Дата документу 24.01.2023 Справа № 314/961/22
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11-кп/807/610/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №314/961/22Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2023 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)

обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 20 грудня 2022 року про продовження строку тримання під вартою

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Вільнянськ Запорізького району Запорізької області, зареєстрований у АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.13 ч.2 ст.115 КК України,

ВСТАНОВИЛА

Вказаною ухвалою районного суду до 17.02.2023 року включно продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 .

В апеляційній скарзі обвинувачений просив ухвалу суду скасувати. Свої вимоги мотивував тим, що прокурор належним чином не обґрунтував своє клопотання про продовження строку тримання під вартою, ризики жодними доказами не підтверджені, ґрунтуються на припущеннях. Крім того, прокурором було порушено порядок ознайомлення сторін кримінального провадження з клопотанням.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; з`ясувавши позицію обвинуваченого та його захисника, які повністю підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги та наполягали на її задоволенні; перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

В провадженні Запорізького районного суду Запорізької області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні передбаченого п.13 ч.2 ст.115 КК кримінального правопорушення.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку тримання під вартою.

Суд першої інстанції, продовжуючи строк тримання під вартою обвинуваченого, виходив з того, що у справі існують ризики того, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може переховуватися від суду, незаконно впливати свідків, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, тому необхідно продовжити строк його тримання під вартою, оскільки більш м`які запобіжні заходи не здатні повною мірою нівелювати наявні ризики.

Колегія суддів погоджується із таким рішенням суду першої інстанції виходячи з такого.

Відповідно до вимог ст.177 КПК підставою для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він обвинувачується.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим ст.177 КПК ризикам.

За змістом ст.199 КПК, розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд має з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд, крім наявності зазначених у ст.177 КПК ризиків, зобов`язаний оцінити та врахувати й передбачені ст.178 КПК обставини, зокрема тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, міцність його соціальних зв`язків, наявність у обвинуваченого постійного місця роботи та дані, які його характеризують.

На переконання колегії суддів рішення суду про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 ґрунтується на зазначених вимогах процесуального закону.

Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності передбачених ст.177 КПК ризиків, суд першої інстанції правильно встановив, що заявлені ризики переховування від суду, незаконного впливу на свідків та вчинення іншого кримінального правопорушення об`єктивно існують і для їх запобігання необхідно продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_7 .

На підтвердження існування вказаних ризиків свідчать ті обставини, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, який становить підвищений ступінь суспільної небезпеки, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі від 10 до 15 років або довічне ув`язнення.

Такі обставини, на переконання колегії суддів, дають достатні підстави для висновку, що обвинувачений, будучи обізнаним про суворість покарання, яке може бути йому призначено у разі визнання його винуватим, опинившись на волі, потенційно може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкримінований злочин.

З матеріалів провадження встановлено, що судовий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_7 наразі триває і не завершено, судом не досліджувались письмові докази, не допитувались свідки. А тому з огляду на зазначені вище відомості та обставини вчинення інкримінованого злочину, який поставлено у провину обвинуваченому, існують достатні підстави стверджувати про існування ризику незаконного впливу на свідків, анкетні дані яких відомі.

Зазначений ризик підвищується ще й тим, що ОСОБА_7 відомі свідки, що мешкають в одному населеному пункті з обвинуваченим.

Згідно з наявними матеріалами провадження встановлено, що ОСОБА_7 неодружений, стійких соціальних зв`язків не має. Обвинувачений офіційно не працевлаштований, законного джерела доходу не має.

Крім того, колегією суддів встановлено, що ОСОБА_7 раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності. На момент вчинення передбаченого ч.4 ст.185 КК злочину на новому розгляді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя перебувало кримінальне провадження за обвинуваченням останнього у вчиненні передбаченого ч.1 ст.115 КК кримінального правопорушення, на розгляді Вільнянського районного суду Запорізької області - за ч.1 ст.162 КК.

Такі обставини, на переконання колегії суддів, дають достатні підстави для висновку, що обвинувачений будучи особою раніше судимою на шлях виправлення та перевиховання не став, за відсутності стримуючих факторів його належної процесуальної поведінки та законних джерел доходу, опинившись на волі, потенційно з великою вірогідністю може продовжувати займатись протиправною діяльністю, тобто вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відтак, з урахуванням конкретних обставин даного кримінального провадження, колегія суддів, усупереч доводам апеляційної скарги обвинуваченого, вважає, що прокурор довів обставини, які виправдовують подальше обмеження права ОСОБА_7 перебувати на волі.

Наведені вище обставини у їх сукупності дали суду достатні підстави для висновку, що передбачені ст. 177 КПК ризики на даний час не відпали та не зменшилися, підстави для застосування до обвинуваченого жодного більш м`якого запобіжного заходу відсутні.

При вирішення заперечень обвинуваченого щодо порушення прокурором порядку ознайомлення сторін кримінального провадження з клопотанням колегія суддів виходить з того, що ч.3 ст.331 КПК зобов`язує суд за наявності клопотань до закінчення продовженого строку розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою. А тому суд, продовжуючи строк тримання обвинуваченого під вартою, діяв згідно вимог кримінального процесуального закону.

Крім того, з матеріалів провадження встановлено, що обвинувачений та його захисник приймали участь у судовому засіданні, клопотань про відкладення такого розгляду до суду не надходило.

На переконання колегії суддів, рішення суду про продовження строку тримання ОСОБА_7 під вартою відповідає характеру і тяжкості інкримінованого діяння, даним про особу обвинуваченого та не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя, а також відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Даних, які би безумовно унеможливлювали подальше утримання ОСОБА_7 під вартою, надані матеріали провадження не містять.

Отже колегія суддів, виходячи з наведених в апеляційній скарзі обвинуваченого мотивів, не знаходить законних та обґрунтованих підстав для скасування оскаржуваної ухвали чи зміни запобіжного заходу обвинуваченому за наслідками апеляційного розгляду.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, що тягнуть за собою безумовне скасування ухвали суду першої інстанції, при апеляційному розгляді не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7

Ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 20 грудня 2022 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4