Дата документу 06.04.2023Справа № 554/2730/23
Провадження № 1-кп/554/1429/2023
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2023 року м.Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі

прокурора ОСОБА_2 ,

потерпілої ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000147, внесене в ЄРДР 15 березня 2023 року, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Фоголеве, Ленінського району, Чимкентської області, Казахстан, громадянина України, із професійно-технічною освітою, офіційно не працюючого, не одруженого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає в АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст.390-1 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 09 січня 2023 року по справі №552/20/23 видано обмежувальний припис щодо ОСОБА_5 та визначено заходи тимчасового обмеження його прав строком на 6 місяців з покладенням на нього обов`язків у виді: заборони перебувати за місцем проживання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_3 ; заборони наближатися більше, ніж на 100 м до місця проживання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_3 , до її місця перебування та переслідувати її; заборони особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_3 та в будь-який спосіб спілкуватися з нею без її згоди; заборони вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_3 , контактувати в будь-який інший спосіб через засоби зв`язку та через інших осіб без її згоди.

11 січня 2023 року ОСОБА_5 був ознайомлений під підпис із вказаним рішенням суду, однак, нехтуючи обов`язковими приписами та обмеженнями суду, з прямим умислом, 22 січня 2023 року, близько 17 год. 00 хв., прийшов до приватного будинку, що за адресою: АДРЕСА_3 , де влаштовував конфлікт із потерпілою ОСОБА_3 і відмовлявся покидати будинок, через що остання була змушена звернутись за допомогою до працівників поліції.

В подальшому, 10 березня 2023 року, близько 17 год. 00 хв., ОСОБА_5 знову прийшов до приватного будинку, що за адресою: АДРЕСА_3 , де повторно влаштовував конфлікт із потерпілою ОСОБА_3 і відмовлявся покидати будинок, через що остання була змушена повторно звернутись за допомогою до працівників поліції.

Таким чином, ОСОБА_5 умисно не виконав обмежувальний припис суду, тобто вчинив кримінальний проступок, передбачений ст.390-1 КК України.

31 березня 2023 року між обвинуваченим та прокурором за згодою потерпілої в даному кримінальному провадженні, укладено угоду про визнання винуватості.

Зі змісту угоди про визнання винуватості вбачається, що обвинувачений повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст.390-1 КК України.

Сторони угоди узгодили міру покарання обвинуваченому за вчинений ним кримінальний проступок у виді 1 року обмеження волі, з іспитовим строком визначеним судом.

У підготовчому судовому засіданні прокурор, потерпіла та обвинувачений підтримали угоду про визнання винуватості та просили її затвердити.

Захисник також просила затвердити угоду про визнання винуватості.

Враховуючи вищенаведене та розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з такого.

Обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.390-1 КК України, яке відноситься згідно зі ст.12 КК України до кримінальних проступків.

Шкода завдана державним інтересам та правам потерпілої ОСОБА_3 , яка надала письмову згоду на укладення угоди.

Зміст наданої суду угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст.472 КПК України.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений пояснив, що він повністю розуміє свої права та характер обвинувачення за ст.390-1 КК України, вину у вчиненні вищезазначеного правопорушення визнає повністю, щиро розкаюється, погоджується на призначення узгодженого покарання, обвинувачений цілком розуміє положення ч.4 ст.474 КПК України, які були роз`ясненні судом, усвідомлює наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, які передбачені ч.2 ст.473 КПК України.

Судом встановлено, що укладення угоди між сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Узгоджена між сторонами угоди міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним ст.65 КК України, та умовам, визначеним ст.53 КК України.

Згідно з ч.1 ст.475 КПК України, якщо суд переконався, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд переконався, що наявні всі підстави для затвердження угоди про визнання винуватості.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого за угодою, є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання, не встановлено.

Запобіжний захід до обвинуваченого не обирався.

Процесуальні витрати, які підлягають стягненню на користь держави, відсутні.

Речові докази відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.119, 314, 374-376, 394-395, 474, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про визнання винуватості від 31 березня 2023 року, укладену між прокурором Полтавської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_2 та обвинуваченим ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному 15 березня 2023 року в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000147.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст.390-1 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді 1 року обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.

Згідно зі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Відповідно до ст.532 КПК України вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Октябрський районний суд м. Полтави.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору, обвинуваченому, захиснику в порядку, визначеному ст.376 КПК України.

Суддя ОСОБА_1