Справа № 504/1178/20
Номер провадження 1-кп/504/342/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.03.2023 рокусмт.Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

секретаря - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Доброслав кримінальне провадження № 0001394 від 31.12.2019 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Тульчин Вінницької області, громадянина України, українця за національністю, з середньою освітою, працюючого на посаді сантехника у будівельній компанії «Баутех», який має на утриманні 2 неповнолітніх дітей 2007 та 2013 років народження, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий, -

-за ч.1 ст.286 КК України, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_5 обвинувачується у тому, 31 грудня 2019 року, приблизно о 17.10 годині, керував технічно справним легковим автомобілем марки Volkswagen Passat, номерний знак НОМЕР_1 , та здійснював рух по проїзній частині авто дороги Р-55 «Одеса - Вознесенськ - Новий Буг» через с. Доброслав Лиманського району Одеської області, від м. Одеса у напрямку до м. Вознесенськ.

Так, здійснюючи рух у лівій смузі по вказаній автодорозі на 47 км. + 120 м. на ділянці, на якій організований двосторонній рух і проїзна частина має по дві смуги для руху у протилежних напрямках та наближаючись до мопеду Suzuki, без номерного знаку, рама № НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_6 , котрий рухався попереду, у попутному з ним напрямку, порушуючи «Правила дорожнього руху» України, будучи неуважним, проявляючи злочинну самовпевненість, не вибрав безпечну швидкість руху та безпечну дистанцію, внаслідок чого не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, не впорався з керуванням та допустив зіткнення передньою частиною автомобіля марки Volkswagen Passat, номерний знак НОМЕР_1 з задньою частиною мопеду Suzuki, без номерного знаку, рама № НОМЕР_2 , що спричинило втрату керування та подальше падіння мопеду та його водія на дорожнє покриття.

За результатами дорожньо-транспортної події водій мопеду Suzuki, без номерного знаку, рама № НОМЕР_2 , ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої скелетної травми у вигляді закритого осколкового перелому діафізів нижньої третини кісток лівої гомілки, перелом гілок лонної кістки справа, перелом акроміального кінця лівої ключиці. Вказані ушкодження могли бути спричинені дією тупих твердих травмуючих предметів, не виключно, що такими предметами могли бути деталі транспортного засобу та поверхня дорожнього покриття та могли бути отримані 31.12.2019 року при ДТП за короткий проміжок часу. Сукупність ушкоджень, які складають комплекс закритої скелетної травми призвели до тривалого розладу здоров`я і за цим критерієм згідно з п. п. 4.6, 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 р., відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Таким чином, водій ОСОБА_5 допустив порушення вимог пунктів 2.3. б); 12.1; 12.3.; 12.4; 12.9 б); 13.1. «Правил дорожнього руху» України, якими передбачено:

п. 2.3. «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) «Бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

п.12.1 «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним».

п.12.3 «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій обєктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди»;

п.12.4 «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год».

п. 12.9 «Водієві забороняється:

б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4 - 12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3:29, 3:31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "і" пункту 30.3 цих Правил»;

п.13.1 «Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу»;

Отже, водій автомобіля Volkswagen Passat номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_5 , належним виконанням вимог пунктів 12.4; 12.9 б) Правил дорожнього руху України, мав технічну можливість запобігти зіткненню та його фактичні дії перебувають у причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної події.

Дії ОСОБА_5 органами досудового слідства кваліфіковані за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

В ході судового розгляду кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_5 заявив клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності в зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження просив закрити.

Захисник ОСОБА_4 підтримав заявлене обвинуваченим клопотання, яке просить задовольнити.

Прокурор Доброславської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 не заперечував проти задоволення клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, залишивши вирішення вказаного питання на розсуд суду.

Потерпілий ОСОБА_6 та його представник ОСОБА_7 заперечували проти задоволення клопотання обвинуваченого, вказуючи на той факт, що обвинувачений неодноразово ухилявся від явки до суду чим умисно затягував процес розгляду справи,

Вислухавши думку учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Крім того, ст.44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Положеннями ст.49 КК України визначено: строки давності з огляду на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.

Строк давності - це передбачений ст.49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, від кримінальної відповідальності.

Таким чином, згідно приписів вказаної статті особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули встановлені законом строки, обчислення яких призупиняється в разі ухилення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, від досудового розслідування або суду та переривається у випадку скоєння зазначеною особою нового кримінального правопорушення.

Ухвалою Верховного Суду від 22.05.2018 року № 665/2387/14-к встановлено, якщо строк давності сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду, то особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальна справа щодо цієї особи.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, відповідно до ст. 12 КК України у редакції Закону від 15 листопада 2011 року № 4025-УІ, яка діяла на час вчинення кримінального правопорушення, є злочином невеликої тяжкості, відповідно до чинної ст. 12 КК України у редакції Закону від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII, зазначене кримінальне правопорушення віднесено до нетяжких злочинів .

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України в редакції Закону № 1183-VII від 08.04.2014 року, яка діяла на час вчинення кримінального правопорушення, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до набрання вироком законної сили минули три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі.

Чинні положення п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України у редакції Закону від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII передбачають, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до набрання вироком законної сили минули три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Аналогічні висновки викладені Об`єднаною палатою Касаційного кримінального суду Верховного Суду в постанові від 06 грудня 2021 року у справі № 521/8873/18 (провадження № 51-413 кмо 21).

З 01 липня 2020 року змінено санкцію ч. 1 ст. 286 КК України (зміни внесено, згідно з Законом № 2617-VIII від 22.11.2018 року).

Згідно з ч. 1 ст. 286 КК України (у редакції Закону № 2617-VIII від 22.11.2018 року), порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження карається штрафом від трьох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.

У той же час, на момент вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення (злочину) 31.12.2019 року за ч. 1 ст. 286 КК України (у редакції Закону № 586-VI від 24.09.2008 року) передбачалося покарання за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження у виді штрафу від двохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

В силу вимог ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 284 КПК України зазначено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

За правилами ч. 8 ст. 284 КПК України , закриття кримінального провадження або ухвалення вироку з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої цієї статті, не допускається, якщо підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. В цьому разі кримінальне провадження продовжується в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ч. 4 ст. 286 КПК України , якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до ч. 3 ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

З урахуванням вимог ст. 5 КК України, редакція ч. 2 ст. 12, ч. 1 ст. 49, ч. 1 ст. 286 КК України, що діяла на момент вчинення ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення (злочину), пом`якшує кримінальну відповідальність, поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі та поширюється на обвинуваченого ОСОБА_5 , який вчинив кримінальне правопорушення (злочин) до 01.07.2020 року, тобто, до набрання таким законом чинності.

Таким чином на час розгляду даного клопотання зазначені строки давності притягнення ОСОБА_5 до відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, а саме три роки, минули.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 , підтримав подане його адвокатом клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та надав на це свою згоду. Крім того, судом було роз`яснено обвинуваченому наслідки такого закриття, а також те, що підстава з якої обвинувачений звільняється від кримінальної відповідальності не є реабілітуючою. При цьому обвинувачений ствердно відповів, що розуміє наслідки такого звільнення.

Відповідно до матеріалів справи, із врахуванням положень ст. 49 КК України , суд дійшов висновку, що перебіг давності притягнення до кримінальної відповідальності не зупинявся та не переривався.

Дослідивши посилання потерпілого про ухилення обвинуваченого ОСОБА_5 від участі у судових засіданням судом встановлено наступне. Обвинувачений дійсно декілька разів не з`являвся в судові засідання призначені судом, проте такі неявки не визнавались судом як неповажні, обвинуваченим та його захисником надавались суду підтвердження(зайнятість в інших судових засіданнях, перебування на військовій службі у військовій частині НОМЕР_3 ). До обвинуваченого не застосовувались заходи процесуального примусу, провадження у справі не зупинялось. А отже суд дійшов висновку, що обвинувачений не ухилявся від досудового розслідування та суду та не вчинив нового злочину, в реєстрі матеріалів досудового розслідування відсутні відомості про зупинення досудового розслідування у кримінальному провадженні, а також відсутні будь-які дані про вчинення ОСОБА_5 іншого кримінального правопорушення чи його ухиляння від явки на виклик слідчого, прокурора чи суду.

Враховуючи вище наведене, перевіривши законність заявленого клопотання та отримавши згоду на таке звільнення обвинуваченого, суд вважає клопотання обвинуваченого, обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення і приходить до висновку про можливість закриття кримінального провадження за ч. 1 ст.286 КК України та звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 286 КК України , у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Стосовно заявленого потерпілим ОСОБА_6 цивільного позову суд зазначає наступне: порядок вирішення цивільного позову в кримінальному провадженні регламентований главою 9 КПК України.

Нормами кримінального процесуального закону, зокрема ст.129 КПК України, встановлено, що рішення про повне або часткове задоволення цивільного позову може бути винесене лише у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення і ухвалення обвинувального вироку чи винесення постанови про застосування до особи примусових заходів виховного або медичного характеру.

Вирішення цивільного позову при звільненні особи від кримінальної відповідальності із закриттям провадження по справі суперечить вказаним вище нормам закону.

Враховуючи системний аналіз зазначених норм КПК України, суд прийшов до висновку, що цивільний позов не підлягає розгляду у випадках закриття кримінального провадження як на досудовому розслідуванні, так і в суді.

В той же час, у випадку закриття кримінального провадження на встановлених КПК України підставах, суд зобов`язаний роз`яснити цивільному позивачеві його право пред`явити аналогічний позов у порядку цивільного судочинства.

Тому, в зв`язку із звільненням обвинуваченого ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності у зв`язку із спливом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, заявлений потерпілим ОСОБА_6 ,. цивільний позов підлягає залишенню без розгляду, що за змістом ч.7 ст.128 КПК України не перешкоджає пред`явленню позову в порядку цивільного судочинства.

Судові витрати та речові докази у даному кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався.

Долю речових доказів слід вирішити відповіно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі ст.5, 12, 44, 49 КК України, керуючись ст.ст.284, 285-286, 288, 370, 371, 372, 381, 382, 395 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

Клопотання ОСОБА_5 - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.1 КК України на підставі ст.49 КК України - у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження № 0001394 від 31.12.2019 року відносно ОСОБА_5 про обвинувачення у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України - закрити на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України, у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про відшкодування майнової та моральної шкоди - залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Комінтернівський районний суд Одеської області.

Суддя: ОСОБА_1