Провадження №1-кп/127/1176/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2022 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

особи щодо якої розглядається клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_4 ,

законного представника особи щодо якої розглядається клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_5 ,

захисника особи щодо якої розглядається клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6

розглянувши в закритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні № 0000463 відносно

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, громадянина України, з неповною середньою освітою, непрацюючого, особа з інвалідністю з дитинства, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення суспільно-небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, -

Встановив

20.08.2021 близько 00:12 год. в нічну пору доби, ОСОБА_4 , перебуваючи на території «Мотузкового парку», що знаходиться в парку «Дружби народів» за адресою: м. Вінниця вул. Андрія Первозванного, помітив біля дерев`яної будівлі велосипед ТМ «Ardis», моделі «Santana 26» чорного кольору з вишневими вставками, який належить ОСОБА_7 .

Скориставшись відсутністю власника та сторонніх осіб, шляхом вільного доступу ОСОБА_4 викрав вказаний велосипед ТМ «Ardis», моделі «Santana 26» чорного кольору з вишневими вставками, ринкова вартість якого згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 5950/21-21 від 14.09.2021 становить 1417 гривень 50 копійок.

Після чого, ОСОБА_4 з місця вчинення правопорушення зник та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим завдав ОСОБА_7 матеріальної шкоди на загальну суму 1417 гривень 50 копійок.

Прокурор ОСОБА_3 вважає за можливе задовольнити клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_4 , оскільки за висновком проведеної судово-психіатричної експертизи ОСОБА_4 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді примусового лікування в психіатричній лікарні із звичайним режимом нагляду.

Захисник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_6 не заперечив проти задоволення клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно підзахисного.

Законний представник ОСОБА_4 ОСОБА_5 в судовому засіданні зазначила, що вона цілком розуміє характер медичних заходів, що потребує її син ОСОБА_4 за вчинення крадіжки. Вона являється особою з інвалідністю ІІ гр. З батьком ОСОБА_4 вона давно не проживає та вона самостійно виховує сина. Біологічний батько ОСОБА_4 є психічнохворою людиною, вихованням сина не займається, аліменти не сплачує та матеріально не допомагає. Син являється інвалідом з дитинства. Вона забезпечує сина усім необхідним, в межах своїх можливостей. Слідкує за систематичністю проходження сином курсу лікування в КНП «Вінницька обласна клінічна психоневрологічна лікарня ім. акад. О.І. Ющенка ВОР». Не заперечує щодо застосування примусових заходів медичного характеру відносно сина.

ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечив проти задоволення клопотання щодо застосування відносно нього примусових заходів медичного характеру, зазначивши, що це дійсно він вчинив крадіжку велосипеду.

Потерпілий ОСОБА_7 до суду не з`явився, однак від нього до суду надійшла письмова заява про розгляд кримінального провадження без його участі. Претензій матеріального та морального характеру до ОСОБА_4 не має. Щодо міри покарання покладається на розсуд суду.

В обґрунтування поданого клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_4 сторона обвинувачення посилається на наступні докази, які були досліджені судом безпосередньо в судовому засіданні, а саме:

-витяг з ЄРДР № 0000463;

-витяг з журналу єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинене кримінальне правопорушення та інші події Відділення № 1 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області;

-протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення та іншу подію від 20.08.2021, підписаний заявником ОСОБА_7 ;

-протокол зняття показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- та кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- та кінозйомки, відеозапису від 23.08.2021 з DVD-R диском до нього, на якому міститься відеозапис вилучений з «Мотузкового парку», що знаходиться в парку «Дружби народів» за адресою: м. Вінниця вул. Андрія Первозванного;

-заява ОСОБА_5 законного представника неповнолітнього ОСОБА_4 згідно якої, ОСОБА_5 в присутності сина ОСОБА_4 добровільно видала працівникам поліції велосипед, який її син ОСОБА_4 20.08.2021 викрав в парку «Дружби народів»;

-протокол огляду місця події від 01.09.2021 з ілюстративною таблицею до нього;

-протокол огляду предмету від 02.09.2021 з фототаблицею до нього;

-протокол огляду матеріалів відеозапису від 03.09.2021;

-висновок судово-товарознавчої експертизи № 5950/21-21 від 14.09.2021 згідно якого, ринкова вартість наданого на експертизу велосипеда ТМ «Ardis», моделі «Santana 26» при умові незмінності товарного виду, робочого стану та виконанні всіх відповідних функцій останнього станом на 20.08.2021 становила 1417,50 грн. (одна тисяча чотириста сімнадцять грн. 50 коп.);

-висновок амбулаторної комісійної судово-психіатричної експертизи № 338 від 07.12.2021;

-висновок стаціонарної комісійної судово-психіатричної експертизи № 152 від 23.12.2021 згідно якого, в період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, ОСОБА_4 страждав на хронічне психічне захворювання у вигляді розумової відсталості легкого ступеня із значними відхиленнями у поведінці, які потребують особливої уваги та лікування (F70.1); параноїдної шизофренії (F20.0). В період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, ОСОБА_4 не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. В теперішній час ОСОБА_4 страждає на хронічне психічне захворювання у вигляді розумової відсталості легкого ступеня із значними відхиленнями у поведінці, які потребують особливої уваги та лікування (F70.1); параноїдної шизофренії (F20.0). В теперішній час ОСОБА_4 не може усвідомлювати значення своїх та керувати ними. ОСОБА_4 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді примусового лікування в психіатричній лікарні із звичайним режимом нагляду.

Заслухавши думки учасників судового провадження, дослідивши матеріали клопотання та проаналізувавши надані докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 , перебуваючи в стані неосудності, вчинив суспільно-небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність. Винуватість ОСОБА_4 у вчиненому ним суспільно-небезпечному діянні доведена доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Органами досудового розслідування, дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Разом з тим, оцінивши в сукупності дослідженні по справі докази та даючи їм юридичну оцінку, суд дійшов до висновку, що органом досудового розслідування були порушені вимоги кримінального та кримінально-процесуального законів в частині викладених фактичних обставин вчинення ОСОБА_4 суспільно-небезпечного діяння.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КК України кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Згідно вимог ст. 18, ст. 19 КК осудність є обов`язковою ознакою суб`єкта злочину, що характеризується таким психічним станом особи, при якому вона під час вчинення злочину здатна усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Здатність особи під час вчинення злочину усвідомлювати свої дії (бездіяльність) означає правильне розуміння фактичних об`єктивних ознак злочину - об`єкта посягання, суті діяння, обстановки, часу і місця, способу його вчинення, його суспільно небезпечних наслідків тощо. Така здатність повинна бути пов`язана з можливістю контролювати, керувати своїми вчинками. Свідомість і воля взаємозалежні й лише в сукупності виступають передумовою визнання особи винною.

Натомість неосудною визнається така особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого КК, не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки.

Поняття неосудності включає в себе співвідношення медичного (біологічного) і юридичного (психологічного) критеріїв. Медичний критерій полягає у наявності у особи психічного захворювання, що істотно впливає на свідомість і волю людини (хронічне психічне захворювання, тимчасовий розлад психічної діяльності, недоумство, інший хворобливий стан психіки). Юридичний - у нездатності особи під час вчинення суспільно небезпечного діяння усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними. При цьому юридичний критерій виражається двома ознаками: 1) інтелектуальною - особа не може усвідомлювати фактичну сторону своїх дій (бездіяльності) та/або не здатна усвідомлювати їх суспільно небезпечний характер; 2) вольовою - особа не може керувати своїми діями (бездіяльністю) внаслідок руйнування психічною хворобою її вольової сфери.

Особу може бути визнано неосудною тільки тоді, коли встановлена одна з ознак критерію юридичного на підставі хоча б однієї з ознак критерію медичного.

Виходячи з положень статей 23, 24 КК України умисел є однією з форм вини, яка включає в себе інтелектуальну та вольову ознаки: усвідомлення характеру свого діяння, передбачення його наслідків та бажання чи свідоме допускання їх настання.

Усвідомлення означає розуміння не лише фактичних обставин вчиненого діяння, які стосуються об`єкта, предмета, об`єктивної сторони складу конкретного злочину, а і його негативного соціального значення у виді суспільної небезпеки. Зокрема, при вчиненні замаху на вбивство винний не усвідомлює, що він порушує право на життя.

Передбачення є адекватним розумовим уявленням особи про неминучість чи можливість конкретних результатів своєї дії (бездіяльності). Бажання полягає у прагненні досягти чітко визначеної мети і спрямованості волі на її досягнення.

Таким чином, умисна форма вини передбачає правильне відображення у свідомості суб`єкта як фактичних, так і юридичних ознак злочину, обов`язковою передумовою чого є осудність.

Мотив злочину - це усвідомлене особою внутрішнє спонукання, яке викликає намір діяти певним чином. Мету становить конкретно сформульоване уявлення про бажаний наслідок свого діяння та спрямованість на його досягнення в обраний спосіб.

Мотивованість та цілеспрямованість є ознаками усвідомленої вольової діяльності людини. Прояв таких ознак є неможливим у разі порушень психічних функцій, за яких особа нездатна усвідомлювати характер і значення своїх діянь та керувати ними. Зазначене кореспондується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 26 червня 2019 року в справі № 202/5997/17.

Відповідно до дослідженого судом висновку стаціонарної судово-психіатричної експертизи № 152 від 23.12.2021, в період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, ОСОБА_4 страждав на хронічне психічне захворювання у вигляді розумової відсталості легкого ступеня із значними відхиленнями у поведінці, які потребують особливої уваги та лікування (F70.1); параноїдної шизофренії (F20.0). В період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, ОСОБА_4 не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_4 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді примусового лікування в психіатричній лікарні із звичайним режимом нагляду. Тобто, у ОСОБА_4 встановлено наявність як медичного критерію (хронічне психічне захворювання у вигляді розумової відсталості легкого ступеня із значними відхиленнями у поведінці, які потребують особливої уваги та лікування; параноїдної шизофренії), так і інтелектуальної й вольової ознак юридичного критерію (нездатність усвідомлювати свої дії та керувати ними).

В свою чергу, згідно ч. 3 ст. 503 КПК України кримінально-правова оцінка суспільно небезпечного діяння, вчиненого у стані неосудності, повинна ґрунтуватися лише на відомостях, які характеризують суспільну небезпеку вчинених дій. При цьому не враховуються попередня судимість, факт вчинення раніше кримінального правопорушення, за який особу звільнено від відповідальності або покарання, факт застосування до неї примусових заходів медичного характеру.

Враховуючи, що стан неосудності пов`язаний з відсутністю у особи інтелектуальної та вольової ознак, з ним несумісні наявність у свідомості особи чітко сформованих мети й мотиву як ознак суб`єктивної сторони злочину, тому встановлення будь-якої форми вини (умислу чи необережності) у діях неосудної особи об`єктивно є неможливим. Юридична оцінка суспільно небезпечному діянню в такому випадку повинна надаватись, виходячи з фактичних обставин скоєного та наслідків, що настали.

Таким чином, не вірним є зазначення органом досудового розслідування того, що ОСОБА_4 діяв з прямим умислом та корисливим мотивом, тоді як ОСОБА_4 на час вчинення відповідного діяння, не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Враховуючи наведене, аналізуючи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку суд вважає, що дії ОСОБА_4 є суспільно-небезпечним діянням, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Відповідно до ст. 503 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що 1) особа вчинила суспільно небезпечне правопорушення у стані неосудності.

В судовому засіданні знайшло підтвердження те, що 20.08.2021 суспільно-небезпечне діяння вчинене ОСОБА_4 , який в момент його вчинення за висновком проведеної під час досудового розслідування судово-психіатричної експертизи № 152 від 23.12.2021 не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого КК України, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Згідно ст. 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги і лікування у примусовому порядку

При цьому, згідно п.п. 3, 9 Порядку застосування примусових заходів медичного характеру в психіатричних закладах до осіб, які хворі на психічні розлади і вчинили суспільно небезпечні діяння, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України № 397 від 08.10.2001 «Про затвердження нормативно-правових документів з окремих питань щодо застосування примусових заходів медичного характеру до осіб, які страждають на психічні розлади», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.03.2002 за № 215/6503, вид примусового заходу медичного характеру залежить від характеру та тяжкості психічного захворювання в особи, тяжкості вчинення нею діяння з урахуванням її ступеня суспільної небезпечності. Примусові заходи медичного характеру здійснюються у психіатричних закладах з відповідними умовами нагляду за наявності рішення суду й акта судово-психіатричної експертизи з відповідними висновками про характер та тяжкість психічного захворювання в особи, ступінь її суспільної небезпечності для себе або інших осіб за характером її захворювання і медичних підстав для застосування відповідного примусового заходу медичного характеру.

Відповідно до ч. 2 ст. 513 КПК України, визнавши доведеним, що особа, яка вчинила суспільно - небезпечне діяння, у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

На підставі викладеного, приймаючи до уваги, що ОСОБА_4 вчинив суспільно - небезпечне діяння у стані неосудності, який виключає можливість застосування до нього покарання, враховуючи характер та тяжкість захворювання, тяжкість вчиненого суспільно-небезпечного діяння, суд вважає, що ОСОБА_4 потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру, тому суд відповідно до норм ст. 513 КПК України постановляє ухвалу про застосування відносно ОСОБА_4 примусових заходів медичного характеру.

Обираючи вид примусових заходів медичного характеру ОСОБА_4 суд враховує характер та тяжкість вчиненого ним діяння, тяжкість та характер захворювання, ступень небезпечності психічно хворого, який вчинив суспільно-небезпечне діяння та представляє небезпеку для суспільства і вважає за необхідне застосувати до нього примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним режимом нагляду.
Згідно положень ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Питання щодо речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Згідно з ч. 2 ст. 124 КПК України суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта у разі ухвалення обвинувального вироку.

Разом з тим, згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 07.07.1995 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат», судові витрати покладаються тільки на засуджених.

Отже, покладення судових витрат за проведення експертизи ухвалою про застосування примусових заходів медичного характеру чинним кримінальним процесуальним законодавством не передбачено, тому судові витрати в кримінальному провадженні за проведення судово-товарознавчої експертизи № 5950/21-21 від 14.09.2021 компенсуються за рахунок держави.

Запобіжний захід до особи, стосовно якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного характеру не застосовувався.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 100, 174, 370-372, 395, 498, 503, 508, 512, 513 КПК України, ст.ст. 11, 18, 19, 23, 24, 32, 93, 94 КК України, суд -

Ухвалив

Клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні № 0000463 відносно ОСОБА_4 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи медичного характеру, у вигляді госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Арешт накладений ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 06.09.2021 на майно, яке вилучено під час огляду місця події 02.09.2021, в рамках кримінального провадження № 0000463 внесеного до ЄРДР 21.08.2021, а саме: велосипед марки «ARDIS», чорного кольору з вишневими вставками та кросівки фірми «Adidas», білого кольору скасувати.

Речовий доказ по кримінальному провадженню, а саме: велосипед марки «ARDIS», чорного кольору з вишневими вставками, переданий на зберігання, згідно квитанції № 63, до камери зберігання речових доказів відділення поліції №1 Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області повернути власнику ОСОБА_7 .

Речовий доказ по кримінальному провадженню, а саме: кросівки фірми «Adidas», білого кольору, передані на зберігання, згідно квитанції № 64, до камери зберігання речових доказів відділення поліції №1 Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області повернути власнику ОСОБА_4 .

Речовий доказ по кримінальному провадженню, а саме: DVD-R диск із відеозаписом вилученим з «Мотузкового парку», що знаходиться в парку «Дружби народів», що за адресою: м. Вінниця, вул. Андрія Первозваного, приєднаний до матеріалів кримінального провадження залишити при матеріалах кримінального провадження.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: