Житомирський апеляційний суд
Категорія ст.422 КПК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2022 року Житомирський апеляційний суд в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю: секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скарги захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира від 13.10.2022,

в с т а н о в и в:
Зазначеною ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого СВ відділу поліції №1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 та застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком 60 днів.
Строк дії ухвали встановлено до 19-30 год., 11.12.2022.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді, як незаконну, та постановити нову, якою обрати запобіжний захід підозрюваному ОСОБА_8 у вигляді цілодобового домашнього арешту. При цьому, зазначає, що до підозрюваного ОСОБА_8 цілком можливим було б застосувати цілодобовий домашній арешт, не порушуючи при цьому норм КПК України. Наголошує, що тримання під вартою його підзахисного є занадто суворим запобіжним заходом, розходиться з практикою ЄСПЛ та практикою судів України та є непомірним при наявних обставинах справи, згідно яких підозра саме в замаху на вбивство є явно необґрунтованою. Зазначає, що з процесуальних документів не зрозуміло обґрунтованість підозри у вчиненні злочину ОСОБА_8 передбаченого ч.1 ст.15 ч.1 ст.115 КК України. Наголошує, що суд безпідставно не взяв до уваги те, що жодний ризик, передбачений ст.177 КПК України слідчим та прокурором не доведений. Так, підозрюваному ОСОБА_8 не має сенсу переховуватись від органів слідства так як, враховуючи, що він до затримання вів розмірений спосіб життя. Зазначає, що у його підзахисного позитивна характеристика з місця проживання, на сьогоднішній день його житло знищено під час війни в результаті ракетного обстрілу в м. Житомирі і він на даний час здійснює догляд за 95 річним батьком.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи захисника та підозрюваного на підтримку апеляційної скарги, пояснення прокурора, який просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, перевіривши матеріали судового провадження, а також ухвалу слідчого судді в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга захисника підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст.2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не булла піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження булла застосована належна правова процедура.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в порядку Глави 18 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування такого запобіжного заходу, або відмови у його задоволенні.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Слідчий суддя, суд, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, згідно із ст.178 КПК України та зважаючи на практику Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваній особі у разі визнання її винною у вчиненні кримінального правопорушення, та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

При цьому, ч.1 ст.183 КПК України передбачає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього кодексу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Як вбачається з матеріалів справи №295/10169/22 (а.п.1-4), в провадженні СВ ВП №1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області перебуває кримінальне провадження №0000495 від 11.10.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК У країни.

Згідно змісту клопотання слідчого в ході досудового розслідування встановлено, 11.10.2022 близько 18 год. ОСОБА_10 разом зі своїм знайомим ОСОБА_11 знаходились в автомобілі марки «Пежо» н.з. FEK: НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 , та в цей час ОСОБА_12 , який знаходився неподалік будинку, за вище вказаною адресою та зробив зауваження ОСОБА_10 та ОСОБА_11 стосовної їзди на автомобілі на високій швидкості по селу, після чого ОСОБА_11 підійшов до ОСОБА_12 та наніс один удар в область обличчя, після чого ОСОБА_10 разом з ОСОБА_11 поїхали в сторону ставка, який розташований в с. Світин Житомирського району.

В подальшому ОСОБА_8 , який є батьком ОСОБА_12 , будучи обуреним діями ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , близько 18 год. 30 хв. у невстановленому досудовим розслідуванням місці взяв ніж типу «мачете» та прийшов до ставка, що розташований в с. Світин, Житомирського району, де підійшов до автомобіля марки «Пежо» H.3.FEK:307, В якому знаходились останні та зі значною силою прикладання, тримаючи в руці вище вказаний ніж, здійснив не менше трьох ударів по даному автомобілю, внаслідок чого розбив переднє бокове скло, а також праве бокове дзеркало заднього виду.

В цей час ОСОБА_10 , з метою припинення неправомірних дій ОСОБА_8 вийшов з автомобіля, та в цей час у останнього виник раптовий умисел на вбивство ОСОБА_10 , реалізуючи який ОСОБА_8 підійшов до ОСОБА_10 , та усвідомлюючи протиправний характер своїх злочинних дій, із значною силою прикладання та розмахом, утримуючи в правій руці ніж типу «мачете», наніс один удар в область голови ОСОБА_10 , внаслідок чого останній втратив свідомість та впав на землю, а також отримав тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ, лінійного косого перелому зовнішньої пластинки лівої тім`яної кістки, гематоми м`яких тканин лівої тім`яної ділянки.

Після чого ОСОБА_8 місце вчинення злочину покинув, а також виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки наслідки у вигляді смерті ОСОБА_10 не настали.

11.10.2022 вказана подія внесена до ЄРДР за №0000495 та розпочате досудове розслідування: за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України.

11.10.2022 о 19:30 год. за адресою: с. Світин Житомирського району Житомирського області фактично затримано ОСОБА_8 в порядку ст.208 КПК України за підозрою у вчиненні вище вказаного кримінального правопорушення, про що 12.10.2022 складено протокол затримання.

12.10.2022 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України.

За результатами судового розгляду цього клопотання, слідчим суддею Богунського районного суду постановлено оскаржуване рішення.

В обґрунтування слідчий суддя в оскарженій ухвалі зазначив, що враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, у якому підозрюється останній, докази, на які посилається у клопотанні слідчий, встановлену наявність процесуальних ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України (переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати свідка та потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні), застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим.

Вимогами ст.ст.176, 178, 183 КПК України, визначено що тримання під вартою є виключним запобіжним заходом і застосовується лише, якщо жоден із інших більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам передбаченим ст.177 КПК України.

Однак, під час апеляційного перегляду оскарженої ухвали встановлено, що зазначені вимоги закону при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 не були дотримані в повному обсязі.

Апеляційний суд звертає увагу, що за правовими позиціями Європейського суду з прав людини «обґрунтована підозра» це наявність фактів або відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це правопорушення. Наявність обґрунтованої підозри є обов`язковим елементом застосування запобіжного заходу на стадії досудового розслідування (досудового розгляду кримінальної справи).

Зазначене свідчить про те, що на стадії вирішення питання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя не може надавати оцінку «обґрунтованості підозри» в розрізі оцінки всіх доказів у справі, а повинен виходити з поняття наявності відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це правопорушення.

Матеріали судового провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права підозрюваного, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості саме для встановлення вини чи її відсутності у особи у вчиненні злочину та остаточної кваліфікації її дій, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.

Наявні у провадженні докази, на думку апеляційного суду, вказують на обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого кримінального правопорушення, у об`ємі, як того вимагає закон, на момент вирішення питання про застосування запобіжного заходу, виходячи із критеріїв «розумної підозри», тобто наявності фактів і іншої інформації, яка могла б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ОСОБА_8 міг вчинити кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України. Разом з тим, в ході подальшого досудового розслідування потребують додаткового встановлення, дослідження та перевірки належними доказами обґрунтованість підозри ОСОБА_8 саме за ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України.

Визначаючи запобіжній захід щодо підозрюваного ОСОБА_8 у вигляді найбільш суворого запобіжного заходу, слідчий суддя не врахував дані про його особу, не перевірив наявність у клопотанні слідчого обґрунтування неможливості запобігання заявленим ризикам, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів та не навів відповідне обґрунтування у своїй ухвалі, як того вимагають положення ст.ст.178, 194, 196 КПК України.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Отже, наявність підстав для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою має бути ретельно перевірено, існування ризиків негативної поведінки особи чітко наведені та проаналізовано питання щодо можливості застосування альтернативного запобіжного заходу. При цьому, сама по собі тяжкість кримінального правопорушення не може бути підставою для тримання особи під вартою, що слідує із усталеної практики Європейського суду з прав людини.

Суд апеляційної інстанції враховує вимоги ст.5 Конвенції, правову позицію ЄСПЛ у рішенні від 12.01.2012 р. у справі «Тодоров проти України», відповідно до якої «для продовження тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом досить тривалого строку».

Висновок слідчого судді про неможливість застосування до ОСОБА_8 іншого більш м`якого запобіжного заходу не аргументований, носить формальний характер.

Як вважає суд апеляційної інстанції, розглядаючи клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу тримання під вартою, слідчий суддя дійшов неправильного висновку про наявність ризиків, які б свідчили про намагання ОСОБА_8 ухилятись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідка та потерпілого, як і перешкоджати провадженню іншим чином.

Висновки слідчого судді суперечать положенням Європейської конвенції з прав людини. Зокрема, у справі «Бойченко проти Молдови» (Boicenco v Moldova), 41088/05 від 11 липня 2006 року щодо обов`язковості наведення конкретних мотивів Європейський Суд з прав людини констатував порушення п.3 статті 5 Конвенції вказавши, що суди, ухвалюючи рішення про тримання заявника під вартою, посилалися на відповідну норму закону, не вказуючи підстав, з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, ніби заявник може перешкоджати провадженню у справі, переховуватись від правосуддя або скоювати нові злочини.

Відповідно ж до правової позиції Європейського суду у справі «Москаленко проти України» (остаточне рішення від 20 травня 2010 року п.34), суд вважає, що обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла первісно виправдовувати його тримання під вартою. Необхідність забезпечити належний хід провадження (зокрема, для отримання показань свідків) також була достатньою підставою для первісного тримання заявника під вартою.

В даному випадку, слідчим суддею належно не було враховано, що ОСОБА_8 частково визнає свою вину в інкримінованих діях, визнає фактичні обставини, однак заперечує правильність кваліфікації, активно сприяє органу досудового розслідування, є пенсіонером (а.п.97), ветераном військової служби (а.п.98), в колишньому офіцер 95 бригади, є постраждалим від збройної агресії РФ (а.п.99), має постійне місце проживання та реєстрації, має виключно позитивні характеристики, раніше не судимий. (а.п.101) Крім того, в даному випадку, апеляційний суд зважає і на той факт, що підозрюваний доглядає (фактично утримує) свого батька ОСОБА_13 - 1928 року народження.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що під час розгляду клопотання слідчий суддя дав неповну (передчасну) оцінку наявним у провадженні обставинам, через що безпідставно дійшов висновку про необхідність застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а з урахуванням сукупності даних про особу підозрюваного адекватним запобіжним заходом, який зможе забезпечити виконання процесуальних рішень та забезпечить належну поведінку підозрюваного, на думку апеляційного суду, може бути домашній арешт з встановленням заборони залишати місце проживання цілодобово, з покладенням на останнього відповідних процесуальних обов`язків.

Покладені обов`язки, а також перебування під цілодобовим арештом суттєво зменшать ризики на, які послався слідчий у своєму клопотанні про обрання запобіжного заходу та буде відповідати меті обраного запобіжного заходу.

Таким чином, враховуючи дані про особу підозрюваного, незначний ступінь ризиків, які існують у даному кримінальному провадженні та недоведеність прокурором, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не здатний запобігти вказаним ризикам, апеляційний суд вважає, що ухвалу слідчого судді слід скасувати та постановити нову, якою частково задовольнити клопотання слідчого та застосувати альтернативний запобіжний захід, який зможе запобігти заявленим у кримінальному провадженні ризикам, а саме цілодобовий домашній арешт за місцем проживання, з покладанням відповідних процесуальних обов`язків.

Керуючись ст.ст.404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира від 13.10.2022, якою застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком 60 днів, до 11.12.2022, - скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого СВ відділу поліції №1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 задовольнити частково.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , на строк до 11.12.2022 року.

Відповідно до ст.194 КПК України покласти на ОСОБА_8 процесуальні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду;

- утримуватися від спілкування з потерпілим та свідком в даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт та інші документи для виїзду за кордон.

Строк дії обов`язків до 11.12.2022.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді: