Номер провадження: 11-сс/813/1563/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.11.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 25 жовтня 2022 року про відмову в застосуванні до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосування до нього запобіжного заходу у виді домашнього арешту у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000380 від 07 червня 2022 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.332; ч.3 ст.358 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Зміст оскарженого судового рішення.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 25 жовтня 2022 року відмовлено в задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 про застосування до ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.332; ч.3 ст.358 КК України, запобіжного заходу у виді тримання під вартою та до нього застосований запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 у період часу з 23 години по 06 годину, за виключенням необхідності залишити житло під час оголошення повітряної тривоги, з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Строк дії ухвали до 20 грудня 2022 року.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді прокурор відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу та постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого та застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. У якості альтернативного запобіжного заходу визначити заставу у розмірі 400 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що слідчий суддя не врахував специфіку вчинених правопорушень, наявність ризику перешкоджання встановленню істини у кримінальному провадженні та переховування підозрюваного від правосуддя, що вимірюється суворістю можливого покарання.

Прокурор наголосив на обґрунтованості клопотання слідчого, який звернувся до суду з метою забезпечення виконання обов`язків, покладених на підозрюваного у ст.42 КПК України, та які ним порушуються, що є передумовою для забезпечення ризиків, визначених ст.177 КПК України.

Позиції учасників апеляційного розгляду в судовому засіданні.

Прокурор ОСОБА_10 підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Захисник ОСОБА_7 та підозрюваний ОСОБА_8 заперечували проти задоволення апеляційної скарги, просили залишити оскаржену ухвалу слідчого судді без змін.

Мотиви апеляційного суду.

Заслухавши учасників апеляційного розгляду, дослідивши матеріали судового провадження за клопотанням слідчого та доводи, наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Згідно з вимогами ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Слід зазначити, що найбільш значущою гарантією прав людини, встановленою ст.29 Конституції України, є право на свободу та особисту недоторканність. Відповідно до цієї статті передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суддя-доповідач апеляційного суду вважає за необхідне застосувати Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Згідно з приписами ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вирішуючи питання про наявність обґрунтованої підозри поняття якої не міститься в національному законодавстві, слід виходити з його визначення наведеного в практиці Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що наявність «обґрунтованої підозри» у вчиненні правопорушення передбачає «наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла-таки вчинити злочин». Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182), (Erdagoz v. Turkey (Ердагоз проти Туреччини).

Апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про те, що підозра ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.332; ч.3 ст.358 КК України, є обґрунтованою.

Так, органом досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється в тому, що він у невстановлений досудовими розслідуванням час та в невстановленому місці, однак не пізніше кінця лютого 2022 року, діючи із корисних мотивів, з метою особистого збагачення, вступив у злочинну змову із ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_1 та іншими невстановленими в ході досудового розслідування особами, спрямовану на вчинення тяжких злочинів, пов`язаних із організацією незаконного переправлення осіб через державний кордон України, що підлягають мобілізації.

Розуміючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання таких наслідків, ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , спільно із невстановленими особами, розробили єдиний злочинний план, згідно якого вони, відповідно відведеним кожному учаснику злочину ролям, повинні були здійснювати низку дій, спрямованих на організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України та доведення таких дій до кінцевого результату, керівництво такими діями, сприяння вчиненню в тому числі порадами, вказівками, наданням засобів та усуненням перешкод.

Згідно розробленого плану вчинення кримінального правопорушення, відомого усім учасникам злочину, ОСОБА_8 , ОСОБА_11 та інші невстановлені особи, організували незаконне переправлення чоловіків, що підлягають мобілізації, через державний кордон України до Республіки Молдова, шляхом виготовлення фіктивного, тобто без дійсних підстав, офіційного документу, який би засвідчував наявність у особи, яка являється повністю здоровою, захворювання та (або) діагнозу про хворобу - ІІ групи інвалідності, що згідно до постанови Кабінету Міністрів України про «правила перетинання державного кордону України» вважається одним з критеріїв, якими дозволяється перетин кордону чоловікам призовного віку за межі території України.

Реалізуючи свій злочинний план, 31.05.2022 року, більш точний час в ході проведення досудового розслідування встановити не надалось можливим,

ОСОБА_11 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 та іншими невстановленими в ході досудового розслідування особами, будучи на постійному зв`язку з ОСОБА_8 який роз`яснював ОСОБА_11 , що потрібно казати чоловікам призовного віку, для того, щоб впевнити їх на згоду, знаходячись у невстановленому досудовим розслідуванням місці, керуючись корисливим мотивом, із застосуванням кросплатформової системи миттєвого обміну повідомленнями «Телеграм», розпочав листування з ОСОБА_12 , в ході, якої повідомив останньому про те, що має необхідні зв`язки та може організувати і здійснити його незаконне переправлення через державний кордон України до Республіки Молдови, через офіційний пункт пропуску, на підстві підробної довідки про наявність інвалідності ІІ групи.

З метою роз`яснення деталей злочинного плану, ОСОБА_11 призначив ОСОБА_12 , особисту зустріч за адресою: м. Одеса, площа «10 квітня», поблизу кав`ярні у вигляді трамвайного вагону з надписом «№ 5 10 KVITNIA SQUARE».

10.06.2022 року приблизно о 17 год. 03 хв., в ході зустрічі ОСОБА_11 розповів ОСОБА_12 яким чином буде здійснюватись перетин державного кордону, а саме через офіційний пункт пропуску на підставі довідки про нібито наявність у ОСОБА_12 інвалідності ІІ групи та оголосив суму винагороди у розмірі 5000 тисяч доларів США, з них 1500 доларів США він повинен сплатити одразу за виготовлення довідки, а з часом решту за організацію перетину.

Також, ОСОБА_11 пояснив ОСОБА_12 , що для виготовлення довідки про наявність інвалідності ІІ групи необхідно надати дві свої фотокартки та копію паспорта громадянина України.

В подальшому ОСОБА_11 , з метою доведення свого умислу до кінця, щоб впевнити ОСОБА_12 у серйозності своїх намірів став демонструвати свою обізнаність щодо різних способів незаконного перетину державного кордону, можливість усунення перешкод щодо незаконного перетину державного кордону через свої міцні зв`язки з особами з числа прикордонної служби, надавав поради та вказівки щодо дій ОСОБА_12 в момент самого перетинання кордону, піший шлях перетину через державний пункт пропуску з конкретним зазначенням послідовних дій та його морального стану, а також інші поради щодо незаконного перетину державного кордону.

З метою доведення свого злочинного умислу до кінця ОСОБА_11 знаючи що йому потрібно передати ОСОБА_8 частину грошових коштів, згідно розробленого плану, висловив вимогу ОСОБА_12 передати йому грошові кошти в сумі 1500 доларів США, при цьому наголосив, що вказані гроші призначені для виготовлення медичної довідки, яка буде свідчити про наявність ІІ групи інвалідності у ОСОБА_12 та в разі відмови надання коштів, останньому буде відмовлено в організації його незаконного переправлення через державний кордон України.

Також ОСОБА_11 зазначив, що грошові кошти потрібно передати у найближчий час, попередньо узгодивши з ним дату та місце зустрічі для передачі грошей у месенджері «Телеграм». Проте, в ході подальшого спілкування з ОСОБА_12 , ОСОБА_11 повідомив, що може знизити загальну суму, яку потрібно буде сплатити за незаконний перетин через державний кордон України, а саме до 4000 доларів США, якщо останній знайде гроші та перейде через державний кордон України до кінця поточної неділі, тобто до 20.06.2022 року, на що ОСОБА_12 надав свою згоду.

Так, 13.06.2022 року приблизно о 12 год. 11 хв., ОСОБА_11 , реалізуючи спільний злочинний намір, прибув на авто марки «Mersedes» державнй номерний знак « НОМЕР_1 » до магазину «Ева», розташованого за адресою: м. Одеса

вул. Генуєзька, 20, де зустрівся с ОСОБА_12 , та в ході обговорення вказівок щодо перетину державного кордону отримав від ОСОБА_12 раніше обумовлену суму грошових коштів в сумі 1500 доларів США (що відповідно до курсу НБУ станом на 13.06.2022 року складало 43 875 гривень), дві фотокартки ОСОБА_12 та копію паспорта громадянина України, виданого на ім`я ОСОБА_12 та повідомив, що документи для перетину кордону будуть виготовлені за два дні, обговоривши обставини передачі другої частини грошових коштів.

Далі, того ж дня, 13.06.2022 року, більш точний час та місце в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_8 зустрівся з ОСОБА_11 де отримав від останього грошові кошти в сумі 1500 доларів США для виготовлення довідки про наявність ІІ групи інвалідності у ОСОБА_12 , а також отримав дві фотокартки ОСОБА_12 та копію паспорта громадянина України, виданого на ім`я ОСОБА_12 .

В подальшому, ОСОБА_8 , діючи згідно єдиного злочинного плану та відведеної йому ролі, у невстановлений час та місці зустрівся з іншою невстановленою в ході досудового розслідування особою та передав їй грошові кошти в сумі 1500 доларів США, дві фотокартки ОСОБА_12 та копію паспорта громадянина України, виданого на ім`я ОСОБА_12 , з метою подальшого виготовлення підробної довідки про наявність ІІ групи інвалідності у ОСОБА_12 .

Продовжуючи свої злочинні дії, 21.06.2022 року, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, у невстановленому в ході досудового розслідування місці, ОСОБА_8 передав ОСОБА_11 , підроблену довідку про наявність ІІ групи інвалідності у ОСОБА_12

21.06.2022 року о 11 год. 10 хв., ОСОБА_11 , перебуваючи на автомобільній стоянці, навпроти будинку АДРЕСА_2 , зустрівся з ОСОБА_12 , де в ході обговорення подальших дій щодо перетину державного кордону, отримав від ОСОБА_12 другу частину раніше обумовленої суми грошових коштів в сумі 2500 доларів США (що відповідно до курсу НБУ станом на 21.06.2022 року складає 73 137 гривень) за переправлення останнього через державний кордон України, після чого, ОСОБА_11 передав ОСОБА_12 підробну довідку для отримання пільг інвалідами з інвалідністю №16.02-10/675672 від 13.02.2020 року, в якій громадянин ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , значився як особа з інвалідністю ІІ групи, видану за підписом начальника управління соціального захисту населення в Малиновському районі Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради ОСОБА_13 . Після цього, ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 затримано працівниками поліції, а їх протиправну діяльність було припинено.

Апеляційний суд зазначає, що обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.332; ч.3 ст.358 КК України, підтверджується долученими до клопотання слідчого доказами, зокрема: ротоколом прийняття заяви та допиту свідка ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_2 , де останній зазначив обставини за якими він познайомився з особою на ім`я ОСОБА_14 , який запропонував допомогу у незаконному перетині державного кордону України за винагороду у загальній сумі 4000 доларів США; протоколом огляду мобільного телефону належного ОСОБА_12 який було наданопрацівникам поліції для огляду та долучення наявної інформації до матеріалів кримінального провадження. В ході огляду мобільного телефону було зафіксовано та відображено смс - листування через мобільний додаток - месенджер «Телеграм» між заявником та підозрюваним ОСОБА_11 , де останній запропонував свої послуги у вирішенні питання щодо перетину державного кордону України та надавав вказівки у вигляді рекомендацій щодо спілкування із працівниками ДПСУ, в яких можуть виникнути запитання з приводу справжності довідки про інвалідність та інші; протоколом додаткового допиту в якості свідка ОСОБА_12 який показав про обставини вчинення злочину відносно нього підозрюваним ОСОБА_11 , а також обставин, які слугували підставами для затримання ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_1 ; протоколом обшуку транспортного засобу марки «Mersedes E320» чорного кольору, іноземної реєстрації «LAP569» належного підозрюваному ОСОБА_11 від 21.06.2022, в ході якого було виявлено та вилучено предмети здобуті кримінально протиправним шляхом, а саме грошові кошти у сумі 2500 доларів США, які отримав ОСОБА_11 за виготовлення та передачу довідки про отримання пільг інвалідами з інвалідністю ІІ групи з подальшим умислом на використання вказаної довідки для незаконного перетину державного кордону України через пункти пропуску; протоколом огляду місця події, проведеного за адресою: АДРЕСА_3 де навпроти розташовується стоянка для автомобілів, в ході якого ОСОБА_12 добровільно видав отриману ним від ОСОБА_11 довідку про наявність у особи ІІ групи інвалідності, для подальшого незаконного перетину державного кордону; протоколом затримання ОСОБА_11 в порядку ст.208 КК України, одразу після вчинення ним кримінального правопорушення; повідомлення про підозру ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України; протоколом допиту свідка гр. ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 , в ході якого останній на дав свідчення щодо протиправної діяльності ОСОБА_11 , та інших осіб, які причетні до вчинення кримінального правопорушення а також за обставинами вчинення злочину; протоколом огляду мобільного телефону марки «Iphone 11 pro» вилученого у підозрюваного ОСОБА_11 в ході обшуку його транспортного засобу марки «Mersedes E320» чорного кольору, іноземної реєстрації «LAP569» під час огляду якого виявлено смс - листування між ним та іншими невстановленими особами, причетними до вчинення злочину а також особами чоловіками призовного віку, які цікавились шляхом перетину Державного кордону України, вартості організації вказаного перетину та гарантіями від ОСОБА_11 якими він може забезпечити успіх перетину кордону; протоколом огляду мобільного телефону марки «Iphone 12», вилученого в ході обшуку приміщення за адресою: АДРЕСА_1 у ОСОБА_8 , під час огляду якого виявлено смс-чат в мобільному додатку «WhatsApp» з підозрюваним ОСОБА_11 , а також іншою невстановленою особою причетною до вчинення злочину, в яких містяться відомості щодо заявника а також фото файли з підробленими печатками медичних установ, для оформлення фіктивної довідки та подальшої організації незаконного перетину державного кордону України, особою яка не має на це відповідних документів та дозволів; результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій, в ході проведення яких зафіксовано обставини вчинення злочину підозрюваним ОСОБА_11 та іншими матеріалами кримінального провадження в сукупності.

Апеляційний суд вважає, що на даному етапі досудового розслідування вказані докази є вагомими та достатніми для обґрунтування підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

При цьому, відповідно до статей 89, 94 КПК України та Глави 28 КПК України питання про встановлення вини підозрюваного у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, оцінка зібраних доказів на предмет їх достовірності і допустимості відноситься до компетенції суду за наслідками судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення, а підстав для визнання доказів недопустимими, відповідно до ст.87 КПК України в ході апеляційного розгляду не встановлено.

В апеляційній скарзі, як на підстави необхідності застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, прокурор посилається на тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі доведеності його вини.

Так, дійсно, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні, у тому числі тяжкого злочину, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 9 років.

Разом з цим Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що сама по собі тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його вини не може бути підставою для застосування до нього найбільш суворого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

В рішенні «Мамедова проти Росії» (Mamedova v Russia) 7064/05 від 01 червня 2006 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що, хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховуватися від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

Між тим, апеляційний суд погоджується з думкою слідчого судді про те, що, оскільки ОСОБА_8 підозрюється у організації незаконного переправлення осіб через держаний кордон України саме шляхом виготовлення підроблених документів, то обґрунтованим є ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки досудовим розслідуванням ще не встановлено спосіб виготовлення таких документів та місце їх виготовлення.

Крім того, апеляційний суд вважає вірними висновки слідчого судді про те, що підозрюваному ОСОБА_8 при ознайомлені з матеріалами кримінального провадження стануть відомі анкетні дані свідків, які в подальшому, будуть допитуватися безпосередньо судом, у випадку направлення обвинувального акту до суду, а отже, існує ризик, передбачений п.3) ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливий незаконний вплив на свідків, з метою схилити їх до надання неправдивих показань та уникнення кримінальної відповідальності.

При цьому слідчий суддя констатував, що, оскільки підозрюваний ОСОБА_8 частково погоджується з пред`явленою йому підозрою, а стороною обвинувачення не доведено, що останній намагався впливати на свідків чи має намір вчинити такі дії, ризик впливу на свідків підозрюваним є мінімальним.

