БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №497/1474/22
Провадження №1-кп/497/17/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.02.2023 року Болградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Болград кримінальне провадження №0000281 від 17.06.2022р. з обвинувальним актом відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с.Дмитрівка Болградського району Одеської області, не одруженого, неповнолітніх дітей не має, з неповною середньою освітою, зі слів - непрацевлаштований, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимий,

- який обвинувачується за ст.121ч.1 КК України, утримується під вартою з 17.06.2022р.,

ВСТАНОВИВ:

16 червня 2022 року приблизно о 18:30 годині (точний час не встановлено), обвинувачений ОСОБА_5 , перебуваючи на території домоволодіння АДРЕСА_1 , яке належить його брату ОСОБА_4 , в ході сварки між ними, яка виникла раптово з побутових причин, під час якої вони негативно висловлювалися на адресу один одного, діючи з мотивів особистих неприязних відносин до брата потерпілого ОСОБА_4 , які виникли раптово в ході цієї сварки, умисно, передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків в результаті своїх дій, принесеним з собою для побутових потреб ножом наніс потерпілому два удари: в область живота та грудної клітини, чим спричинив йому тілесні ушкодження у виді сліпого колото-різаного поранення з проникненням у черевну порожнину та ушкодженням початкового відділу порожньої кишки, брижі порожньої кишки з кровотечею в черевну порожнину, та сліпого колото-різаного поранення грудної клітини з правого боку з проникненням у праву плевральну порожнину та кровотечею у праву плевральну порожнину, що за критерієм небезпеки для життя потерпілого в момент заподіяння, за ступенем тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.

Таким чином, своїми протиправними діями ОСОБА_5 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ст.121ч.1 КК України за кваліфікуючими ознаками: умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження небезпечне для життя в момент заподіяння.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винним себе визнав частково, пояснивши, що не перебував у стані сп`яніння в момент вчинення правопорушення, та поранення своєму брату він спричинив ненавмисно у відповідь на агресію з боку брата, побоюючись його, але щиро розкаюється у вчиненому, співчуває брату і жалкує про наслідки від свого вчинку, пояснивши суду наступне. Він проживає у домоволодінні, де виріс, разом зі своєю матір`ю, веде натуральне господарство тримає кіз і вирощує городину. Поряд з їхнім домоволодінням, через межу, розташоване домоволодіння його брата потерпілого ОСОБА_4 , в якому колись проживала їхня бабуся. На межі між домоволодіннями їхній покійний батько давно спорудив колодязь, який сам наповнюється водою, і яка влітку прибуває повільно. Він, обвинувачений, з дитинства має ваду погано розмовляє, і його завжди через це ображали, і брат іноді ображав, але він, обвинувачений, не сварився з ним, побоюючись, що брат більш розвинений фізично і може побити його, тому терпів і накопичував своє невдоволення. Його брат потерпілий ОСОБА_4 воду для своїх господарських потреб зокрема, для поливу городини, з зазначеної криниці брав насосом, а він, обвинувачений ОСОБА_5 витягував відром, бо не мав коштів придбати насоса, а насосом брата користуватися не хотів. В той день він, обвинувачений ОСОБА_5 , збирався поливати свій город та підв`язувати помідори; зранку був на базарі, звідки в обід приблизно у період часу з 11 до 13 години відвіз односельця ОСОБА_7 до нього додому, де той запропонував пообідати, і під час обіду він, обвинувачений, вжив приблизно 50гр. горілки, і більше в той день спиртних напоїв не вживав. Після обіду приблизно о 16:00, повернувшись додому, помітив, що його брат затіяв на своїй земельній ділянці будівлю дворової господарської споруди туалету, і в нього працюють два будівельники односельці ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які штукатурили збудовану споруду і використовували воду з колодязя. Він, обвинувачений ОСОБА_5 , пішов до брата просити не використовувати всю воду, побоюючись, що її не вистачить для поливу городу, але брат його прогнав, висловившись на його адресу образливо у грубій формі та штовхнувши кілька разів так, що ті працівники, що в нього працювали, кинулися їх рознімати, вважаючи, що вони б`ються. Образившись на брата потерпілого ОСОБА_4 , він, обвинувачений ОСОБА_5 , пішов до свого городу, взяв ніж, який зазвичай знаходиться на вулиці на подвір`ї чи в городі для польових господарських робіт і який в той день мав використовуватися ним для підв`язування помідорів, та пішов до зазначеної криниці з метою відрізати шланги, якими брат мотором викачував з криниці воду, з метою помсти, але брат на нього накинувся зі шматком шлангу і почав дуже сильно бити. Яким чином він, обвинувачений ОСОБА_5 , зачепив тим ножом брата потерпілого ОСОБА_4 і скільки разів він не пам`ятає лише побачив, що їх біжать рознімати ті працівники ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , і один почав бити його лопатою. Він, обвинувачений, побачивши, що брат зігнувся і в нього є поранення у живіт, бо побачив кров, але на скільки серйозне поранення він, обвинувачений, не зрозумів і не став з`ясовувати, бо бачив, що потерпілому почали надавати допомогу ОСОБА_8 і ОСОБА_9 дзвонять до швидкої, та, злякавшись того, що сталося пішов світ за очі. Він не намагався переховуватися, як вважали правоохоронні органи лише пішов в бік околиці села, та у роздумах добрів до околиці сусіднього села, де його і знайшли працівники поліції. Він, обвинувачений ОСОБА_5 , дізнавшись про наслідки своїх дій від працівників поліції, пошкодував зразу про свій вчинок і надав усі пояснення, які від нього залежали та показав і розказав усе про той ніж та обставини скоєння злочину. Він дуже розкаюється у скоєному, жалкує, що так вийшло, впевнений, що він не бажав таких серйозних наслідків від своїх дій. Наразі усвідомив, що вчинив, щиро просить в потерпілого пробачення, та стверджуючи, що має намір не вчиняти сварок і інших правопорушень, тому просить суворо його не карати. За той час, що він утримувався у слідчому ізоляторі, він передумав багато і сподівається, що брат його пробачив щиро. Він, обвинувачений, вірить в Бога, часто відвідує храми і служби, тривалий час проживав у монастирі, тому в разі, якщо його суд відпустить на волю, має намір перейти жити до монастиря.

