Справа № 991/6667/22
Провадження 1-кс/991/6697/22
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2022 року м.Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , детектива ОСОБА_3 , підозрюваної ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві клопотання детектива Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_6 , погоджене прокурором Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 , про арешт майна, подане у рамках кримінального провадження № 0001257 від 08.08.2019 р.,

В С Т А Н О В И В:

До Вищого антикорупційного суду надійшло клопотання детектива Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_6 , погоджене прокурором Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 , про арешт майна, подане у рамках кримінального провадження № 0001257 від 08.08.2019 (далі - Кримінальне провадження), в якому просить накласти арешт на майно, вилучене за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: грошові кошти у сумі 23 887 (двадцять три тисячі вісімсот вісімдесят сім) доларів США (далі - Клопотання).

Клопотання мотивовано тим, що детективами Національного антикорупційного бюро України під процесуальним керівництвом прокурорів Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Офісу Генерального прокурора України здійснюється досудове розслідування у Кримінальному провадженні за підозрою ОСОБА_4 , зокрема, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, який є особливо тяжким кримінальним правопорушенням і передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна, та у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України, яке є тяжким кримінальним правопорушенням і передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до восьми років з конфіскацією майна або без такої, відтак арешт грошових коштів, вилучених за місцем проживання ОСОБА_4 , обумовлюється можливим застосуванням до підозрюваної покарання у виді конфіскації майна, є необхідним з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, а також запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Детектив НАБУ ОСОБА_3 в судовому засіданні Клопотання підтримав в повному обсязі, просив Клопотання задовольнити.

Захисник підозрюваної ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 заперечував проти задоволення Клопотання з тих підстав, що (1) відсутні докази на підтвердження того, що вилучені грошові кошти є предметом неправомірної вигоди або одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення, (2) ухвалою слідчого судді про дозвіл на обшук не надавався дозвіл на вилучення грошових коштів, що свідчить про незаконність їх вилучення (3) відсутні докази на підтвердження того, що вилучені грошові кошти належать підозрюваній ОСОБА_4 , натомість, вилучені грошові кошти належать доньці підозрюваної - ОСОБА_8 , яка спільно зі своїм хлопцем накопичувала їх та зберігала у квартирі своєї матері.

Підозрювана ОСОБА_4 заперечувала проти доводів Клопотання, просила у задоволенні Клопотання відмовити, зазначила, що у квартирі, у якій були вилучені грошові кошти, вона проживає сама, інколи приїжджають до неї члени її сім`ї, донька проживає окремо від неї; вилучені грошові кошти належать її сім`ї, зокрема, ці кошти залишила на зберігання донька разом з її хлопцем, оскільки вимушені були поїхати до Львова у зв`язку із обстрілами у м. Києві, частково ці кошти є і компенсацією на поховання батька хлопця її доньки, який був воєнним; грошові кошти вилучено незаконно.

Дослідивши Клопотання та додані до нього матеріали, заслухавши доводи сторін кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Пунктом 7 ч. 2 ст. 131 КПК України передбачено такий вид заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна (ч. 10 ст. 170 КПК України).

Згідно положень п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Частина 5 ст. 170 КПК України визначає, що у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 173 КПК України, у випадку арешту майна з підстав, передбачених пунктом 3 частини другої статті 170 цього Кодексу, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати:

1)правову підставу для арешту майна;

2)наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність;

3)розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

4)наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Виходячи з положень ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе:

- необхідність такого арешту;

- наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, тобто наявність ризиків приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна, щодо якого вирішується питання про арешт.

Слідчим суддею встановлено, що детективами Національного антикорупційного бюро України під процесуальним керівництвом прокурорів Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Офісу Генерального прокурора України здійснюється досудове розслідування у Кримінальному провадженні за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3, 4 ст. 358, ч. 3 ст. 369 КК України.