Між тим, слідчий суддя вважав необґрунтованим посилання сторони обвинувачення на існування в рамках кримінального провадження ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки стороною обвинувачення не надано жодних доказів, які вказують на те, що підозрюваний ОСОБА_8 раніше притягувався до кримінальної відповідальності або відносно нього здійснюється досудове розслідування у інших кримінальних провадженнях.

Крім того, слідчий суддя прийняв до уваги, що підозрюваний ОСОБА_8 частково погоджується з пред`явленою йому підозрою.

Водночас, при встановленні наявності ризиків, необхідністю запобігти яким може обґрунтовуватися обрання підозрюваній особі запобіжного заходу, необхідно виходити із загальних тверджень про наявність певного ризику, передбаченого тим чи іншим пунктом ч. 1 ст. 177 КПК, а існування кожного визнаного ризику має підтверджуватися конкретними фактами, наявність яких має бути переконливо продемонстрована. Зокрема, такий висновок вбачається зі змісту п. п. 85, 86 рішення Європейського Суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Макаренко проти України» (Makarenko v. Ukraine) від 30.01.2018, в якому суд вказав, що «До обґрунтувань, які відповідно до практики Суду вважаються «відповідними» та «достатніми» доводами, входять такі підстави, як небезпека переховування від слідства, ризик чинення тиску на свідків або фальсифікації доказів, ризик змови, ризик повторного вчинення злочину, ризик спричинення порушення громадського порядку, а також необхідність захисту затриманого», «…. Аргументи на користь чи проти звільнення не повинні бути «загальними та абстрактними». Якщо законодавство передбачає презумпцію щодо факторів, які стосуються підстав продовження тримання під вартою, то існування конкретних фактів, що переважають принцип поваги до особистої свободи, має бути переконливо продемонстровано».

При цьому, оцінюючи кожен факт, викладений на підтвердження заявлених стороною обвинувачення ризиків, необхідно оцінювати його у контексті чинників, перелічених у ч. 1 ст. 178 КПК. Вказане вбачається не лише зі змісту відповідної норми, але й практики ЄСПЛ. Зокрема, у п. 58 рішення ЄСПЛ у справі «Бекчієв проти Молдови» (Becciev v. Moldova), заява №9190/03 від 04.10.2005, зазначено: «… Ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню».

Під час апеляційного розгляду було встановлено, що з моменту застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний період доби, останній належним чином виконував покладені на нього процесуальні обов`язки та не намагався переховуватись від органу досудового розслідування та суду.

Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, репутацію підозрюваного, обвинуваченого, тощо.

Так, ОСОБА_8 має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, ОСОБА_8 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, перебуває у цивільному шлюбі, має на утриманні малолітню дитину, яку матеріально забезпечує, постійне місце мешкання, що вказує на наявність у нього відносно міцних соціальних зв`язків.

Відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 Конвенції.

При оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, апеляційний суд використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу обов`язково (поза всяким сумнівом) порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, що передбачена пунктами 1-5 частини 1 статті 177 КПК, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість допустити це в конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Під час апеляційного розгляду прокурор не довів та не зміг обґрунтувати, чому інші більш м`які запобіжні заходи, а ніж тримання під вартою не зможуть запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України та не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_8 .

При цьому, апеляційний суд, оцінюючи вірогідність наявності ризиків, на які посилався прокурор, з сукупністю з доводами слідчого, прийшов до переконання, що доводи, наведені прокурором під час апеляційного розгляду, є по суті припущеннями, які не ґрунтуються на певних фактах чи обставинах.

Ураховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про те, що застосований до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний період доби, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, являється необхідним та достатнім в даному випадку для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_8 під час досудового розслідування.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що слідчим суддею на підставі повного та всебічного дослідження обставин провадження та, відповідно до приписів кримінального процесуального закону зроблений висновок про відсутність підстав для застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Частиною 3 ст.407 КПК України встановлено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити ухвалу без змін;

2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги прокурора ОСОБА_6 , у зв`язку з чим вважає за необхідне залишити її без задоволення, а оскаржену ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись статтями 177, 178, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 25 жовтня 2022 року, якою до ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.332; ч.3 ст.358 КК України, застосований запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , у період часу з 23 години по 06 годину, за виключенням необхідності залишити житло під час оголошення повітряної тривоги, з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4