Житомирський апеляційний суд
Справа №935/425/21 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч. 2 ст. 389 КК України Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2022 року колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю
секретаря: ОСОБА_5

обвинуваченого: ОСОБА_6
прокурора: ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження №0000006 за апеляційною скаргою першого заступника керівника Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Коростишівського районного суду Житомирської області від 18 лютого 2021 року, яким засуджено

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Стрижівка, Коростишівського району, Житомирської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

- за ч. 2 ст. 389 КК України на 2 (два) роки обмеження волі.

Відповідно до ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного судом покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк 1 (один) рік та покладено на нього обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

в с т а н о в и л а:

Як встановив суд, вироком Коростишівського районного суду Житомирської області від 09.07.2020 року ОСОБА_6 був засуджений до покарання у вигляді 240 годин громадських робіт.

Засуджений ОСОБА_6 до Коростишівського РС філії ДУ «Центр пробації» за викликами не з`являвся.

21.01.2021 року ОСОБА_6 поставлений на облік в Коростишівському РС філії ДУ «Центр пробації», де 21.01.2021 ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання у вигляді громадських робіт, а також попереджений про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування покарання.

Для відбування покарання ОСОБА_6 направлений до комунального підприємства «Коростишівський комунальник» та згідно направлення повинен був розпочати відбування покарання з 22.01.2021 року.

28.01.2021 року засуджений ОСОБА_6 , перебуваючи у комунальному підприємстві «Коростишівський комунальник», під особистий підпис був ознайомлений з наказом №16 від 28.01.2021 року про прийняття його для відбування призначеного покарання та графіком виходу на роботу починаючи з 28.01.2021 року, щоденно, в робочі дні з 09-00 до 13-00 годин, а з 01.02.2021 року, щоденно з 08-30 до 12-30 години.

В період з 28.01.2021 року по 11.02.2021 року ОСОБА_6 маючи єдиний протиправний умисел направлений на ухилення від відбування покарання призначеного вироком Коростишівського районного суду Житомирської області у виді 240 годин громадських робіт, достовірно знаючи про порядок та необхідність їх відпрацювання, діючи умисно, не вийшов для виконання призначеного судом покарання, тим самим ухилився від виконання громадських робіт.

За таких умов, ОСОБА_6 , маючи умисел на ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт, порушуючи вимоги ст. 40 КВК України як невихід більше двох разів на протязі місяця на громадські роботи без поважної причини, вчинив ухилення засудженим від відбування покарання у вигляді громадських робіт.

В апеляційній скарзі заступник керівника Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_8 не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження, кваліфікації дій обвинуваченого, вважає, що вирок підлягає скасуванню з підстав неправильного застосування Закону України про кримінальну відповідальність, невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через його м`якість.

Вказує, що суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 389 КК України не врахував невідбуту частину покарання за вироком Коростишівського районного суду від 09.07.2020 року, яким він був засуджений за ст. 126-1 КК України до покарання у виді 240 годин громадських робіт.

На його думку, суд приймаючи рішення про звільнення ОСОБА_6 від призначеного покарання з випробуванням, не в повній мірі врахував вимоги ст.ст. 50, 65 та ч. 1 ст. 71 КК України, а тому неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, що призвело до несправедливо м`якого покарання.

Просить вирок суду щодо ОСОБА_6 скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким призначити йому покарання за ч. 2 ст. 389 КК України - 1 (один) рік обмеження волі. На підставі ч. 1 ст. 71, ст. 72 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Коростишівського районного суду від 09.07.2020 року, призначити ОСОБА_6 остаточне покарання - 1 (один) рік 20 (двадцять) днів обмеження волі. В решті вирок залишити без змін.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, заперечення обвинуваченого ОСОБА_6 на апеляційну скаргу, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновки суду першої інстанції про фактичні обставини кримінального провадження та доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення є обґрунтованими і законними та апелянтом не оспорюються, судовий розгляд даного кримінального провадження здійснювався за спрощеною процедурою визначеною ч. 2 ст. 302 КПК України.

Не оспорюється в апеляційній скарзі також правильність кваліфікації дій ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 389 КК України.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами прокурора про неправильне застосування судом при призначенні покарання обвинуваченому Закону України про кримінальну відповідальність та про м`якість призначеного покарання.

Відповідно з ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Згідно до роз`яснень викладених у п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 року за сукупністю вироків покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин, а також коли новий злочин вчинено після проголошення вироку, але до набрання ним законної сили. При застосуванні правил ст. 71 КК України судам належить враховувати, що остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим, ніж покарання, призначене за новий злочин, і ніж невідбута частина покарання за попереднім вироком.

Як вбачається з матеріалів провадження ОСОБА_6 вчинив нове кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 389 КК України, не відбувши покарання за вироком Коростишівського районного суду Житомирської області від 09.07.2020 року у виді 240 (вісімдесят) годин громадських робіт, а тому суд зобов`язаний був призначити йому покарання за сукупністю вироків, з врахуванням невідбутого покарання за вказаним вироком суду.

Таким чином, ОСОБА_6 ухилився від призначеного покарання за вказаним вироком суду. На переконання колегії суддів, ці обставини свідчать про те, що покарання, призначене йому за вироком Коростишівського районного суду від 09.07.2020 у виді громадських робіт, не досягло своєї мети по виправленню ОСОБА_6 .

За таких обставин, колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції, в частині призначеного покарання підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок його м`якості, неправильного застосування судом положень ст.ст. 71, 72 та ст. 75 КК України.

Призначаючи покарання ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 389 КК України, за правилами ст.ст. 71, 72 КК України, апеляційний суд враховує встановлені судом першої інстанції обставини, що пом`якшують його покарання щире каяття та відсутність обставин, що обтяжують його покарання, дані про його особу, який раніше судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, не працює, має на утриманні малолітню дитину та критичне відношення до скоєного, вважає за необхідне призначити йому остаточне покарання за ч. 2 ст. 389 КК України у виді обмеження волі та частково приєднати невідбуте покарання за вироком від 09 липня 2020 року.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 420 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу заступника керівника Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Коростишівського районного суду Житомирської області від 18 лютого 2021 року щодо ОСОБА_6 , в частині призначеного покарання - скасувати.

Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч. 2 ст. 389 КК України - 1 (один) рік обмеження волі.

Відповідно до ст.ст. 71, 72 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутого покарання, призначеного вироком Коростишівського районного суду від 09 липня 2020 року визначити ОСОБА_6 остаточне покарання - 1 (один) рік 20 (двадцять) днів обмеження волі.

Початок строку відбування покарання обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

В решті вирок залишити без змін.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана безпосередньо до Касаційного Кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді: