справа № 208/7319/22
№ провадження 1-кс/208/10/23
УХВАЛА

Іменем України

10 січня 2023 р. м. Кам`янське

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , користувача майна ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кам`янське Дніпропетровської області клопотання прокурора Кам`янської окружної прокуратури ОСОБА_5 про арешт майна в межах кримінального провадження № 0001096 від 22.12.2022р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -

встановив:

Прокурор звернувся до суду з клопотанням, просив накласти арешт на автомобіль «ВАЗ 2108» р.н. НОМЕР_1 (згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_6 , який мешкає: АДРЕСА_1 , та перебуває у користуванні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає: АДРЕСА_2 )..

З матеріалів клопотання та досудового розслідування вбачається, що 01.12.2022 о 11:20, водій ОСОБА_7 , керуючи автомобілем «Chevrolet Lacetti» р.н. НОМЕР_3 , рухаючись заднім ходом по вул. Бурхана в Заводському районі м. Кам`янського, в районі буд. 2, на нерегульованому пішохідному переході допустив наїзд на пішохода ОСОБА_8 , який перетинав проїзну частину дороги. Внаслідок ДТП пішохід ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження.

У ході проведення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні 21.12.2022 року о 17:00, водій ОСОБА_10 , 1974 р.н., керуючи автомобілем «Renault Trafic» р.н. НОМЕР_4 рухаючись по мостовому переходу через р.Дніпро зі сторони правого у напрямку лівого берегу м. Кам`янського в районі зупинки т.з. «о. Кривець» здійснив зіткнення з автомобілем «ВАЗ 2108» р.н. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_11 , 1990 р.н., яка виїжджала на міст справа наліво за напрямком руху для маневру повороту ліворуч в бік правого берегу. Внаслідок даної ДТП водію ОСОБА_12 спричинені тілесні ушкодження. У ході проведення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні 21.12.2022 у період часу з 17.50 год. до 22.00 проведено огляд місця ДТП, в ході якого було оглянуто та вилучено автомобіль «ВАЗ 2108» р.н. НОМЕР_1 , який було поміщено на спеціальний майданчик для зберігання транспортних засобів Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області за адресою м. Кам`янське вул. Медична, 15.

Прокурор зазначив, що вилучений транспортний засіб має значення для встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення. Так, для з`ясування істини у кримінальному провадженні та з метою збереження речового доказу, який містить на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, необхідно провести автотехнічну експертизу та експертизу технічного стану транспортного засобу.

Необхідність арешту майна зумовлюється тим, що не застосування цього заходу спричинить можливість подальшого відчуження, переховування, знищення та втрати транспортного засобу.

В судове засідання прокурор надав суду клопотання про розгляд справи без його участі. Просив клопотання задовольнити.

В судовому засіданні слідчий ОСОБА_3 підтримала клопотання прокурора, просила задовольнити.

Користувач автомобіля ОСОБА_4 в судовому засіданні проти задоволення клопотання не заперечувала.

Слідчий суддя, вислухавши сторони, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступного.

З положень ч. 1 ст. 170 КПК України слідує, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Частиною 2 статті 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Надані органом досудового розслідування докази, наявні в матеріалах клопотання, зокрема, протокол огляду місця події від 21.12.2022р., витяг з єдиного реєстру досудових розслідувань від 22.12.2022р., постанова про визнання речовими доказами та залучення їх до матеріалів справи, наразі утворюють достатню сукупність для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

П. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Слідчий суддя вважає, що є наявним ризик знищення, перетворення та відчуження автомобіля, тому клопотання слідчого є обгрунтованим.

Крім того, на підставі вимог ч. 5 ст. 9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції», заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року).

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.

Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Клопотання прокурора відповідає наведеним критеріям та наразі обмеження права власності відповідає завданням кримінального провадження, є пропорційним і не становить особистий і надмірний тягар для власника майна, адже не порушує «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав власника предмету клопотання.

Слідчий суддя вважає, що надані органом досудового розслідування докази утворюють достатню сукупність для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна з метою проведення експертиз та збереження речових доказів, унеможливлення їх приховання, пошкодження чи знищення, що може призвести до нівелювання доказової бази органу досудового розслідування та необхідним буде застосувати арешт майна, що в достатній мірі забезпечить потреби кримінального провадження.

Керуючись викладеним та ст..170- 173 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання прокурора задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль «ВАЗ 2108» р.н. НОМЕР_1 (згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_6 , який мешкає: АДРЕСА_1 , та перебуває у користуванні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає: АДРЕСА_2 )..

Роз`яснити учасникам кримінального провадження, що згідно ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Суддя ОСОБА_1