Справа № 171/1808/22
УХВАЛА

Іменем України

30 грудня 2022 року м.Апостолове

Апостолівський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ( в режимі відео конференції),

обвинуваченого ОСОБА_5 (в режимі відео конференції),

розглянувши у судовому засіданні в залі суду № 2 справу за заявою прокурора ОСОБА_3 про відвід судді ОСОБА_6 від участі у розгляді кримінального провадження № 0000209, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.09.2022 року, стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 405 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Апостолівського районного суду Дніпропетровської області перебуває кримінальне провадження № 0000209, стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 405 КК України.

У судовому засіданні 29.12.2022 року прокурором ОСОБА_3 заявлено відвід головуючому по даній справі судді ОСОБА_6 .

Згідно протоколу автоматизованого розподілу справ від 29.12.2022 року для розгляду заяви про відвід визначено суддю ОСОБА_1 .

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заяву підтримав та просив задовольнити. Підставами для відводу зазначив те, що суддею ОСОБА_6 по іншій справі, що була скерована до суду, обвинувальний акт повернуто прокурору з мотивів незазначення місця вчинення правопорушення. За результатами розгляду апеляційної скарги є рішення суду апеляційної інстанції, яким ухвалу про повернення обвинувального акту скасовано як безпідставну. Після чого суддею ОСОБА_6 ухвалено рішення в декількох справах щодо повернення обвинувальних актів прокурору. Ці рішення також оскаржено. У усній формі суддя ОСОБА_6 повідомила одного з працівників прокуратури, що має намір повернути і два обвинувальні акти щодо ОСОБА_7 . Вказані дії судді викликають сумніви у її об`єктивності та свідчать про упередженість у ставленні до розгляду даної справи.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_4 пояснив, що йому дані факти невідомі, але якщо вони мали місце, просив задовольнити заяву прокурора.

Обвинувачений ОСОБА_8 підтримав захисника.

Суддя ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилась, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, будь-яких заяв не надала.

Суд, вислухавши прокурора, захисника та обвинуваченого, приходить до висновку, що у задоволенні заяви слід відмовити з наступних підстав.

Згідно ст. 75 КПК України, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;

5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Згідно ч. 7 ст. 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» визначено, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Згідно практики Європейського суду з прав людини (рішення від 09.11.2006 р. у справі «Білуга проти України», від 28.10.1998 р. «Ветштайн проти Швейцарії») важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 09 листопада 2006 року по справі «Білуха проти України» зазначено, що відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до п.1 ст.6 повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (рішення ЄСПЛ у справі «Ветштайн проти Швейцарії», пункт 43).

У відповідності з практикою Європейського суду з прав людини наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод повинна визначатись суб`єктивними та об`єктивними критеріями.

Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі.

Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»).

Суд вважає, що прокурором не надано будь-яких доказів того, що суддя ОСОБА_6 повідомила про те, яке рішення буде ухвалено по даній справі.

Так, прокурору ОСОБА_3 про зазначене відомо, з його слів, зі слів іншого співробітника.

Суддя ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилась, бажання надати пояснення з приводу заявленого відводу не висловила, хоча мала таке право згідно ст. 81 КПК України.

За таких обставин, суд вважає, що особиста безсторонність суду презюмується, оскільки в судовому засіданні під час розгляду заяви про відвід не надано доказів протилежного .

Незгода прокурора з судовими рішеннями, ухваленими суддею ОСОБА_6 в іншій справі не може бути підставою для відводу судді в даній справі.

А тому у задоволенні заяви прокурора про відвід судді ОСОБА_6 від участі у розгляді кримінального провадження № 0000209, стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 405 КК України слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 75, 80, 81 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви прокурора ОСОБА_3 про відвід судді ОСОБА_6 від участі у розгляді кримінального провадження № 0000209, стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 405 КК України - відмовити.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Повний текст проголосити о 14-00 годині 30.12.2022 року.

Суддя ОСОБА_1