.2022 року.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, та призначити йому, з застосуванням ст. 69 КК України, узгоджену сторонами угоди міру покарання у виді арешту на гауптвахті строком на 6 (шість) місяців.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Дніпровського апеляційного суду через Апостолівський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Подання апеляційної скарги на вирок зупиняє набрання ним законної сили та його виконання. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Суддя -