Потерпілий ОСОБА_4 у судовому засіданні підтвердив обставини, місце, час та спосіб скоєння злочину щодо нього, підтвердивши суду, що в нього з його братом ОСОБА_5 буває, виникають невеликі сварки, але відносини в них родинні, вони не ворогують. В той день він, потерпілий, запросив до себе двох односельців ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , оскільки вони розуміються на будівельних роботах, а він, потерпілий, затіяв спорудити дворову споруду туалет. Вони весь день працювали, після обіду штукатурили ту споруду, і, звісно, використовували воду з криниці. Після обіду до нього прийшов брат обвинувачений ОСОБА_5 і почав сваритися, що не вистачить води. Потім пішов до себе додому, але через деякий час хвилин 15 йому гукнули хтось з працівників, що брат йде до криниці різати шланги. Тому він, потерпілий, вибіг з будинку і побіг до криниці, захопивши дорогою шматок шлангу, який попався йому під руку, щоби налякати брата та запобігти його наміру порізати шланг, замахнувся, і, мабуть, зачепив його точно не пам`ятає, але брат виставив вперед руку з ножом і сталося ножове поранення, проте подробиць він не пам`ятає лише пам`ятає, як його працівники ОСОБА_8 і ОСОБА_9 попросили притримати рану на його животі, шукали рушник, намочили і приклали його, кудись телефонували. Наразі він, потерпілий, вилікувався, щиро пробачає брата, вважаючи, що в нього не було наміру на спричинення йому, потерпілому, тілесних ушкоджень, усе сталося випадково, через непорозуміння, він, потерпілий, вже вилікувався, дуже просить відпустити брата обвинуваченого ОСОБА_5 додому, впевнений, що вони більше не будуть сваритися цей випадок навчив їх обох ставитися один до одного обережно.

Свідок ОСОБА_7 (а.с.74-75), допитаний судом, підтвердив, що зустрічав обвинуваченого ОСОБА_5 в день скоєння ним кримінального правопорушення на базарі. Точну дату він, свідок, не пам`ятає, але точно пам`ятає, що був четвер, і підтвердив, що обвинувачений його підвіз додому з покупками і він, свідок, пригостив обвинуваченого обідом, під час якого вживали самогон обвинувачений вжив не більше 50грамів приблизно о 14-15 годині, але не сп`янів, та потім пішов додому. Про те, що між братами бували сварки він, свідок, не підтверджує, але обвинуваченого характеризує позитивно, поважає його, стверджує, що він вдома курку боїться зарізати, не те, що битися з братом потерпілим, який фізично є сильнішим за нього. Про те, що в криниці не вистачало види він не підтверджує, оскільки про це ніколи не чув, хоча добре знає їхню сім`ю, навіть є їхнім далеким родичем і часто бував в них вдома. Про дане правопорушення він, свідок, знає з чужих слів що він, обвинувачений, захищався, бо потерпілий його бив, але на власні очі нічого не бачив і не вірить, що обвинувачений міг це вчинити.

Судом в якості свідка ткож була допитана матір обвинуваченого ОСОБА_10 , яка повідомила суду, що не була очевидцем даного кримінального правопорушення, щодо скоєного обвинуваченим засуджує, їй соромно, що так сталося між її синами, а щодо обвинуваченого стверджувала, що він з дитинства був слухняний, дійсно останнім часом скаржився на брата ОСОБА_11 потерпілого, що той не дає воду, але не звертала на це уваги. Всі діти б`ються, в неї, свідка, четверо дітей, в дитинстві, бувало, і билися, але всі виросли гарними людьми. ОСОБА_12 обвинувачений тривалий час проживав в монастирі, але останніх кілька років проживає з нею. Ніколи не чула погроз на адресу один одного від своїх синів ОСОБА_13 і ОСОБА_11 обвинуваченого і потерпілого. Про вчинок сина ОСОБА_13 обвинуваченого дізналася лише ввечері, не бачила між ними бійки.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснив у судовому засіданні (а.с.61-62), що він є далеким родичем обвинуваченому і потерпілому, в той день 16.06.2022р. він з ОСОБА_14 дійсно допомагали потерпілому ОСОБА_4 будувати на подвір`ї туалет, та бачили, що після обіду ближче до вечора приблизно о 4-й 5-й годині вечора до потерпілого на подвір`я прийшов обвинувачений ОСОБА_5 і брати посварилися з-за води у криниці. Між городами братів на межі є сітка та хвіртка. Обвинувачений ОСОБА_15 прийшов на територію домоволодіння потерпілого ОСОБА_16 і першим почав сваритися. Початок бійки він, свідок, не бачив, бо працював. ОСОБА_12 не зловживав ніколи спиртними напоями. Він підтверджує, що іноді у криниці дійсно не вистачає води, і підтверджує, що між братами були непорозуміння, а в той день бійка почалася з того, що обвинувачений першим почав сваритися, а потім намагався порізати шланги. Коли він, свідок, зрозумів, що сталося що обвинувачений поранив ножем потерпілого, - взяв лопату і вдарив обвинуваченого лопатою по голові, намагаючись його відтіснити від потерпілого і припинити таким чином продовження бійки.

Свідок ОСОБА_14 , будучи допитаним у судовому засіданні, пояснив, що братів ОСОБА_17 ОСОБА_13 і ОСОБА_11 може охарактеризувати добре, бо є кумом, знає їх давно, навіть є їхнім далеким родичем. Раніше між братами були непорозуміння, але до бійки не доходило. У стані алкогольного сп`яніння, коли вживали алкоголь іноді на свята, - вони не були агресивними, він, свідок, ніколи не бачив, щоби вони билися, обвинувачений ОСОБА_18 дійсно тривалий час проживав в монастирі, але років з 5-6 тому повернувся і з того часу проживає з матір`ю. В той день брати не були у стані алкогольного сп`яніння. Підтверджує, що дійсно, обвинувачений ОСОБА_15 в той день 16.06.2022р. першим прийшов на територію домоволодіння потерпілого ОСОБА_16 приблизно після 15:00 і сказав, що йому потрібна вода, та, отримавши відповідь, образився, з-за чого брати навіть трохи побилися один одного штовхнув, другий відповів, але хто почав першим не бачив. Також підтверджує, що у тій криниці дійсно іноді не вистачало води, і що бійка між братами була обопільна вони однаково штовхалися, а потім билися, впавши на землю, а потім ОСОБА_12 пішов до себе додому в нього з носа текла кров. Потім ОСОБА_12 обвинувачений через деякий час повернувся, і він, свідок, побачив, що він тримає шланг, який був протягнутий з насоса, що у криниці, та також тримав в руках ніж, а тому він, свідок, вирішив, що обвинувачений хоче порізати шланги, оскільки ОСОБА_19 (свідок ОСОБА_9 ) обвинуваченому, гукнув, щоб той не чіпав шланги. Він, свідок, крикнув потерпілому ОСОБА_20 , який був у будинку, що обвинувачений ОСОБА_15 хоче різати шланг, потерпілий ОСОБА_11 вибіг, і вдарив ОСОБА_13 по руках відрізком іншого шлангу, який був при ньому, знову почалася бійка, що тривала долі секунд, в результаті чого ОСОБА_11 присів і він, свідок, зрозумів, що ОСОБА_11 поранений. В якийсь момент у руках ОСОБА_13 він, свідок, бачив лезо ножа, але саму мить поранення він не бачив не помітив, лише побачив, як ОСОБА_19 (свідок ОСОБА_9 ) лопатою вдарив обвинуваченого ОСОБА_21 , намагаючись віттіснити його від потерпілого ОСОБА_16 , припинивши, таким чином, бійку, що тривала кілька секунд.

Прокурор, вважаючи обвинуваченого винним, просив призначити ОСОБА_5 покарання згідно санкції статті, за якою він притягується до кримінальної відповідальності у виді п`яти років позбавлення волі, вважаючи можливим застосування стосовно обвинуваченого також дію статті 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням строком на три роки та з призначенням обов`язків згідно ст.76 КК України. На підтвердження вини і кваліфікації обвинуваченого прокурор надав суду наступні письмові докази, зібрані в ході досудового розслідування, та які були долучені судом до матеріалів судової справи, а також матеріали, що характеризують обвинуваченого:

- витяг з кримінального провадження про внесення 17.06.2022р. відомостей про злочин до ЄРДР (а.с.84); два рапорти працівників поліції про отримання повідомлення на «службу 102» про вчинення 16.06.2022р. приблизно о 19:46 вищевказаного злочину (а.с.86-87); протокол прийняття заяви про вчинення злочину (а.с.88); , постанова від 17.06.2022р. про визнання потерпілим ОСОБА_4 (а.с.89); протокол огляду місця події від 17.06.2022р. домоволодіння АДРЕСА_1 , де було знайдено потерпілого і вчинено злочин, зі схемою (а.с.90-91); протокол добровільної видачі речей пораненого потерпілого (а.с.92); постанову від 17.06.2022р. про визнання вилучених речей речовими доказами (а.с.93-94); протокол затримання обвинуваченого від 17.06.2022 (а.с.95-97); характеристика щодо обвинуваченого (а.с.98), згідно якої «обвинувачений характеризує себе як конфліктна людина»; повідомлення про підозру (а.с.99-101); протокол слідчого експерименту від 17.06.2022р., згідно якого обвинувачений добровільно розказав і показав усі обставини злочину (а.с.102-104); постанова про визнання речовими доказами ножа і одягу, вилученого в підозрюваного ОСОБА_5 (а.с.105-106), та квитанція з камери їх зберігання (а.с.107); висновки судово-медичної експертизи №25 від 18.06.2022р., згідно якої встановлено ступінь тяжкості поранення потерпілого, та за №28 від 25.07.2022р., згідно якої встановлено ступінь тяжкості поранення потерпілого як тяжких (а.с.108-111); висновок судово-медичної експертизи №226 від 20.06.2022р. (а.с.113-114); зміна раніше повідомленої підозри від 08.08.2022р. (115-116); висновки судово-медичної експертизи від 20.06.2022р. за №518, №522, №520, №225 (а.с.117-133); протокол слідчого експерименту від 06.08.2022р. з фототаблицею (а.с.134-138), згідно яких свідок ОСОБА_14 розказав про обставини злочину; інші докази, що були досліджені судом та долучені до матеріалів судової справи, у т.ч. квитанції з камери зберігання речових доказів (а.с.170-171). Клопотань про визнання будь-якого доказу неналежним і недопустимим не надходило.

Згідно висновку органу пробації від 31.01.2023р., обвинувачений характеризується негативно, однак з його власних слів: «він характеризує себе конфліктною людиною», рівень його небезпеки для суспільства та ризик повторності скоєння правопорушень високий, його виправлення не можливе без позбавлення або обмеження волі на певній строк може становити високу небезпеку для суспільства (у.т.ч. щодо окремих осіб), однак висновок містить помилкові відомості щодо наявності в обвинуваченого судимості, однак він, хоча і притягувався до кримінальної відповідальності, однак кримінальне провадження було закрито на підставі ст.46 КК України. Також висновок містить інформацію, що обвинувачений не співпрацював з представником органу пробації, оскільки відмовився підписати результати співбесіди з ним, однак сам обвинувачений пояснив суду, що хотів спочатку ознайомитися з висновком разом зі своїм адвокатом, оскільки не є юристом і не зрозумів, що то за висновок і для чого.

Учасники судового засідання не заперечували, що докази, зібрані в ході досудового та судового розслідування кримінального провадження і які були досліджені у судовому засіданні, є належними та допустимими.

Таким чином, обвинувачений та потерпілий підтвердили час, місце та спосіб вчинення злочину, що відповідає обставинам, викладеним в обвинувальному акті, узгоджуються між собою, та підтверджуються письмовими доказами, зібраними в ході досудового розслідування, що були надані прокурором, і які були досліджені судом.

Однак захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 , не заперечуючи обставин скоєння кримінального правопорушення, не погоджуючись з кваліфікацією дій обвинуваченого, наполягав, що дії обвинуваченого ОСОБА_5 слід кваліфікувати як перевищення необхідної оборони за ст.124 КК України як умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, вчинене в разі перевищення меж необхідної оборони, стверджуючи, що обвинувачений лише захищався від протиправних дій потерпілого ОСОБА_4 , який є фізично більш сильним та перший напав на обвинуваченого, який не нападав на нього, хоча на перший погляд й намагався пошкодити майно потерпілого, проте сам обвинувачений це не підтверджує, хоча і не спростовує наявність в нього ножа і те, що він тримав в руках шланг від насоса, що у був у колодязі та наявність в нього бажання перерізати ті шланги, однак чи мав він намір перерізати, чи лише полякати брата потерпілого доказів немає, сам обвинувачений пояснював, що мав намір порізати, але враховуючи, що він був наляканий наслідками конфлікту спричиненням брату ножового поранення, не має юридичної чи медичної освіти, має вади мови він може сам неточно пригадати, оцінити та розповісти про свої дії, які скоював в момент спричинення потерпілому травми. Крім того, потерпілий наніс обвинуваченому кілька тілесних ушкоджень, і лише після того обвинувачений, захищаючись, скористався для самозахисту ножем.

Обвинувачений підтримав свого захисника, просив відпустити його додому.

Потерпілий просив суд звільнити його брата обвинуваченого ОСОБА_5 з-під варти, стверджуючи, що пробачив його, не тримає на нього зла, впевнений, що у подальшому в них більше не буде конфліктів.

Прокурор, не погоджуючись з захисником, наполягав на кваліфікації дій обвинуваченого саме за ст.121ч.1 КК України, з огляду на те, що він перший прийшов до потерпілого на земельну ділянку і почав сварку, потім сам повернувся разом з ножом для продовження конфлікту, тому й мови не може бути про те, що в нього був відсутній умисел на скоєння правопорушення, і він не допускав саме такі наслідки, враховуючи його пояснення, що брат (потерпілий) його і раніше ображав, в них вже бували конфлікти, потерпілий, до того ж, є фізично більш сильний навіть на перший погляд, і саме з метою переваги у конфлікті, обвинувачений, повернувшись для продовження конфлікту, приніс з собою ніж на межу між земельними ділянками своїм і потерпілого до криниці, з якої почався спір, мав розуміти і передбачити наслідки наявності у своїй руці ножа, адже конфлікт розпочався ще до того, як він сходив за ножом; потерпілий захищав своє дороговартісне майно шланги від насоса, оскільки за їх допомогою потерпілий міг отримати воду для споживання, тому й накинувся на обвинуваченого з метою відтіснити його від колодязя і шлангів, а не з метою завдати шкоду обвинуваченому, і саме тому дії обвинуваченого не підлягають кваліфікації як перевищення меж самооборони. Крім того, наявність травм в обвинуваченого пояснюється не лише діями потерпілого, який вдарив його шлангом по руці з метою перешкодити розрізання шлангів, а й діями свідків, які пояснили, що, розбороняючи братів, наносили обвинуваченому удари лопатою не менше двох ударів, у т.ч. в голову, відганяючи його від вже пораненого потерпілого. Прокурор просив не призначати обвинуваченому покарання, пов`язане з позбавленням волі, посилаючись на відсутність обтяжуючих обставин і наявність пом`якшуючих щире дієве каяття визнання вини, співпрацю зі слідством, розкаяння у вчиненому, та, головне з огляду на прохання самого потерпілого, який дуже просить не призначати брату обвинуваченому покарання, пов`язане з реальним позбавленням волі і просить його звільнити з-під варти, запевняючи, що конфліктів в них більше не буде, бо вони після цього випадку усвідомили життя і свої взаємовідносини один до одного; крім того, скоєння даного кримінального правопорушення обвинуваченим у стані алкогольного сп`яніння не знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, а потерпілий претензій морального і матеріального характеру до обвинуваченого не має, прийняв вибачення обвинуваченого, просить не карати взагалі. Що ж до характеристики обвинуваченого і висновку органу пробації про неможливість виправлення обвинуваченого в умовах без позбавлення волі, то цей висновок будується лише на характеристиці, яка надана зі слів самого обвинуваченого, який охарактеризував себе як конфліктна людина, але всі свідки, що були допитані в суді, одностайно надавали обвинуваченому позитивні характеристики, підтверджуючи, що обвинуваченого часто в дитинстві ображали, у тому числі й потерпілий, з яким в обвинуваченого періодично виникали сварки, у тому числі з-за криниці, принаймні свідки повідомили про наявність ще одного конфлікту, який був між потерпілим і обвинуваченим з-за цієї криниці, коли обвинувачений таки порізав ті шланги, бо потерпілий заважав користуватися водою. Тому, враховуючи, що потерпілий пробачив обвинуваченого, а також враховуючи позитивні характеристики, надані трьома свідками односельцями обвинуваченого і його матір`ю, а також позитивну характеристику з ДУ «Ізмаїльський слідчий ізолятор», на яку посилається висновок органу пробації, вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства.

З`ясувавши усі обставини злочину та оцінюючи їх у сукупності з усіма вищевказаними доказами, що були досліджені в ході судового засідання і які узгоджуються між собою в частині спричинення потерпілому обвинуваченим тяжких тілесних ушкоджень, суд дійшов висновку про наявність в діях обвинуваченого ОСОБА_5 складу злочину, передбаченого інкримінованою йому ст.121ч.1 КК України, погодившись з думкою прокурора щодо правильності кваліфікації дій та обставин скоєння цього кримінального правопорушення, та дійшов висновку, що обвинувачений дійсно винний у скоєнні вищевказаного злочину, оскільки скоєння ним винних умисних дій стосовно потерпілого у зазначені час, спосіб та у вказаному місці доведено в повному обсязі, а кваліфікація його дій за ст.121ч.1 КК України умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження небезпечне для життя в момент заподіяння є правильною.

Проте, при визначенні виду і міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд, враховуючи суспільну небезпеку і характер вчиненого ним злочину, тяжкість скоєного, який, за ст.12 КК України є тяжким, враховує також обставини кримінального правопорушення, які докладно були з`ясовані в ході судового засідання шляхом допиту свідків та дослідження письмових доказів, серед яких два протоколи слідчого експерименту з обвинуваченим і очевидцем свідком правопорушення, а також враховуючи те, що обвинувачений на ОСОБА_22 обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває. Також суд бере до уваги, що скоєння даного кримінального правопорушення обвинуваченим у стані алкогольного сп`яніння не знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, оскільки свідки це спростовують, а медичний огляд на предмет перебування обвинуваченого у стані алкогольного сп`яніння під час скоєння правопорушення не здійснювався.

Також суд бере до уваги обставини, що пом`якшують покарання, відповідно до ст.66 КК України, та визнає такими обставинами: визнання обвинуваченим вини в повному обсязі, співпрацю з органами досудового розслідування, щире дієве каяття (кілька разів в ході судового засідання просив пробачення в потерпілого), позицію потерпілого, який неодноразово просив не призначати обвинуваченому покарання взагалі, наполягав, що пробачив його.

Наявність обставин, що обтяжують покарання, - що передбачені ст.67 КК України, судом не встановлено в ході розгляду даного кримінального провадження.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що за доцільне, з метою виховання і перевиховання, обвинувачений підлягає притягненню до кримінальної відповідальності в межах санкції статті КК України, за якою визнає його винним за ч.1ст.121 КК України у виді позбавлення волі, проте вбачає підстави для застосування щодо покарання обвинуваченому дії статті 75 КК України за умови призначення йому обов`язків, визначених ст.76 КК України, що передбачено санкцією інкримінованої йому статті КК України, враховуючи наявність пом`якшуючих обставин і позицію усіх учасників судового засідання: прокурора, обвинуваченого, захисника, та, головне позицію потерпілого, з пояснень якого вбачається, що мало місце провокація таких дій обвинуваченого з боку потерпілого невирішена мирними засобами конфліктна ситуація з водокористування зі спільного колодязя, спричинення удару та нанесення тілесних ушкоджень, що нічим не спростовується і ніким не заперечується, і про що суду відомо з пояснень свідків, та самих обвинуваченого і потерпілого, що є достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним правопорушень у майбутньому. Враховуючи факт провокації дій обвинуваченого з боку потерпілого, що вбачається з заборони обвинуваченому з боку потерпілого в день вчинення злочину скористуватися водою з їхнього спільного колодязя, та дієве каяття обвинуваченого, позицію потерпілого, який пробачив обвинуваченого, суд ставиться критично до висновку органу пробації щодо неможливості виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, адже ОСОБА_5 не судимий, характеризується позитивно, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, а притягнення його тричі до адміністративної відповідальності двічі за ст.173 та 173-2ч.1 КУпАП, у тому числі однин за неповідомлення своєчасно про своє місце перебування за умовами термінового припису вже погашено, оскільки він останній раз притягувався до адміністративної відповідальності постановою суду більше, ніж рік тому.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого під час досудового розслідування обирався у виді тримання під вартою, але суд вважає необхідним змінити його на особисте зобов`язання до набрання даним вироком законної сили з метою уникнення необґрунтованого тримання його під вартою з огляду на наявність підстав для застосування щодо нього дії статей 75 і 76 КК України та з огляду на позицію учасників судового засідання щодо відсутності обґрунтованих підстав вважати обвинуваченого небезпечним у подальшому для потерпілого та суспільства.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся, доля речових доказів підлягає вирішенню відповідно до ст.100 КК України.

Згідно ст.615ч.15 КПК України, в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.12,75,76,122ч.1 КК України, ст.ст.100,194,368,369ч.1, 373ч.2-3,374,392,393,395,615-15 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ст.121ч.1 КК України, і на підставі санкції цієї статті призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання, призначеного даним вироком, з випробуванням, призначивши йому іспитовий строк тривалістю в 2 (два) роки.

Відповідно до ч.1п.1,2 та ч.3п.2 ст.76 КК України, зобов`язати ОСОБА_5 протягом випробувального строку:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Покласти, згідно з вимогами ст.76ч.4 КК України, на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання засудженого, обов`язок: здійснювати нагляд за засудженим ОСОБА_5 що звільнений від відбування покарання з випробуванням, починаючи з дня набрання даним вироком законної сили і протягом 2 (двох) років з моменту ухвалення вироку.

Речові докази, вилучені в ході досудового розслідування, які передані на зберігання до камери зберігання речових доказів Болградсько РВП ГУНП в Одеській області згідно Постанов від 17.06.2022р. (а.с.93,105) знищити після набрання даним вироком законної сили.

Звільнити засудженого ОСОБА_5 негайно звільнити з-під варти в залі суду, змінивши до вступу вироку в законну силу, запобіжний захід у виді тримання під вартою, на особисте зобов`язання.

До набрання даним вироком законної сили для виконання запобіжного заходу покласти на засудженого ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ч.5ст.194 КПК України:

1) прибувати до суду за першою ж вимогою;

2) не відлучатися без дозволу суду з населеного пункту, в якому він зареєстрований: Одеська область, Болградський район, с.Дмитрівка;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування з потерпілим ОСОБА_4 ;

5) не відвідувати домоволодіння АДРЕСА_1 , яке належить його брату ОСОБА_4 .

Роз`яснити засудженому ОСОБА_5 наслідки невиконання покладених на нього обов`язків до набрання вироком законної сили: в разі їхнього невиконання до нього може бути застосований жорсткіший запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати, що становить від 523,25грн. до 4186грн.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання покласти на прокурора.

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду безпосередньо або через Болградський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення та набирає законної сили по закінченню цього строку в разі, якщо він не оскаржений.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1