Так, зі змісту Клопотання та доданих до нього матеріалів вбачається, що в ході досудового розслідування встановлені обставини, які свідчать про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, а саме: учасники організованої групи ОСОБА_9 , ОСОБА_4 та ОСОБА_10 , реалізували спільно розроблений єдиний злочинний план, організувавши вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які за пособництва ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , зловживаючи своїм службовим становищем вчинили дії спрямовані на заволодіння чужим майно - права вимоги за кредитним договором № 4804 від 27.08.2012 та кредитним договором № 4706 від 16.09.2010, укладеними між ПАТ «Укрінбанк» та ТОВ «Укрполіскорм», зобов`язання щодо яких забезпечені іпотечними договорами та договорами поруки (далі - Право вимоги), на користь учасників організованої групи, шляхом реалізації Прав вимоги за заниженою ціною, заподіявши майнової шкоди ПАТ «Укрінбанк» в особливо великому розмірі в загальній сумі 112 339 000 грн.

Злочин, передбачений ч. 5 ст. 191 КК України, згідно положень ст. 12 та Примітки до ст. 45 КК України є особливо тяжким корупційним злочином, злочин, передбачений ч. 3 ст. 369 КК України, є тяжким корупційним злочином.

Кримінальним процесуальним кодексом України не визначено поняття «обґрунтованої підозри», тому слідчий суддя, в силу вимог ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», керується практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права.

Так, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, обґрунтована підозра є нижчим стандартом доведення, ніж переконання поза розумним сумнівом, та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку. Однак таке переконання суду має бути засновано на об`єктивних фактах.

Європейський Суд визначає, що «розумна підозра передбачає існування фактів або інформації, які повинні задовольнити об`єктивного спостерігача в тому, що особа, щодо якої розглядається питання, вчинила злочин. Те, що позначено словом "обґрунтована", залежатиме від усіх обставин» (справа «Фокс, Кемпбел і Хартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Так, слідчий суддя на стадії досудового розслідування для вирішення питання, зокрема, щодо обґрунтованості підозри, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини особи/осіб у вчиненні кримінального правопорушення чи її відсутності, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи/осіб до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення (справа «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, справа «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994, рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України»).

Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Таким чином, слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною і достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів, зокрема, арешту майна.

Згідно з доводами, викладеними у Клопотанні та документами наданими на підтвердження цих доводів, наявні достатні підстави вважати про обґрунтованість підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що є підставою для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, що підтверджується сукупністю зібраних доказів, зокрема, копіями наступних документів: ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 13.02.2019 у справі № 761/5783/19, якою визначено порядок зберігання речових доказів у кримінальному провадженні шляхом передачі АРМА в управління Прав вимоги (а. 9-17, том 2), документами АРМА, надісланих на адресу ДП «Сетам» щодо реалізації активів на електронних торгах, резолюціями ДП «Сетам» (а.с. 18-31, том 2), документами щодо цінових пропозицій (а. 34-37, том 2), протоколом засідання тендерного комітету від 18.04.2019 (а. 38, том 2), договором від 19.04.2019 № 1237, укладеним між ДП «Сетам» та ТОВ «ЕКСПЕРТНО-ТЕХНІЧНИЙ ЦЕНТР «СТАТУС», висновком ТОВ «ЕКСПЕРТНО-ТЕХНІЧНИЙ ЦЕНТР «СТАТУС» про вартість права вимоги за Кредитним договором № 4804 від 27.08.2012 та Кредитним договором № 4706 від 16.09.2010 (а. 39-42, том 2), таблицею учасників електронних торгів (а. 43, том 2), протоколом про проведення електронних торгів від 20.05.2019 (а. 44, том 2), договором купівлі-продажу Прав вимоги від 27.05.2019 р. (а. 45-48, том 2), листом ТОВ «ЕКСПЕРТНО-ТЕХНІЧНИЙ ЦЕНТР «СТАТУС» від 09.06.2020 (а. 50, том 2), протоколом допиту директора ТОВ «ЕКСПЕРТНО-ТЕХНІЧНИЙ ЦЕНТР «СТАТУС» (а. 51-53, том 2), висновком експерта від 17.09.2020 (а. 54-59, том 2), витягом зі звіту про оцінку Прав вимоги, складеним ТДВ «Гільдія оцінювачів України» від 05.08.2020 (а. 60-60,зв., том 2), висновком експерта від 22.09.2021 щодо завдання майнової шкоди ПАТ «Укрінбанк» в сумі 112 339 000 грн. (а.63-77, том 2), витягом з ЄДРПОУ, у відповідності до якого ОСОБА_4 є керівником ТОВ «Укрполіскорм» (а.78-81, том 2), протоколом огляду речей та документів від 03.02.2022 разом із додатками, складеного за результатом огляду мобільного телефону, вилученого під час обшуку 25.11.2021 за місцем проживання ОСОБА_4 (а.93-151, 153-170 том 2), протоколами допиту свідка (а. 171-178, том 2) та іншими доказами в їх сукупності.

Так, під час судового розгляду встановлено, що 21 грудня 2022 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру, зокрема, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, а саме заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене в особливо великих розмірах та організованою групою, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України, а саме у наданні неправомірної вигоди службовій особі, яка займає відповідальне становище, за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає таку вигоду та в інтересах третьої особи дії з використанням наданого їй службового становища, вчинене за попередньою змовою групою осіб (далі - Повідомлення про підозру).

Ухвалою Вищого антикорупційного суду від 14.12.2022 у справі № 991/6386/22 надано детективам Національного антикорупційного бюро України, які здійснюють досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001257 від 08.08.2019, дозвіл на проведення обшуку у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , з метою відшукання та вилучення електронних інформаційних систем або їх частини, комп`ютери, ноутбуки, планшети, мобільні термінали та інші електронні носії інформації, записники, щоденники, блокноти, чорнові записи, на яких зберігаються відомості, що стосуються передачі ОСОБА_10 грошових коштів та нерухомого майна в якості неправомірної вигоди (далі - Ухвала).

У відповідності до протоколу обшуку від 21.12.2022 (а. 111-115, том 2) детективами на підставі Ухвали проведено обшук за місцем фактичного проживання підозрюваної ОСОБА_4 , а саме у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено грошові кошти у сумі 23 887 (двадцять три тисячі вісімсот вісімдесят сім) доларів США (далі - Грошові кошти) як такі, що можуть бути предметом неправомірної вигоди або одержаними внаслідок вчинення кримінального правопорушення, або можуть бути предметом конфіскації.

В ході судового засідання підозрювана ОСОБА_4 зазначила, що у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , у якій було проведено обшук та вилучено грошові кошти, вона проживає сама, її донька ОСОБА_8 проживає окремо від неї.

Крім того, в ході судового розгляду Клопотання був досліджений відеозапис, яким зафіксовано хід та результати обшуку, у відповідності до якого вбачається, що під час обшуку у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 перебувала сама та повідомила детективам, що вилучені грошові кошти у сумі 23 887 (двадцять три тисячі вісімсот вісімдесят сім) доларів США належать їй, необхідні їй на лікаря для її мами, а також для проживання під час війни, інших коштів для існування вона не має.

Вищезазначені обставини, які ОСОБА_4 повідомила детективам, також зафіксовано у протоколі обшуку від 21.12.2022 (а. 112-113, том 2).

Крім цього, допитаного в ході судового засідання свідок ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомила, що кошти на які сторона обвинувачення просить накласти арешт належать їй, вона є донькою підозрюваної ОСОБА_4 , проживає окремо від своєї матері, а саме за адресою: АДРЕСА_2 , збирала кошти разом із своїм парнем на відкриття власного бізнесу, отримувала мільйонні подарунки від свого близького родича за рахунок яких придбала квартиру та інше майно, зберігала всі кошти у своїй матері, якій дозволялось використовувати ці кошти на власні потреби.

Таким чином, оскільки грошові кошти у сумі 23 887 (двадцять три тисячі вісімсот вісімдесят сім) доларів США виявлено та вилучено за місцем фактичного проживання підозрюваної ОСОБА_4 , що підтверджено у сукупності наявними у матеріалах Клопотання доказами (протокол обшуку від 21.12.2022), дослідженим в ході судового розгляду відеозаписом, яким зафіксовано хід та результати проведеного 21.12.2022 обшуку, поясненнями самої підозрюваної ОСОБА_4 , слідчий суддя дійшов висновку про те, що на момент проведення обшуку грошові кошти знаходилися у володінні та фактичному користуванні підозрюваної ОСОБА_4 . Зі свого боку, доводи представника власника (володільця) майна, що вилучені грошові кошти належать ОСОБА_8 , матеріалами справи не підтверджені.

Тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено (ч.ч. 1, 2 ст. 167 КПК України).

Тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду (ч. 2 ст. 168 КПК України).

У відповідності до протоколу обшуку від 21.12.2022 (а. 111-115, том 2) вбачається, що грошові кошти у сумі 23 887 (двадцять три тисячі вісімсот вісімдесят сім) доларів США вилучено як такі, що можуть бути предметом неправомірної вигоди або одержаними внаслідок вчинення кримінального правопорушення, або можуть бути предметом конфіскації.

Як вбачається зі змісту Повідомлення про підозру, ОСОБА_4 інкримінується вчинення наступних протиправних дій.

Так, ОСОБА_4 , діючи у складі організованої групи, будучи в ній як співорганізатор, реалізувавши спільно розроблений з її учасниками ОСОБА_9 та ОСОБА_10 єдиний злочинний план, організувала вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які за пособництва ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , зловживаючи своїм службовим становищем вчинили дії спрямовані на заволодіння чужим майном Правом вимоги на користь учасників організованої групи, шляхом реалізації Прав вимоги за заниженою ціною, заподіявши майнової шкоди ПАТ «Укрінбанк» в особливо великому розмірі в загальній сумі 112 339 000 грн.

Крім того, ОСОБА_4 , діючи у складі організованої групи разом зі ОСОБА_9 , в період з 26.03.2019 по 02.05.2019, організувала вчинення ОСОБА_15 та ОСОБА_14 підроблення офіційного документу, який видається та посвідчується підприємством (суб`єктом оціночної діяльності), а саме: Висновку про вартість ТОВ «Експертно-технічний центр «СТАТУС» із завідомо неправдивими відомостями щодо ринкової вартості Прав вимоги 16 500 000 грн станом на 22.04.2019.

Разом з тим, ОСОБА_4 , діючи у складі організованої групи разом зі ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в період з 2 травня 2019 року по 3 травня 2019 року, організувала використання завідомо підробленого офіційного документа, який видається та посвідчується підприємством (суб`єктом оціночної діяльності), а саме: Висновку про вартість ТОВ «Експертно-технічний центр «СТАТУС» із завідомо неправдивими відомостями щодо ринкової вартості Прав вимоги 16 500 000 грн станом на 22.04.2019 - шляхом надсилання його до ДП «СЕТАМ».

Також, ОСОБА_4 , діючи умисно, за попередньою змовою зі ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , в період з 21.08.2018 по 06.06.2019, неодноразово надавала неправомірну вигоду ОСОБА_10 в загальній сумі 32 000 доларів США, що відповідно до офіційного курсу Національного банку України становило 880 623 грн, за вчинення ОСОБА_10 дій з використанням свого службового становища, що полягало у використанні повноважень слідчого у кримінальному провадженні № 0000303 від 08.10.2018 спрямовані на забезпечення накладення арешту на Права вимоги, забезпечення їх передачі до управління АРМА, та забезпечення зняття арешту на них з метою скасування або припинення обтяжень визначених іпотечними договорами та договорами поруки Прав вимоги, а також з метою подальшого їх продажу на підконтрольну ОСОБА_9 та ОСОБА_4 юридичну особу (фінансову установу).

З огляду на викладене, слідчий суддя дійшов висновку про наявність достатніх підстав вважати, що вилучені грошові кошти у підозрюваної ОСОБА_4 можуть бути предметом неправомірної вигоди або одержаними внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Отже, грошові кошти вилучено у відповідності до положень ч.ч. 1, 2 ст. 167, ч. 2 ст. 168 КПК України, а тому підстави вважати, що їх вилучення відбулося незаконно, відсутні.

У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено (ч. 5 ст. 171 КПК України).

Слідчим суддею встановлено, що обшук детективами НАБУ у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого вилучені Грошові кошти, було розпочато 21.12.2022 о 07 год. 08 хв. та закінчено 21.12.2022 об 11 год. 15 хв.

За такого, враховуючи вимоги ч. 5 ст. 171 КПК України, строк на звернення із клопотанням про арешт Грошових коштів спливає 23.12.2022 об 11 год. 15 хв.

При обчисленні строку годинами строк закінчується в останню хвилину останньої години (ч. 2 ст. 115 КПК України).

Згідно ст. 116 КПК України, процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки. Строк не вважається пропущеним, якщо скаргу або інший документ здано до закінчення строку на пошту або передано особі, уповноваженій їх прийняти.

В судовому засіданні під час огляду наданого детективом другого примірнику Клопотання зі штампом суду слідчий суддя встановив, що Клопотання подано до суду 23.12.2022 о 08 год. 57 хв., тобто, в межах строку, встановленого чинним кримінальним процесуальним законодавством. З огляду на це, стороною обвинувачення не пропущено встановлений законом 48-ми годинний строк для звернення до суду з Клопотанням.

Санкція злочину, кваліфікованого за ч. 5 ст. 191 КК України, передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна, санкція злочину, кваліфікованого за ч. 3 ст. 369 КК України, передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від чотирьох до восьми років з конфіскацією майна або без такої. У відповідності до правових положень ст. 12 КК України злочин кваліфікований за ч. 5 ст. 191 КК України є особливо тяжким злочином, оскільки за нього передбачене основне покарання у виді позбавлення волі на строк понад десять років, злочин, передбачений ч. 3 ст. 369 КК України, є тяжким злочином.

Статтею 59 КК України встановлено, що покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу.

Таким чином, існує сукупність достатніх підстав та розумних підозр вважати, що Грошові кошти, що належать підозрюваній ОСОБА_4 , є предметом можливої конфіскації майна, як виду покарання, що передбачене санкцією ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 369 КК України, та яке може бути призначене ОСОБА_4 судом у випадку направлення обвинувального акту до суду та визнання її винуватою у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення.

У зв`язку із наявністю ризику того, що Грошові кошти можуть бути приховані, перетворені, знищені, передані третім особам з метою уникнення виконання покарання у вигляді конфіскації майна, яке може бути призначене ОСОБА_4 у випадку направлення відносно неї обвинувального акту до суду та визнання її винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 369 КК України, яке їй інкримінується, то необхідність арешту Грошових коштів обґрунтовується запобіганням можливості здійснити їх приховування, перетворення, знищення, передачі.

Таким чином, зважаючи на обґрунтованість підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що є підставою для застосування арешту майна, враховуючи кваліфікацію кримінального правопорушення (ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 369 КК України) та необхідність забезпечення конфіскації майна, як виду покарання, яке може бути призначене відносно ОСОБА_4 у випадку направлення обвинувального акту до суду та визнання її винуватою у вчиненні вказаного злочину, існування ризику щодо можливості приховування, перетворення, знищення, передачі третім особам Грошових коштів, слідчий суддя дійшов висновку, що застосування такого заходу забезпечення Кримінального провадження як арешт Грошових коштів відповідає принципу розумності, є співрозмірним завданням кримінального провадження у відповідності до положень ст. 2 КПК України, та не створюватиме негативних наслідків для третіх осіб.

До показів свідка ОСОБА_8 щодо належності їй грошових коштів, які є предметом цього розгляду, слідчий суддя відноситься критично, оскільки будь-яких розумних пояснень стосовно наявності в неї такої кількості коштів, з посиланням на відповідні докази, свідок не надала.

ОСОБА_8 постійного місця роботи не має, офіційних доходів, які б забезпечили їй такі статки, теж. Крім того, вона є донькою підозрюваної, а тому зацікавлена в тому, щоб винайдені та вилучені за місцем проживання її матері кошти не були арештовані та в подальшому не були конфісковані.

З огляду на викладене, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність задоволення Клопотання.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 2, 131-132, 170-173, 309, 369-372, 395 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене 21.12.2022 р. під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 , у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: грошові кошти у сумі 23 887 (двадцять три тисячі вісімсот вісімдесят сім) доларів США.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвалу може бути оскаржено безпосередньо до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник майна або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_1