справа № 399/18/23
провадження № 1-кп/399/37/2023
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2023 року смт Онуфріївка

Онуфріївський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0001750 від 04.12.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт Онуфріївка, Онуфріївського району, Кіровоградської області, громадянки України, українки, освіта професійно-технічна, машиніст крана, не працює, одружена, має двох неповнолітніх дітей відносно яких позбавлена батьківських прав, раніше не судима, зареєстрована та фактично проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України,

за участі прокурора ОСОБА_4

обвинуваченої ОСОБА_3

представника потерпілого, адвоката ОСОБА_5 ,

встановив:

Указом Президента України №64/2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України на території України було введено воєнний стан строком на 30 діб з 05 год. 30 хв. 24.02.2022 року. Указом Президента України №133/2022 від 14.03.2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год. 30 хв. 26.03.2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України №259/2022 від 18.04.2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год. 30 хв. 25.04.2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України №341/2022 від 17.05.2022 року, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год. 30 хв. 25.05.2022 року строком на 90 діб. Указом Президента України № 573/2022 від 12.08.2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год. 30 хв. 23 серпня 2022 року строком на 90 діб. Указом Президента України №757/2022 від 07.11.2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год. 30 хв. 21 листопада 2022 року строком на 90 діб.

02 грудня 2022 року близько 15:30 год. ОСОБА_3 знаходилась на АДРЕСА_2 , де у неї виник умисел, направлений на таємне викрадення майна із домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_6 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 усвідомлюючи, що в країні введено воєнний стан, з метою таємного викрадення чужого майна прийшла до вказаного вище домоволодіння, де шляхом пошкодження вікна проникла в приміщення житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_2 , де із приміщення кімнати спальні, руками демонтувала, після чого таємно викрала належний ОСОБА_6 газовий конвектор для опалення, "АКОГ-5-СП", вартістю з урахуванням зносу 4139, 64 грн., із яким зникла з місця вчинення злочину та в подальшому розпорядилася викраденим на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на вказану суму.

Таким чином, ОСОБА_3 , вчинила кримінальне правопорушення злочин, передбачений ч.4 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна, з проникненням у житло вчиненого в умовах воєнного стану.

Заслухавши думку учасників судового провадження щодо визначення обсягу та порядку дослідження доказів, враховуючи те, що обвинувачена свою вину у вчиненні інкримінованого їй злочині визнала повністю та не оспорювала фактичних обставин вчинення злочину, які викладені в обвинувальному акті, інші учасники судового процесу також не оспорювали фактичних обставин справи та не заперечували щодо визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, а також судом їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд в судовому засіданні на підставі ч.3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин провадження, які ніким не оспорюються. З огляду на зазначене, судом ухвалено наступний обсяг та порядок дослідження доказів - допит обвинуваченої, дослідження характеризуючих даних щодо обвинуваченої, дослідження документів щодо речових доказів та судових витрат.

Обвинувачена ОСОБА_3 в судовому засіданні зазначила, що їй обвинувачення зрозуміле, фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення не оспорювала, свою вину визнала повністю, щиро розкаялася, суду пояснила, що дійсно 02.12.2022 року близько 15:30 год. прийшла до домоволодіння по АДРЕСА_3 , через вікно проникла в житловий будинок, де із кімнати спальні, руками демонтувала, після чого таємно викрала належний ОСОБА_6 газовий конвектор для опалення, "АКОГ-5-СП", який перемістила до свого місця проживання в сарай. Невдовзі приїхала поліція і обвинувачена зізналася у вчиненому. Працівники поліції вилучили даний газовий конвектор та повернули власнику. Обвинувачена щиро розкаялася у вчиненому, усвідомлює протиправність своїх дій, вчинила злочин через відсутність офіційного працевлаштування та відповідно стабільного доходу. Повідомила, що має намір у найближчий час офіційного працевлаштування. Бажає в подальшому не вчиняти подібних дій. Заявлений цивільний позов визнала повністю.

Крім повного визнання обвинуваченою ОСОБА_3 своєї вини у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, її вина також доведена і підтверджується зібраними по справі доказами, які у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України обвинувачена визнала та з якими погодилася в повному об`ємі.

Суд вважає, що вина обвинуваченої ОСОБА_3 у скоєнні інкримінованого їй кримінального правопорушення, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю. Дії обвинуваченої за ч.4 ст. 185 КК України кваліфіковано правильно, оскільки таємно викрала чуже майно з проникненням у житло в умовах воєнного стану, вчинила злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України.

Відповідно до вимог ст.65 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 12.06.2009 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», покарання, призначене судом, має бути необхідним і достатнім для виправлення засуджених та попередження вчинення ними нових злочинів.

Нормами ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Такий висновок узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним («Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року).

Призначаючи обвинуваченій покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Так, вчинене обвинуваченою кримінальне правопорушення відповідно до ст. 12 КК України класифікується як тяжкий злочин.

Обставиною що пом`якшує відповідальність обвинуваченого, згідно вимог ст. 66 КК України суд визнає щире каяття обвинуваченої, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, що обтяжують відповідальність обвинуваченої, згідно вимог ст. 67 КК України не встановлено.

Обвинувачена раніше не судима, одружена, має двох дітей відносно яких позбавлена батьківських прав, з якими, з її слів, підтримує відносини, на обліку у лікарів психіатра, нарколога не перебуває. За місцем проживання селищна рада іншими даними не володіє, повністю визнала свою вину у вчиненому злочині, щиро розкаялася у вчиненому, бажає виправлення.

Згідно з висновками викладеними в досудовій доповіді Олександрійського районного сектору №1 філії державної установи «Центр пробації» в Кіровоградській області щодо обвинуваченої, взявши до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченої ОСОБА_3 , її спосіб життя, історію правопорушень, а також середню ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення цієї особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (у т.ч. окремих осіб). На думку органу пробації виконання покарання у громаді можливо за умови здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду та застосування соціально виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень: проведення індивідуально профілактичної роботи, участь у соціально виховних заходах, здійснення нагляду за її поведінкою Заходи роботи з ОСОБА_3 повинні бути спрямовані на покращення матеріального стану, попередження вживання алкогольних напоїв, усвідомлення нею наслідків своїх протиправних дій, формування правослухняної поведінки. У разі, якщо суд дійде висновку про можливість звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає, що з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, необхідно застосовувати до обвинуваченої заходи нагляду, соціально виховні заходи, які можуть вплинути на фактор ризику та знизити ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та вважає доцільним покладання на обвинувачену обов`язку відповідно до ч.3 ст. 76 КК України: - працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітної та працевлаштуватися, якщо їй буде запропоновано відповідну роботу.

Враховуючи вищезазначені обставини в сукупності, за глибоким переконанням суду, з урахуванням загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації покарання, ставлення обвинуваченої до скоєного, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченій ОСОБА_3 покарання в межах санкції ч.4 ст. 185 КК України, яке є необхідним та достатнім.

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, яким є тяжкий злочин та особу винної, визнання обвинуваченою вини повністю, суд вважає можливим виправлення ОСОБА_3 без відбування покарання та приймає рішення про звільнення її від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, з покладанням обов`язків, передбачених ст.76 КК України. Таке покарання на думку суду буде необхідним та достатнім для її виправлення, перевиховання та профілактики вчинення нових злочинів.

Що стосується заявленого цивільного позову потерпілої ОСОБА_6 , суд зазначає наступне.

Згідно з положеннями ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Потерпілою заявлено цивільний позов про відшкодування моральної шкоди в якому потерпіла просить стягнути з обвинуваченої ОСОБА_3 на її користь суму моральної шкоди у розмірі 20000,00 грн. В обґрунтування позову зазначає про обставини, які викладені у обвинувальному акті та те, що майнова шкода, яка їй була завдана кримінальним правопорушенням їй була відшкодована. А саме, викрадений газовий конвектор для опалення "АКОГ 5 СП" їй був повернутий працівниками поліції. Але у зв`язку із незаконними діями ОСОБА_3 їй було завдано моральну шкоду, що полягає у сильних душевних стражданнях. Після вищевказаного випадку потерпіла перестала спокійно спати, оскільки вона відчуває постійну тривогу, що злочинці можуть знову проникнути до її домоволодіння. Крім того, зазначає, що її моральні страждання спричинені ще й тим, що своїми діями ОСОБА_3 ніби познущалася над нею вторгласяу її будинок, вибила вікно, ходила по ньому чим, наче "плюнула їй в душу". Зважаючи на вищевикладене, враховуючи те, що між злочинними діями ОСОБА_3 та завданою ОСОБА_6 моральною шкодою, є прямий причинний зв`язок, враховуючи характер та обсяг завданих їй моральних страждань, втрат немайнового характеру, вважає, що є всі підстави для стягнення на її користь моральної шкоди у розмірі 20 000,00 грн.

Обвинувачена в судовому засіданні цивільний позов визнала повністю.

Приписами ст. ст. 23, ч. 1 ст. 1167 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, нанесеної в результаті порушення її прав яка відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ч.5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до ч.2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає:1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до абзацу 2 ч.3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ч.4 зазначеної статті моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до п.3 постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до п.9 зазначеної вище постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до ч.1 ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Приймаючи до уваги, що в судовому засіданні знайшла своє підтвердження вина обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, так і частково доведений в судовому засіданні розмір завданої моральної шкоди, виходячи з принципу розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, за необхідне цивільний позов потерпілої задовольнити частково, стягнувши з обвинуваченої на користь потерпілої в рахунок відшкодування моральної шкоди 4000 грн. В іншій частині позову відмовити.

Судові витрати у справі відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Долю речових доказів по кримінальному провадженню необхідно вирішити на підставі ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст.368, 371, 374 КПК України, суд,-

ухвалив:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку 1 (один) рік, якщо вона протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 відповідно до п.1, п.2 ч.1 ст.76 КК України обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов потерпілої задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь потерпілої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в рахунок відшкодування моральної шкоди 4000 (чотири тисячі) грн.

В іншій частині позову відмовити.

Судові витрати у справі відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Речовий доказ газовий конвектор для опалення марки "АКОГ 5 - СП" вилучений в ході огляду території двору по АДРЕСА_1 від 08.12.2022 року та переданий на зберігання власнику ОСОБА_6 - залишити власнику.

Речовий доказ DVD-R диск із копією відеозапису проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_6 та підозрюваного ОСОБА_3 , а саме по АДРЕСА_2 від 05.01.2023 року та зберігається при матеріалах кримінального провадження залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Кропивницького апеляційного суду через Онуфріївський районний суд Кіровоградської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч.3 ст.349, ч.2 ст.394 Кримінального процесуального кодексу України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Подання апеляційної скарги на вирок суду зупиняє набрання ним законної сили та його виконання.

Вручити учасникам процесу копію вироку негайно, після його проголошення. Учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні, направити копію вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя Онуфріївського районного

суду Кіровоградської області ОСОБА_1