Ухвала

іменем України

3 листопада 2022 року

м. Київ

справа № 707/2616/21

провадження № 51- 2791 ск 22

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати

Касаційного кримінального суду у складі:

Головуючої ОСОБА_7

суддів ОСОБА_8, ОСОБА_9

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1 на вирок Черкаського районного суду Черкаської області від 4 квітня 2022 року та ухвалу Черкаського апеляційного суду від 6 червня 2022 року щодо нього.

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами

першої та апеляційної інстанцій обставини

Вироком Черкаського районного суду Черкаської області від 4 квітня 2022 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше судимого 2 грудня 2020 року Черкаським районним судом Черкаської області за ч.1 ст. 162, ч. 3 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3роки 6 місяців, на підставі ст. 75 КК звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 2роки, засуджено за ч. 3 ст.185 Кримінального кодексу України (далі - КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі статей 71, 72 КК за сукупністю вироків до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднано невідбуте покарання за попереднім вироком та остаточно призначено ОСОБА_1 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 2 місяці.

Згідно з вироком суду ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він у ніч з 9 на 10 вересня 2021 року, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлений, повторно, за попередньою змовою із ОСОБА_3 , таємно, умисно, з корисливих мотивів, з метою викрадення чужого майна, шляхом розбиття вікна, проникли до будинку АДРЕСА_1 , звідки викрали мотоцикл «Ява» 350, який був у неробочому стані, ринковою вартістю 5166,66 грн, насосну станцію «Pedrollo» JSWm 10MX та насос ручний автомобільний, вартістю 2666,67 грн, 5 металевих шпателів, обід та колесо від мотоцикла «Ява», ліхтарик червоний «Flash», гумовий молоток, 2 металеві лопати, сокиру, шків, колінчатий вал, металеву сапу, електродвигун, вартість яких в ході досудового розслідування не встановлено, після чого з викраденим з місця вчинення злочину зникли, заподіявши потерпілій ОСОБА_4 , матеріальну шкоду на загальну суму 7833,33 грн.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 6 червня 2022 рокувирок щодо ОСОБА_1 залишено без змін.

Короткий зміст наведених у касаційній скарзі вимог

та узагальнені доводи особи, яка її подала

Засуджений ОСОБА_1 звернувся до касаційного суду з скаргою, у якій ставить питання про перегляд зазначених судових рішень в касаційному порядку з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону і невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення й особі засудженогота просить скасувати судові рішення й призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі.

На обґрунтування своїх вимог засуджений посилається на те, що:

- судами не враховано, що він має інвалідність з дитинства, має ряд тяжких захворювань;

- прокурор ОСОБА_5 зловживаючи своїми повноваженнями усупереч положень ч. 2 ст. 9, п. 3 ч. 2 ст. 242 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) не призначив експертизу для встановлення його (засудженого) обмеженої осудності.Він неодноразово звертався до суду, прокуратури зі скаргами на дії цього прокурора, але через відсутність конвертів скарги до адресата не доходили, і він пропустив строк на оскарження незаконних дій прокурора. Також він не зміг сповістити рідних про стан свого здоров`я. Просить стягнути з ОСОБА_5 компенсацію на його користь, так як вважає, що діями прокурора було завдано йому і його рідним моральної шкоди та розглянути можливість проведення відповідної експертизи судом касаційної інстанції;

- було порушено його право на захист, так як він неодноразово звертався до захисника ОСОБА_10 з проханням про зустрічі, які не відбулись, чим було порушено п. 3 ч. 3 ст. 42, ст. 47 КПК. Просить стягнути компенсацію з захисника ОСОБА_10 на його користь;

- вважає, що дійсним володарем викраденого мотоцикла є ОСОБА_6 , про що зазначено у постанові Черкаського районного суду від 19 листопада 2021 року, якою щодо нього (засудженого) закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення (копія постанови долучена до касаційної скарги), що, на його думку, свідчить про незаконність та неправомірність дій працівників правоохоронних органів;

- він звертався до місцевого суду з заявою у порядку ст. 459 КПК за нововиявленими обставинами, однак заява по суті не розглядалась.

Крім того у касаційній скарзі засуджений просить направити копії судових рішень та касаційних скарг своєму захиснику ОСОБА_11 і ознайомити його з матеріалами провадження.

Мотиви Суду

Згідно із ч. 1 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правову оцінку обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати й визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Згідно з ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Частиною 1 ст. 337 КПК передбачено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

З урахуванням наведеного, не є предметом дослідження касаційного суду доводи засудженого про те, що дійсним володарем викраденого мотоцикла є ОСОБА_6 , а також розгляд скарг на дії працівників прокуратури і захисника та проведення експертиз.

У касаційній скарзі засуджений, констатуючи те, що він звертався до місцевого суду з заявою у порядку ст. 459 КПК за нововиявленими обставинами, однак заява по суті не розглядалась, не зазначає, яке саме судове рішення у зв`язку з цим він оскаржує і не наводить доводів своєї не згоди з таким рішенням, тому у цій частині скарга засудженого не може бути розглянута.

Крім того, скарги на рішення за нововиявленими обставинами переглядаються відповідно до процедури, встановленої главою 34 КПК (Провадження за нововиявленими або виключними обставинами).

Водночас, як убачається із наданої копії вироку, суд першої інстанції розглянув кримінальне провадження що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 без дослідження доказів, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КК, оскільки обидва обвинувачених провину свою визнали повністю та надали детальні, послідовні показання щодо обставин вчиненої крадіжки.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 242 КПК слідчий або прокурор зобов`язані забезпечити проведення експертизи щодо визначення психічного стану підозрюваного за наявності відомостей, які викликають сумнів щодо його осудності, обмеженої осудності.

Посилаючись у своїй касаційній скарзі на те, що прокурор не забезпечив проведення відповідної експертизи, засуджений не зазначає про наявність відповідних відомостей, які би викликали у органів досудового слідства та суду сумнів щодо його осудності, обмеженої осудності, а також про те, що такі відомості засудженим чи його захисником повідомлялися органам досудовому слідстві чи суду. У своїй касаційній скарзі засуджений також не наводить таких доказів, які б свідчили про його обмежену осудність. Разом з тим, як убачається з судових рішень, під час дослідження даних про особу засудженого, суд встановив, що останній на обліку психіатра не перебував, з цих підстав вирок суду першої інстанції не оскаржувався і зі змісту касаційної скарги не вбачається будь-яких обґрунтувань про те, що в цій частині судами попередніх інстанцій допущено таке істотне порушення КПК, яке перешкодило чи могло перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Водночас, як убачається зі змісту судових рішень ОСОБА_1 у грудні 2020 року вже був засуджений за інші злочини і хронічні захворювання на які він посилається, а також захворювання, на якій, як він зазначає, страждає з дитинства, не вплинули на визначення стану його осудності та призначення покарання.

Посилаючись у касаційній скарзі на порушення його права на захист, так як зустрічі, про які він просив, перебуваючи у СІЗО, із захисником ОСОБА_10 не відбулись, засуджений ОСОБА_1 не зазначає, яким чином ці обставини перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне судове рішення, з урахуванням того, що, як убачається з наявних судових рішень, свою провину у вчинені злочину ОСОБА_1 визнавав повністю, а адвокат ОСОБА_10 представляв інтереси засудженого ОСОБА_1 у судах першої та апеляційної інстанції, він же подавав апеляційну скаргу в інтересах засудженого, і дані про те що ОСОБА_1 намагався відмовитись від цього захисника відсутні, засуджений не зазначає про це і у касаційній скарзі.

При призначені ОСОБА_1 покарання суд першої інстанції, відповідно до вимог ст. 65 КК, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який неодружений, непрацюючий, на обліку у нарколога та психіатра не знаходився, є інвалідом третьої групи з дитинства, хворіє на ряд захворювань. Обставинами, що пом`якшують покарання суд визнав щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, обставини, що обтяжують покарання - відсутні.

Разом з тим суд першої інстанції врахував те, що ОСОБА_1 , маючи незняту і непогашену судимість, в період дії іспитового строку, що був визначений за попереднім вироком суду, продовжив свою злочинну діяльність, вчинив новий умисний злочин, згідно з досудової доповіді органу пробації виправлення ОСОБА_1 без позбавлення або обмеження волі не можливе, та становить середню небезпеку для суспільства.

З урахуванням вищенаведеного суд першої інстанції дійшов висновку, що перевиховання ОСОБА_1 без ізоляції від суспільства неможливе і необхідним кримінальним покаранням для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень є покарання у виді позбавлення волі на певний строк. На думку цього суду, дане покарання відповідає інтересам суспільства в частині забезпечення принципу визначення необхідного та достатнього для виправлення особи покарання, яке в подальшому також сприятиме попередженню вчинення аналогічних кримінальних правопорушень іншими особами. Не встановив суд першої інстанції і підстав для застосування положень ст.ст.75, 69 КК.

Суд апеляційної інстанції погодився з таким висновком суду першої інстанції про призначення виду і розміру покарання ОСОБА_1 та зазначив, що місцевий суд вірно врахував характер і ступінь небезпечності скоєного ним кримінального правопорушення, сукупність всіх обставин його вчинення та дані про особу обвинуваченого.

Водночас були предметом дослідження суду апеляційної інстанції доводи апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_1 та його захисника ОСОБА_10 щодо звільнення ОСОБА_1 від покарання з випробуванням на підставі положень ст. 75 КК. На спростування таких доводів цей суд зазначив, що ОСОБА_1 , будучи засудженим вироком від 2 грудня 2020 року до позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК звільнений від відбування покарання з іспитовим строком, в період іспитового строку на шлях виправлення не став і вчинив новий злочин.

У зв`язку з вищенаведеним суд апеляційної інстанції не знайшов підстав для звільнення ОСОБА_1 від призначеного покарання на підставах ст. 75 КК.

Неспроможними визнав суд апеляційної інстанції і доводи апеляційних скарг ОСОБА_1 та його захисника ОСОБА_10 про те, що судом при призначенні покарання не в повному обсязі досліджено характеризуючи дані ОСОБА_1 та пом`якшуючі покарання обставини, зокрема, характеристики, наявність інвалідності, захворювання та відсутність претензій з боку потерпілої, оскільки наведене враховано судом першої інстанції при призначенні останньому відповідного покарання.

Зазначив суд апеляційної інстанції про врахування місцевим судом і обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_1 такі як, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, в зв`язку з чим визнав доводи сторони захисту у цій частині безпідставними. Судом апеляційної інстанції також зазначено про те, що не можуть бути самостійною підставою для скасування оскаржуваного рішення місцевого суду доводи сторони захисту щодо не встановлення судом обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_1 , так як при призначенні покарання особі, яка вчинила злочин, судом враховується сукупність обставин, які впливають на призначення покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів.

Враховуючи наведене суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що призначене ОСОБА_1 судом першої інстанції покарання є справедливим, таким, що відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, сприятиме виправленню обвинуваченого та попередженню вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а також таким, що не буде становити «особистий надмірний тягар для особи», адже відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

Суд погоджується з такими висновками судів попередніх інстанцій, оскільки вони належним чином обґрунтовані та вмотивовані.

У своїй касаційній скарзі засуджений посилається на те, що стан його здоров`я значно погіршився. Водночас вирішення питання про звільнення від покарання за хворобою вирішуються місцевим судом відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 537 КПК у порядку виконання вироку і не є предметом дослідження суду касаційної інстанції.

Таким чином, обґрунтування касаційної скарги не містить доводів, які б свідчили про необхідність їх перевірки за матеріалами кримінального провадження, а з касаційної скарги та наданих копій судових рішень убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

З урахуванням вищенаведеного та положень, передбачених ст. 428 КПК, на цій стадії процесу відсутні процесуальні підстави для задоволення вимог ОСОБА_1 про направлення копій документів та надання доступу матеріалів справи його захиснику.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд

постановив:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1 на вирок Черкаського районного суду Черкаської області від 4 квітня 2022 року та ухвалу Черкаського апеляційного суду від 6 червня 2022 року щодо нього - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_7 ОСОБА_8 ОСОБА_9