ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3340/22 Справа № 184/881/21 Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_1
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2022 року м.Кривий Ріг

09 листопада 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривий Ріг матеріали контрольного провадження за апеляційними скаргами захисника та обвинуваченого на ухвалу Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 20 жовтня 2022 року, якою продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_5 , обвинуваченому за ч.3 ст.185, ч.3 ст.186 КК України,-
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 20 жовтня 2022 року продовжений ОСОБА_5 строк тримання під вартою до 18 грудня 2022 року за обвинуваченням останнього у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.3 ст.186 КК України. Мотивуючи вказане рішення, суд зазначив, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.185, ч.3 ст.186 КК України, за якими законом України про кримінальну відповідальність передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до восьми років, а також, що ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу, не зникли та не змінились під час розгляду клопотання. Вік та стан здоров`я дозволяють застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
На зазначену ухвалу захисник та обвинувачений подали апеляційні скарги, в яких просять ухвалу суду скасувати та ухвалити нову, якою змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт. Зазначають, що суд першої інстанції безпідставно продовжив ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою. Судом не взято до уваги, що судовий розгляд кримінального провадження триває вже більше року. Не проведена перевірка ДБР за заявою ОСОБА_5 про застосування до нього під час проведення досудового розслідування незаконного впливу з боку працівників поліції, за результатами яких можуть бути виявлені обставини, які тягнуть визнання будь-яких доказів недопустимими. Вказують, що судом першої інстанції не взято до уваги, що ОСОБА_5 має хвору дружину та двох неповнолітніх дітей, з якими жив разом.
Заслухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали контрольного провадження, колегія суддів доходить наступного.
Відповідно до ч. 5 ст. 394 КПК України ухвала суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку обвинуваченим, його захисником, законним представником, прокурором.
Згідно вимог ст. 12 КПК України кожен, кого затримано через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення або інакше позбавлено свободи, повинен бути в найкоротший строк доставлений до слідчого судді для вирішення питання про законність та обґрунтованість його затримання, іншого позбавлення свободи та подальшого тримання. Таким чином, законність та обґрунтованість обмеження права на свободу та особисту недоторканність має бути перевірена судом у найкоротший строк.
Згідно з практикою Європейського Суду, зокрема рішенням у складі Великої палати у справі «Labita v.Italy» від 06.04.2000 р., тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи.
Як встановлено з наданих судом першої інстанції матеріалів, запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 продовжений під час судового провадження в суді першої інстанції на 60 днів до 18.12.2022 року включно.
Вирішуючи питання щодо обґрунтованості та законності застосованого до ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, колегія суддів враховує, що він обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.3 ст.186 КК України, які відповідно до вимог ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, з санкцією до 8 років позбавлення волі. Судовий розгляд кримінального провадження не закінчено, у зв`язку з чим, враховуючи принцип безпосереднього дослідження доказів судом, обвинувачений може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків по даному кримінальному провадженні з метою уникнення кримінальної відповідальності, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, з огляду на те, що раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих кримінальних правопорушень, не працевлаштований, ніяких дій на працевлаштування не вживав.
З урахуванням цього, колегія суддів зазначає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не буде гарантувати виконання ОСОБА_5 своїх процесуальних обов`язків.
Можливість застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою передбачають вимоги 183 КПК України. Вік та стан здоров`я обвинуваченого дозволяє застосувати до нього запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Тяжкість, характер та обставини інкримінованого злочину свідчить про вагомість заявлених ризиків, які дійсно на теперішній час не зменшились, і яким не здатні запобігти більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою.
Наявність та міцність соціальних зв`язків і дані, що характеризують обвинуваченого, не спростовують і не зменшують ризики, передбачені ст. 177 КПК України. Ці обставини існували і на час вчинення інкримінованого обвинуваченим злочину, та жодним чином не виступили стримуючим фактором в його поведінці.
Апеляційний розгляд проводиться в порядку ст. 422-1 КПК України, тому доводи апелянтів про недопустимість доказів підлягають перевірці судом першої інстанції під час судового розгляду кримінального провадження.
При цьому, відсутність, на даний час, фактів втечі обвинуваченого чи впливу на свідків, жодним чином не свідчить про неможливість вчинення ним цих дій в подальшому. Фактично, його належна процесуальна поведінка та не вчинення дій, визначених у ст. 177 КПК України, зумовлено не його високими моральними якостями, а дієвістю обраного запобіжного заходу.
Розглядаючи можливість застосування до обвинуваченого будь-якого альтернативного запобіжного заходу, колегія суддів зазначає, що наразі «достатніми» та «належними» підставами тримання обвинуваченого під вартою є не лише очікування суду, а дотримання балансу між можливими наслідками його звільнення та безпекою суспільства, яке вимагає ізоляції осіб, які з встановленою вірогідністю здатні завдати істотної шкоди правам та свободам інших осіб, що в даному випадку, повністю виправдовує подальше утримання обвинуваченого під вартою.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд дійшов законного та обґрунтованого висновку про продовження застосування стосовно ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки обмеження його права на свободу в даному випадку є виправданим та необхідним, через неможливість в жодний інший спосіб запобігти його втечі та забезпечити належне виконання ним своїх процесуальних обов`язків.
Таким чином, перевіривши ухвалу суду в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що підстави для її скасування відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404 407, 422-1 КПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги захисника та обвинуваченого залишити без задоволення.
Ухвалу Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 20 жовтня 2022 року, про продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді