справа № 631/459/19
провадження № 1-кп/631/90/23
У Х В А Л А

про продовження строку дії запобіжного заходу

у вигляді тримання під вартою

16 березня 2023 року смт Нова Водолага

Нововодолазький районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілої, законного представника ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

представника потерпілих ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні залу судових засідань № 2 Нововодолазького районного суду Харківської області справу з єдиним унікальним № 631/459/19 за кримінальним провадженням, внесеним до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08 травня 2019 року під № 0000186 щодо вчинення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

В С ТА Н О В И В:

В провадженні Нововодолазького районного суду Харківської області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08 травня 2019 року під № 0000186 щодо вчинення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Через канцелярію суду прокурор Харківської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 надав клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_4 , що було зареєстроване 15 березня 2023 року за вхідним № 1467/23-вх, яке підтримав у судовому засіданні.

В обгрунтування клопотання зазначив про продовження існування у провадженні обставин, визначених пунктами 1, 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Вважав за необхідне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченої, зважаючи на вагомість наявних доказів у вчиненні ОСОБА_9 кримінального правопорушення, та існування на даний час ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. Підстави для зміни міри запобіжного заходу, на думку прокурора, відсутні, а характеризуючи особистість ОСОБА_9 дані не змінилися. А тому з метою забезпечення виконання обвинуваченою, покладених на неї процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні, беручи до уваги неможливість запобігання вищезазначеним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, прокурор просив продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченої на строк 60 днів.

Захисник ОСОБА_5 через електронну пошту суду надав заперечення на клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_4 , що було зареєстроване 16 березня 2023 року за вхідним № 449/23-вх, яке підтримав у судовому засіданні. Зазначив, що заявлені ризики не відповідають дійсності, є необґрунтованими та не підтвердженими. Обмеження права на свободу та особисту недоторканність є неспіврозмірним, таким, що не відповідає законності та поставленим завданням кримінального провадження. Існування ризиків прокурором не доведено. Просив урахувати довготривале тримання обвинуваченої під вартою та змінити тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід, а саме, домашній арешт.

Обвинувачена ОСОБА_9 заперечувала проти продовження дії обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Вказала, що ризики зазначені прокурором не існують, є необґрунтованими та не підтвердженими. Просила змінити тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід, а саме, домашній арешт, запевнила, що не буде переховуватися від суду.

Представник потерпілих адвокат ОСОБА_8 підтримав клопотання прокурора, посилаючись на наявність ризиків, визначених пунктами 1, 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Потерпіла, законний представник ОСОБА_6 , потерпілий ОСОБА_7 підтримали думку свого представника.

Вислухавши позиції сторін з приводу заявленого клопотання, дослідивши матеріали кримінального провадження в межах питання, яке вирішується, суд дійшов наступного.

Положеннями ч. 1 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Частиною 3 ст. 115 КПК України встановлено, що під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема, переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (ч. 1 ст. 177 КПК України).

Перелік запобіжних заходів, які підлягають застосуванню наведений у статті 176 Кримінального процесуального кодексу України, при цьому як вказано у частині 3 наведеної норми, найбільш суворим запобіжним заходом є тримання під вартою.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, поміж іншого, до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років (п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України) .

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Приписами ст. 178 КПК України передбачені обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, у тому числі: тяжкість покарання, яке загрожує відповідній особі, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, в тому числі наявність родини та утриманців, наявність постійного місця роботи, наявність судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувались раніше та інші обставини.

Судом встановлено, що за обставин, викладених у сформульованому обвинуваченні, у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_4 висунуто обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України. Кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 115 КК України, відповідно до приписів ст. 12 КК України, відноситься до особливо тяжких злочинів і передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років.

18 січня 2023 року ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

ОСОБА_4 за станом здоров`я не має специфічних особливостей, до осіб з інвалідністю не відноситься.

Обвинувачена має прийнятну репутацію, за місцем мешкання характеризується посередньо, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, є вдовою, тимчасово непрацююча, що свідчить про відсутність стійких соціальних зв`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (наприклад, пункт 32 рішення від 30 серпня 1990 року у справі «Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom» (заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86)) термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (пункт 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04)).

Ураховуючи наведені вище критерії, на обґрунтованість обвинувачення для вирішення питань на даній стадії кримінального провадження, вказує те, що в результаті проведеного досудового розслідування ОСОБА_4 було повідомлено про підозру, а згодом висунуто обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

В даному випадку обвинуваченій інкриміновано вчинення особливо тяжкого злочину, судовий розгляд кримінального провадження не розпочато, свідків та потерпілих не допитано, докази, з боку сторони обвинувачення та захисту, не досліджені, у зв`язку з чим, суд доходить висновку про продовження існування ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 Кримінального процесуального кодексу України.

Ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачена може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачених частиною 1 статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення обвинуваченим зазначених дій.

При цьому, Кримінальний процесуальний кодекс України не вимагає доказів того, що обвинувачена обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що вона має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Отже, реальним є ризик переховування, адже наявність певного ризику/ризиків, зокрема ризику втечі, має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню, а у даному конкретному випадку, такий ризик є обґрунтованим, та підтверджується наявними матеріалами.

Слушним є і ризик впливу на свідків, та потерпілих, оскільки не виключена ймовірність того, що обвинувачена не будучи обмеженим у спілкуванні із цими особами, яким відомі обставини вчинення злочину у яких остання обвинувачується, може здійснювати на них вплив з метою їх спонукання до ненадання в суді показів, перекручування або спотворення обставин, які їм достовірно відомі, з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

Реальним є ризик учинення іншого кримінального правопорушення, оскільки у обвинуваченої відсутнє постійне джерело доходу, до обрання запобіжного заходу вона не працювала, доходу не мала.

Щодо можливості запобігання наявним ризикам шляхом застосування до обвинуваченої інших запобіжних заходів, то суд з урахуванням даних, які її характеризують, тяжкості злочину, у вчиненні якого ОСОБА_4 обвинувачується, стану здоров`я, щодо якого на даний час в розпорядженні суду відсутні об`єктивні медичні застереження про неможливість перебування вказаної особи під вартою, вважає недостатнім застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання наявним ризикам.

З огляду на викладене, суд вважає, що на даному етапі кримінального провадження лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченої буде необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки останньої та зможе запобігти ризикам, передбаченим положеннями ст. 177 КПК України, та які були встановлені судом.

Відповідно, суд сприймає критично з даного питання доводи сторони захисту щодо відсутності необхідності продовження дії обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та зміни тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід, оскільки на даний час обставини, визначені приписами статті 199 Кримінального процесуального кодексу України, є дійсними, а ризики, зазначені пунктами 1, 3, 5 ч. 1 статті 177 Кримінального процесуального кодексу України є триваючими, а тому, виключають на даний час можливість зміни міри запобіжного заходу на більш м`який.

Частиною 3 статті 183 Кримінального процесуального кодексу України покладено на суд обов`язок, при постановлені ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, визначити розмір застави, достатньої для виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, суд має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства.

В даному випадку, беручи до уваги, що ОСОБА_4 вчинено особливо тяжкий злочин із застосуванням насильства суд не вбачає підстав аби визначити розмір застави у кримінальному провадженні.

На підставі викладеного та керуючись статтями 314, 315, 177, 178, 182-184, 193 194, 196, 197, 199, 205, 336, 369 372, 392, 532, 533 Кримінального процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу обвинуваченій у виді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити застосований (обраний) відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на шістдесят днів, а саме, до 14 травня 2023 року (включно) без визначення розміру застави.

Копію ухвали вручити обвинуваченій ОСОБА_4 , захиснику, прокурору, потерпілим, представнику потерпілих та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення - ДЕРЖАВНІЙ УСТАНОВІ «НАДЕРЖИНЩИНСЬКА ВИПРАВНА КОЛОНІЯ (№65)».

Ухвала про продовження строку тримання під вартою може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до суду апеляційної інстанції, а саме Харківського апеляційного суду, протягом семи днів з дня її оголошення, а для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Суддя: ОСОБА_1