Справа № 191/283/23
Провадження № 1-кс/191/70/23
У Х В А Л А

іменем України

27 січня 2023 року м. Синельникове

Слідчий суддя Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3

слідчого- ОСОБА_4

в присутності підозрюваного ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши погоджене із прокурором Синельниківської окружної прокуратури ОСОБА_3 клопотання старшого слідчого СВ Синельниківського РУП ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в Дніпропетровській області, Синельниківському районі, с. Новогніде, громадянина України, не працюючого, з середньо-технічною освітою, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , депутатом не обирався, в силу ст. 89 раніше не судимий,

-16.06.2022 року за ч.2 ст. 407 КК України обвинувальний акт було направлено до суду,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, внесене під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000021 від 05 січня 2023 року,-

ВСТАНОВИВ:

Клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000021 від 05 січня 2023 року відповідає вимогам ст.ст. 177, 184 КПК України.

27 січня 2023 року до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області доставлений підозрюваний ОСОБА_5 .

Копію клопотання підозрюваний ОСОБА_5 отримав 27 січня 2923 року.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України за наступних обставин.

ОСОБА_5 , маючи умисел на зберігання, придбання та збут бойових припасів, вибухових речовин, вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, з метою особистого збагачення, всупереч вимогам п. 1 «Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України», затвердженого Постановою Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна»; «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998 та «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1992, достовірно знаючи, що бойові припаси, вибухові речовини та вибухові пристрої є предметами, обіг яких обмежено, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, діючи умисно, у невстановлені слідством час, але не пізніше 26.01.2023 року, домовився з гр. ОСОБА_7 про збут останньому бойових припасів, вибухових речовин та вибухових пристроїв, на загальну суму 12000 гривень.

На реалізацію цієї домовленості, ОСОБА_5 діючи заздалегідь, у невстановлений досудовим розслідуванням час та спосіб, але не пізніше ніж 26.01.2023 року, підшукав та придбав без передбаченого законом дозволу у невстановленого слідством джерела: дозволу бойових припасів, вибухових речовин та вибухових пристроїв, а саме: патрони калібром 5.45 мм у кількості 309 штук, патрони калібра 7,62 мм у загальній кількості 39 штук, корпус гранати РГМ «А-ІХ-І, 107-1-93, граната Ф-1 «101» , запальний пристрій «231-72 УЗРМ-2 УЗЧП», які почав зберігати без передбаченого законом дозволу у невстановленому слідством місці, з невстановленого досудовим розслідуванням часу до 26.01.2023 року.

Після цього, у невстановлений слідством день та час, але не пізніше 26.01.2023 року ОСОБА_5 , реалізовуючи свій прямий злочинний умисел направлений на збут без передбаченого законом дозволу бойових припасів, вибухових речовин та вибухових пристроїв, а саме: патрони калібром 5.45 мм у кількості 309 штук, патрони калібра 7,62 мм у загальній кількості 39 штук, корпус гранати РГМ «А-ІХ-І, 107-1-93, граната Ф-1 «101» , запальний пристрій «231-72 УЗРМ-2 УЗЧП» використовуючи свій автомобіль «Ваз 2106» білого кольору, д.н. НОМЕР_1 , перебуваючи за кермом вказаного автомобіля, особисто прибув заздалегідь до обумовленого місця, а саме: транспортної зупинки, що розташована на автошляху «Т04-01», сполученням «Дніпро - Мелітополь» на в`їзді в населений пункт Раївка Синельниківського району Дніпропетровської області, де з тильної сторони вказаної зупинки, у виготовленому заздалегідь схроні акустичній колонці з деревини залишив патрони калібром 5.45 мм у кількості 309 штук, патрони калібра 7,62 мм у загальній кількості 39 штук, корпус гранати РГМ «А-ІХ-І, 107-1-93, граната Ф-1 «101» , запальний пристрій «231-72 УЗРМ-2 УЗЧП».

В подальшому, 26.01.2023 року приблизно о 17 годині 00 хвилин, перебуваючи за 800 м. від вищевказаної транспортної зупинки в сторону м. Дніпро, на автошляху «Т04-01», сполученням «Дніпро - Мелітополь» зустрівся з гр. ОСОБА_7 , та повідомив останньому про місце схрону зброї та боєприпасів та сказав ОСОБА_7 віддати йому 12000 грн. за зброю та боєприпаси, що знаходилися в схорні. Оскільки ОСОБА_7 відмовився віддавати грошові кошти фактично не отримавши зброю та боєприпаси ОСОБА_5 сів за кермо автомобіля «Ваз 2106» білого кольору, д.н. НОМЕР_1 та сказав ОСОБА_7 слідувати за ним. В подальшому, ОСОБА_5 повернувся на автомобілі «Ваз 2106» білого кольору, д.н. НОМЕР_1 в місце схрону зброї та боєприпасів, а саме до транспортної зупинки, що розташована на автошляху «Т04-01», сполученням «Дніпро - Мелітополь» на в`їзді в населений пункт Раївка Синельниківського району Дніпропетровської області, вийшов з автомобіля, прослідував до тильної сторони вищевказаної зупинки разом з ОСОБА_7 та показав останньому на акустичну колонку з деревини, вказавши, що зброя знаходиться в ній. ОСОБА_7 забравши вказану акустичну колонку, помістив її до багажнику власного автомобіля та хотів віддати ОСОБА_5 грошові кошти у сумі 12000 грн., як розрахунок за отриману зброю та боєприпаси. Однак, ОСОБА_5 сів до автомобіля «Ваз 2106» білого кольору, д.н. НОМЕР_1 та сказав ОСОБА_7 слідувати за ним. Від`їхавши приблизно 50 метрів в сторону м. Дніпро від вказаної зупинки ОСОБА_5 зупинився. Перебуваючи всередині автомобіля «Ваз 2106» білого кольору, д.н. НОМЕР_1 , на автошляху «Т04-01», сполученням «Дніпро - Мелітополь», ОСОБА_5 не покидаючи транспортного засобу отримав від ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 12000 грн., купюрами номіналом по 500 гривень, як розрахунок за збуті боєприпаси та зброю.

В подальшому вищевказані грошові кошти у сумі 12000 грн., купюрами номіналом по 500 гривень були вилучені під час особистого огляду ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідно до висновку експерта №СЕ-19/104-22/3341-ВТХ від 27.01.2023 рок: предмет вилучений 26.01.2023 року та наданий на експертизу, є найбільш ймовірно конструктивно оформленим зарядом вибухової речовини, а саме спорядженим корпусом осколкової оборонної ручної гранати Ф-1, промислового виготовлення, який найбільш ймовірно відноситься до категорії вибухових речовин.

В зв`язку із викладеними обставинами, слідчий вказує, що застосування менш суворого запобіжного заходу, а саме домашнього арешту чи менш суворого запобіжного заходу у даному випадку не зможе виключити можливість настання ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та забезпечити виконання покладених на підозрювану особу процесуальних обов`язків, оскільки відповідно до встановлених обставин ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється. Просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком на 60 днів.

Прокурор та слідчий у судовому засіданні підтримали клопотання, просили його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні проти клопотання слідчого заперечував, просив застосувати домашній арешт. Підозру, пред`явлену йому не оспорює, переховуватися від органів досудового слідства та суду наміру не має.

Захисник ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечував щодо застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, посилався на доцільність обрання домашнього арешту, оскільки ОСОБА_5 є годувальником у родині, його дружина наразі знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною, в сім`ї двоє дітей, крім того він є учасником бойових дій.

Слідчий суддя, заслухавши думку прокурора, слідчого, підозрюваного, захисника дослідивши матеріали в межах вирішення заявленого клопотання, дійшов висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: - переховуватися від органів досудового розслідування; - незаконно впливати на потерпілих та свідків; - вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до частини 1 ст.197 КПК України строк дії ухвали суду про тримання під вартою не повинен перевищувати шістдесяти днів.

Вирішуючи клопотання слідчого погодженого з прокурором, слідчий суддя враховує вимоги ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно із якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. Рішення ЄСПЛ «Харченко проти України» визначає, що таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи. Крім того, згідно рішення ЄСПЛ «Клоот проти Бельгії» ризик вчинення нових правопорушень має місце, коли попередня поведінка дає підстави для очікувань, що він не має наміру зупинятись у своїх злочинних діях; коли небезпека має бути явною, а запобіжний захід необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи. Рішенням ЄСПЛ у справі «Сельчук проти Туреччини» визначено, що підставою виникнення ризику вчинення нових правопорушень може бути попередня судимість.

При вирішенні заявленого клопотання, слідчий суддя приймає до уваги такі обставини, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, за яке законом про кримінальну відповідальність передбачене максимальне покарання у виді позбавлення волі строком до 7 років, характеристику підозрюваного, який не працює, при цьому має на утриманні двох неповнолітніх дітей, а також те, що відносно нього здійснюється розгляд іншого кримінального провадження, обвинувальний акт у якому направлено до суду.

Наявність викладених обставин дає обґрунтовані підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування, продовжити вчиняти інші кримінальні правопорушення, незаконно впливати на свідків під час досудового розслідування справи, за пред`явленою йому підозрою за ч. 1 ст. 263 КК України.

З огляду на викладене, слідчий суддя вважає за доцільне застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки вважає, що підозрюваний залишаючись на волі може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, що негативно вплине на хід досудового розслідування, та/або продовжити інші злочинні дії, впливати на свідків, отже застосування у даному випадку більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти ризикам, визначеним ст. 177 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.176-178, 183, 193, 194, 196-198 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Синельниківського РУП ГУ НП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 погоджене із прокурором Синельниківської окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування до підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів до 26 березня 2023 року включно.

Встановити, що датою закінчення дії цієї ухвали щодо тримання підозрюваного ОСОБА_5 під вартою є 26 березня 2023 року.

Ухвала, щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, що тримається під вартою - протягом того ж строку з моменту отримання нею її копії.

Повний текст ухвали суду складено 30 січня 2023 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1