справа № 488/1653/22
провадження № 1-кп/488/183/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.02.2023 року

Корабельний районний суд м. Миколаєва

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Федорівка Сарненського району Рівненської області, громадянина України, із середньою освітою, офіційно неодруженого, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:

- 17.08.2022 року Ленінським районним судом м.Миколаєва за ч.4 ст.185, 71 КК України до покарання у виді 5 років 3 місяців позбавлення волі;

- 04.11.2022 року Ленінським районним судом м.Миколаєва за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді 1 року обмеження волі, із застосуванням ст.75,76 КК України з іспитовим строком на 1 рік,-

- 04.01.2023 року Корабельним районним судом м. Миколаєва за ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді 5 років 3 місяців позбавлення волі; вирок Ленінського районного суду м.Миколаєва від 04.11.2022 року за ч.1 ст.309 КК України - виконувати самостійно, -

- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 185 ч. 4, ст. 357 ч. 1 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

22.07.2022 року у ранковий час, ОСОБА_4 , діючи повторно, знаходячись в квартирі АДРЕСА_2 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи мету наживи та незаконного збагачення, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, в умовах воєнного стану, таємно викрав належну ОСОБА_5 пару золотих сережок 583 проби з янтарем, вагою 2 г, вартістю за 1 г 1131,80 грн., на загальну суму 2263,6 грн. та один золотий кулон 583 проби з янтарем вагою 2 г, вартістю за 1 г 1131,80 грн. на загальну суму 2263,6 грн.

Після вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_4 розпорядився викраденим майном на власний розсуд, заподіявши матеріальний збиток ОСОБА_5 на суму 4527,2 грн.

Крім того, 02.09.2022 року о 18:30 год. ОСОБА_4 , перебуваючи в квартирі АДРЕСА_2 , з гаманця, належного ОСОБА_5 , викрав банківську карту Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій корисливий умисел, не вживаючи будь-яких заходів для повернення викраденого ним майна, усвідомлюючи те, що викраденою ним банківської картки належать іншій особі та є офіційним документом, з корисливих мотивів, взяв зазначену пластикову банківську картку Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_6 , яка згідно зі ст. 1 Закону України «Про інформацію», п.п. 1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст. 1, п. 15.2 ст. 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ч. 4 ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність», п. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» є офіційними документами, тобто електронними платіжними документами, засобами доступу до банківських рахунків, є безконтактною технологією оплати, забезпечує швидкі розрахунки без вводу PIN-коду та таким чином привласнила їх з корисливих мотивів.

ОСОБА_4 усвідомлюючи, що дані картки містять обов`язкові реквізити, що дають змогу ідентифікувати платіжну систему емітента (банк) та держателя цього спеціального платіжного засобу, залишив у себе картку на зберігання з метою подальшого використання даних банківської картки, в тому числі з метою зняття грошових коштів з банківської карти публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» № НОМЕР_1 , належної ОСОБА_6 .

Заволодівши викраденою карткою, ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, маючи можливість розпорядитися викраденим офіційним документом.

02.09.2022 року о 19:19 год. ОСОБА_4 , знаходячись за адресою: м. Миколаїв, пр. Корабелів, 12/4, скориставшись банкоматом банку «ПриватБанк», маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи мету наживи та незаконного збагачення, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, діючи повторно, в умовах воєнного стану, таємно викрав з банківської карти Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» № НОМЕР_1 грошові кошти в сумі 15000 грн., належні ОСОБА_6 .

Після вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_4 розпорядився викраденим майном на власний розсуд, заподіявши матеріальний збиток ОСОБА_6 на суму 15000 грн.

В судовому засіданні ОСОБА_4 в інкримінованих правопорушеннях свою вину визнав повністю і беззаперечно, підтвердивши усі обставини, викладені в обвинувальному акті, щиро розкаявся.

Встановивши, що показання обвинуваченого повністю відповідають фактичним обставинам скоєння кримінального правопорушення, з`ясувавши, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин і не оспорює їх, переконавшись у добровільності позиції обвинуваченого, роз`яснивши йому, що в цьому випадку він не зможе оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку, суд, за клопотанням прокурора, на підставі ст.349 ч.3 КПК України визнав недоцільним подальше дослідження обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням документів.

Аналіз досліджених доказів, які суд вважає належними, допустимими і в сукупності достатніми для ухвалення вироку, дозволяє дійти висновку про те, що своїми діями ОСОБА_4 , за кваліфікуючими ознаками таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану, привласнення офіційного документа, вчинене з корисливих мотивів, скоїв кримінальні правопорушення, передбачені ст. 185 ч.4, ст. 357 ч. 1 КК України.

Обираючи міру покарання, суд враховує тяжкість та обставини скоєння правопорушень, особу обвинуваченого, раніше судимого за вчинення корисливих правопорушень, а також обставину, яка пом`якшує покарання у виді щирого каяття.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання не встановлено.

Враховуючи, що інкриміновані правопорушення вчинені обвинуваченим до постановлення попередніх вироків, покарання обвинуваченому слід визначити за сукупністю правопорушень за ст. 70 ч. 4 КК України, та вирок Ленінського районного суду м.Миколаєва 04.11.2022 року - виконувати самостійно, як зазначено у вироку Корабельного районного суду м. Миколаєва від 04.01.2023 року.

Судові витрати та цивільний позов відсутні.

Керуючись статтями 100, 369, 370, 373, 374 КПК України,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 185 ч. 4, ст. 357 ч. 1 КК України та призначити йому покарання :

- за ст. 185 ч.4 КК України у виді 5 років позбавлення волі;

- за ст. 357 ч.1 КК України у виді 1 року обмеження волі.

На підставі ст. 70 ч.1 КК України за сукупністю правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити 5 років позбавлення волі.

З урахуванням вироку Корабельного районного суду м. Миколаєва від 04.01.2023 року, на підставі ст. 70 ч.4 КК України, остаточно призначити, шляхом часткового складання, покарання у виді 5 років 4 місяців позбавлення волі.

Вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 04.11.2022 року за ч.1 ст.309 КК України зі звільненням ОСОБА_4 на підставі ст.75 КК України від відбування покарання з випробуванням на строк 1 рік та покладенням обов`язків, передбачених п.1, 2 ч.1, ст.76 КК України - виконувати самостійно.

Строк покарання рахувати з моменту затримання ОСОБА_4 за вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 04.01.2023 року.

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Корабельний районний суд м. Миколаєва протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1