Подільський районний суд міста Києва
Справа № 758/484/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р АЇ Н И

09 лютого 2023 року місто Київ

Слідчий суддя Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю: прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваної ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі районного суду в м. Києві клопотання слідчого СВ Подільського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_6 , погоджене прокурором Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , стосовно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Рижавка Уманського району Черкаської області, громадянці України, не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

Підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України,

про зміну запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, у кримінальному провадженні № 0000173 від 14.12.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ УП в метрополітені ГУНП України в м. Києві ОСОБА_6 , як слідчий групи слідчих у кримінальному провадженні, звернувся до Подільського районного суду м. Києва з клопотанням, погодженим з процесуальним керівником - прокурором Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , що входить в групу прокурорів у даному кримінальному провадженні, в якому просить змінити запобіжний захід з домашнього арешту на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України.

Клопотання мотивоване тим, що у провадженні СВ УП в метрополітені ГУ НП у м. Києві перебуває кримінальне провадження № 0000173 від 14.12.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України.

Органом досудового розслідування 14.12.2022 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженці с. Рижавка Уманського району Черкаської області, громадянці України, не працюючій, зареєстрованій за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючій за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимій, повідомлено про те, що вона підозрюється у завідомо неправдивому повідомленні про підготовку вибуху, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України.

У ході досудового розслідування встановлено, що 14.12.2022 приблизно о 00 год. 00 хв. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходилась за своїм місцем проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_2 , де у неї виник раптовий злочинний умисел, спрямований на завідомо неправдиве повідомлення про підготовку вибуху станції метро «Політехнічний інститут» КП «Київський метрополітен».

Реалізуючи свій злочинний умисел на порушення громадської безпеки шляхом завідомо неправдивого повідомлення про підготовку вибуху на станції метро «Політехнічний інститут» КП «Київський метрополітен», 14.12.2022 приблизно о 00 год. 18 хв., ОСОБА_5 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , використовуючи власний мобільний телефон марки Apple iPhоnе, IMEI НОМЕР_1 з підключенням до оператора мобільного зв`язку «Водафон» з абонентським номером НОМЕР_2 , здійснила дзвінок на телефон спецлінії «102» чергової частини Центру обслуговування нарядами поліції м. Києва, в ході якого, достовірно знаючи, що інформація, яку вона збирається повідомити є неправдивою та порушить громадську безпеку, повідомила оператору «102» чергової частини Центру обслуговування нарядами поліції м. Києва про підготовку вибуху на станції метро «Політехнічний інститут» КП «Київський метрополітен».

У результаті вищевказаного неправдивого повідомлення на місце можливого вибуху було викликано рятувальні служби, що порушило нормальний ритм діяльності вказаних служб та пересічних громадян за вказаною адресою.

В ході огляду станції метро «Політехнічний інститут» КП «Київський метрополітен» встановлено, що вищевказане повідомлення ОСОБА_5 про підготовку вибуху на вказаній станції метро не підтвердилося. Перевіркою зазначеного повідомлення встановлено, що вибухових пристроїв та вибухонебезпечних речовин на станції метро Політехнічний інститут» КП «Київський метрополітен» не виявлено, а повідомлення про підготовку вибуху є завідомо неправдиве.

Таким чином, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється в умисному завідомо неправдивому повідомленні про підготовку вибуху, який загрожує загибеллю людей чи іншими тяжкими наслідками, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненому кримінальному правопорушенні підтверджується наступними доказами:

-Рапортом про виявлене кримінальне правопорушення;

-Протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 14.12.2022;

-Протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 14.12.2022;

-Протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 14.12.2022;

-Протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 14.12.2022;

-Протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 14.12.2022;

-Протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 14.12.2022;

-Іншими матеріалами в їх сукупності.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 16.12.2022 відносно підозрюваної ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою мешкання, а саме: АДРЕСА_2 цілодобово, в межах строку досудового розслідування, тобто до 11.02.2022.

Відповідно до п. 2, 3, 4, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України на підозрювану ОСОБА_5 зазначеним рішенням суду покладені наступні обов`язки:

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця проживання та роботи, а також контактних засобів зв`язку;

- не відлучатись із місця проживання а саме: АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України;

- утримуватися від спілкування із свідками у даному кримінальному провадженні.

21.12.2022 року працівниками ВКП УП в метрополітені ГУНП у м. Києві здійснено виїзд за місцем проживання підозрюваної ОСОБА_5 , яке вказано останньою в протоколі допиту підозрюваного від 14.12.2022, а саме за адресою: АДРЕСА_2 .

Прибувши за адресою мешкання підозрюваної, встановлено, що за вказаною адресою проживає гр. ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який під час допиту в якості свідка повідомив, що він являється власником квартири АДРЕСА_2 , та те, що за вказаною адресою дійсно тимчасово проживала ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка 21.12.2022 року забрала свої речі та з`їхала з вказаної квартири, куди саме не повідомила.

23.12.2022 року працівниками ВКП УП в метрополітені ГУНП у м. Києві повторно здійснено виїзд за місцем проживання підозрюваної ОСОБА_5 , яке було вказано в останньою в протоколі допиту підозрюваного від 14.12.2022, а саме за адресою: АДРЕСА_2 .

Прибувши за адресою мешкання підозрюваної, та під час допиту в якості свідка ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який являється власником квартири АДРЕСА_2 , було встановлено, що підозрювана ОСОБА_5 на даний час не проживає за вказаною адресою.

Також, під час допиту свідок ОСОБА_12 повідомив про те, що йому відомо що відносно ОСОБА_5 було обрано судом запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, однак остання не виконує рішення суду та постійно залишає місце свого проживання. Також ОСОБА_12 повідомив, що вказаного дня а саме, 23.12.2022 року о 09 год. 00 хв., ОСОБА_5 залишила місце проживання та до цього часу не поверталась.

Крім того, 09.01.2023 року працівниками ВКП УП в метрополітені ГУНП у м. Києві повторно було здійснено виїзд за місцем проживання підозрюваної ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 .

Під час відвідування вказаної адреси, вхідні двері квартири ніхто не відчинив, у зв`язку з чим прийнято рішення провести опитування власників квартир, які проживають по сусідству.

В ході допиту в якості свідка гр. ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_4 , встановлено, що 08.01.2022 року до неї прийшла ОСОБА_14 (яка являться дружиною власника квартири АДРЕСА_2 ), яка залишила ОСОБА_13 ключі від квартири, та попросила, щоб остання приглянула за квартирою, оскільки вона їде з міста, а в квартирі ніхто не проживає. На запитання чи проживає гр. ОСОБА_5 в кв. АДРЕСА_2 , свідок відповіла, що вказана особа тут більш не проживає, та її місце знаходження їй не відоме.

Таким чином, є підстави вважати що підозрювана ОСОБА_5 , яка не має постійного місця проживання в місті Києві, намагається ввести орган досудового розслідування, прокуратуру та суд в оману, так як систематично порушувала покладенні на неї рішенням суду обов`язки, а саме повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця проживання та роботи, та не відлучатись із місця проживання а саме: АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого, прокурора або суду.

При обранні запобіжного заходу судом встановлена обґрунтованість пред`явленої підозри ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 259 КК України та неможливість запобігання ризикам шляхом застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів, прокурором доведено наявність ризиків, передбачених п. 1, 3 - 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи викладене сторона обвинувачення вважає за необхідне змінити щодо підозрюваної ОСОБА_5 запобіжний захід з домашнього арешту на тримання під вартою, оскільки даний запобіжний захід повністю зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, та які вказують на те, що підозрювана буде:

-переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду;

-незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні;

-перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

-вчиняти інше кримінальне правопорушення.

Ризиком того, що ОСОБА_5 може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, є те, що вона, усвідомлюючи міру покарання за вчинення нею кримінальне правопорушення, може навмисно переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності шляхом зміни місця проживання, неявки на виклики слідчого, прокурора та суду, що може призвести до несвоєчасного прийняття процесуальних рішень у даному кримінальному провадженні та якнайшвидшого розслідування даного кримінального провадження.

Крім того, на той факт, що підозрювана може переховуватись від органу досудового розслідування вказує те, що вина ОСОБА_5 повністю підтверджується матеріалами кримінального провадження, у вчиненні якого остання підозрюється, а також те, що ОСОБА_5 неодноразово порушувала покладенні на неї рішенням суду обов`язки при обранні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту цілодобово.

Санкція статті, що інкримінується підозрюваній ОСОБА_5 , передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від двох до шести років. Усвідомлення підозрюваною ОСОБА_5 вказаної обставини, може призвести до її переховування від органу досудового розслідування або суду та перешкоджання нею здійсненню досудового розслідування у кримінальному провадженні іншим чином, з огляду на відсутність міцних соціальних зв`язків у підозрюваної ОСОБА_5 , офіційного джерела доходу та місця працевлаштування.

Окрім цього, підозрювана не має постійного місця роботи, хоча не являється інвалідом, є молодою особою працездатного віку.

Ризик впливу на свідків у даному кримінальному провадженні, за п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, обґрунтовано тим, що підозрювана ОСОБА_5 під час досудового розслідування шляхом погроз, вмовляння, підкупу може схиляти свідків до дачі неправдивих показань, відмови від участі у кримінальному провадженні, що негативно вплине на хід досудового розслідування.

Разом з тим, актуальним є і ризик впливу на свідків, які також проживають та працюють у м. Києві.

Крім того, у даному кримінальному провадженні буде проведено ряд судових експертиз, виконання яких буде доручено судовим експертам та спеціалістам, анкетні дані яких будуть відображатись у самих висновках проведених експертиз. Дана обставина свідчить про те, що існує ризик впливу підозрюваної на експертів та спеціалістів у даному кримінальному провадженні.

Ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрювана буде перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином підтверджується наступним. ОСОБА_5 веде антигромадський спосіб життя, систематично порушує громадський порядок, зловживає спиртними напоями, конфліктує із сусідами, систематично нецензурно лається на працівників поліції (протоколи допитів свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 від 14.12.2022 року, відомості про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_5 ; виписка дзвінків 102, виписка із бази даних «АРМОР»). Крім того, ОСОБА_5 в скоєному не розкаюється, чинила опір при затриманні, вела себе зухвало по відношенню до працівників поліції, метрополітену, слідчого та прокурора. Зазначене свідчить, що підозрювана в подальшому буде перешкоджати кримінальному провадженню.

Ризик того, що підозрювана ОСОБА_5 вчинятиме інші кримінальні правопорушення чи продовжить кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, підтверджується тим, що підозрювана офіційно не працевлаштована та відсутні дані наявності законних джерел доходів, суспільно корисною працею не займається, за місцем реєстрації не проживає, не має стійких соціальних зв`язків, що свідчить про низький рівень правової свідомості та соціальної відповідальності підозрюваної.

Застосування особистої поруки до ОСОБА_5 не є можливим, оскільки під час досудового розслідування до теперішнього часу до органів досудового розслідування особи, які б виявили бажання поручитися за належну процесуальну поведінку підозрюваної не зверталися, заяви та клопотання з вказаних питань не надходили. Крім того, підозрювана повідомила про єдиного члена родини-її рідного брата - ОСОБА_17 , який в ході телефонної розмови зі слідчим, повідомив, що він протягом тривалого часу взагалі не спілкується та не підтримує родинних зв`язків зі своєю сестрою ОСОБА_5 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з тим, що вона веде аморальний спосіб життя та постійно вживає алкоголь, що супроводжується постійними скаргами на неї з боку сусідів, неодноразовими притягненнями до адміністративної відповідальності за дрібні хуліганства, вживання алкогольних напоїв або появу в нетверезому вигляді в громадських місцях, а також вчинення нею дрібних крадіжок з магазинів.

Аналізуючи факт скоєного ОСОБА_5 кримінального правопорушення, а також дані про особу підозрюваної ( ОСОБА_5 офіційно не працевлаштована, не має постійного офіційного джерела прибутку) виникають достатні підстави вважати, що, знаходячись на свободі, підозрювана ОСОБА_5 може вчиняти інші кримінальні правопорушення (злочини), що унеможливлює застосування до неї запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

Підозрювана не працевлаштована, не має джерела доходів та будь-якої власності, що виключає можливість внесення нею застави. Також прокурору не надходили від будь-яких осіб клопотання про внесення застави.

Застосування стосовно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту цілодобово, не є можливим оскільки у підозрюваної, відсутні міцні соціальні зв`язки, відсутнє місце постійного проживання та працевлаштування, репутація ОСОБА_5 характеризує її як особу схильну до систематичного виживання алкоголю під дією якого ОСОБА_5 схильна до вчинення правопорушень, а також те, що вона порушувала покладенні на неї ухвалою слідчого судді від 16.12.2022 року обов`язки при обранні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Будь-який інший більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної ОСОБА_5 у зв`язку з тим, що не зможе запобігти ризикам вчинення інших злочинів, ризику впливу на свідків та особливо ризику переховування від органу досудового розслідування.

Більш м`які запобіжні заходи призведуть до продовження злочинної діяльності, нададуть змогу переховуватися від органу досудового розслідування і суду, негативно впливати на розслідування кримінального провадження.

Тому, у разі задоволення клопотання про обрання відносно підозрюваної ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий просив визначити розмір застави в сумі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 214 720, 00 грн. (двісті чотирнадцять тисяч сімсот двадцять гривень), оскільки така сума застави зможе забезпечити виконання підозрюваною процесуальних обов`язків.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання за вказаними у клопотанні підставами, вказавши, що відносно підозрюваної, з урахуванням даних про її особу, необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної.

Захисник підозрюваної у судовому засіданні просив застосувати до підозрюваної запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з покладенням на неї обов`язків. Пояснив, що підозрювана переїхала у сусідній будинок, де проживає разом з чоловіком винаймаючи кімнату у знайомого. Ухилятися від органу досудового розслідування не збирається. Про зміну місця проживання не повідомила, бо загубила номер телефону слідчого. Раніше не судима.

Підозрювана в судовому засіданні свою причетність до вчинення злочину, який інкримінується їй органом досудового розслідування, визнала, щиро розкаялася.

Вислухавши учасників судового засідання, дослідивши надані матеріали, слідчий суддя приходить до таких висновків.

СВ УП в метрополітені ГУ НП у м. Києві за процесуального керівництва прокурорів Подільської окружної прокуратури міста Києва, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за 0000173 від 14.12.2022, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України.

Відповідно до ст. 12 КК України вчинення злочину ОСОБА_5 відноситься до тяжкого кримінального правопорушення, санкція за вчинення якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від двох до шести років.

14.12.2022 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України (умисне завідомо неправдиве повідомлення про підготовку вибуху, який загрожує загибеллю людей чи іншими тяжкими наслідками).

На даному етапі кримінального провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу.

Більш того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_5 до вчинення вищевказаного кримінального правопорушення в клопотанні та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість підозри.

Тому з огляду на наведені у клопотанні слідчого дані та додані до нього матеріали кримінального провадження у слідчого судді є всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого їй органом досудового розслідування кримінального правопорушення, оскільки в розпорядженні слідчого є зібрані у встановленому законом порядку достатні фактичні данні, які свідчать про наявність ознак кримінального правопорушення, що інкримінується підозрюваному органом досудового розслідування.

Аналізуючи ризик переховування від органів досудового розслідування та суду в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії)). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови)).

Оцінюючи ризик переховування ОСОБА_5 з позиції практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що вивченням даних про особистість підозрюваної встановлено, що вона має постійне місце проживання, раніше не судима. Однак, є ймовірність вважати, що ураховуючи тяжкість покарання, що загрожує у разі доведення вини підозрювана може переховуватись від органу досудового розслідування.

Актуальним слідчий суддя вважає ризик того, що підозрювана може впливати на свідків, потерпілих, оскільки ще триває досудове розслідування, а тому є підстави вважати, з метою зміни ними своїх показань, підозрювана може впливати на них.

Ризик того, що підозрюваний може вчинити інший злочин, слідчий суддя вважає відсутнім, оскільки ОСОБА_5 раніше не судима, і підстав вважати, що буде вчиняти злочини, немає.

Таким чином, в судовому засіданні достеменно встановлено, що підозрювана може переховується від органу досудового розслідування та незаконно впливати на свідків, потерпілих, цим підтверджується наявність ризиків, передбачених п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Відповідно до вимог п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, при вирішені питання, чи було особу «обвинувачену в кримінальному правопорушенні» для цілей статті 6 Конвенції, необхідно виходити з таких трьох критеріїв: категорія даного провадження згідно з національним законодавством; суттєві характерні риси цього провадження; вид та суворість міри покарання, яке може бути призначено заявникові. [«O. v. Norway», n. 33926].

«Законність» тримання під вартою з погляду національного закону не завжди є вирішальним чинником. Європейський суд з прав людини зазначає, що тримання під вартою протягом зазначеного періоду має відповідати меті пункту 1 статті 5 Конвенції, яка забороняє безпідставне позбавлення свободи. [«Гаважук проти України», п. 63654]; [«Мурукін проти України», п. 34]; [«Буряга проти України», п. 54655]; [«Фельдман проти України», п. 68656].

Тримання під вартою у відповідності до пункту 1(с) статті 5 Конвенції має задовольняти вимогу пропорційності. Взяття заявника під варту має бути конче необхідним для забезпечення його присутності в суді, але водночас інші, менш суворі заходи можуть бути достатніми для досягнення цієї мети. (Рішення : «Ladent v. Poland», n. 55660; «Ambruszkiewicz v. Poland», n.n. 29-33661; «Хайредінов проти України», n. 28).

Затримання особи є настільки серйозним запобіжним заходом, що воно є виправданим, лише якщо інші, менш суворі, заходи були розглянуті та визнанні недостатніми для забезпечення захисту індивідуальних або суспільних інтересів, які можуть вимагати затримання відповідної особи. (Рішення : «X. v. Finland», n. 151).

ЄСПЛ визнав, що абстрактна можливість перешкоджання кримінальному провадженню є недостатньою для обґрунтування обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Виходячи із правової позиції ЄСПЛ при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя, суд у кожному випадку повинен принципово та критично ставитися до доводів прокурора, якими він обґрунтовує необхідність застосування саме цього запобіжного заходу, об`єктивно оцінюючи її переконливість. При цьому прокурор повинен довести, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам передбачених ст. 177 КПК України.

Санкція ч. 1 ст. 259 КК України передбачає основне покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 2 до 6 років.

Згідно із позицією Європейського суду з прав людини, зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Суд погоджується, що тяжкість можливого покарання може спонукати підозрюваного переховуватися від суду. Це твердження узгоджується з практикою ЄСПЛ, зокрема у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. У рішенні по справі «Летельє проти Франції» Європейський суд з прав людини визначив, що тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя виходить з практики Європейського суду з прав людини (рішення «Нечипорук і Йонкало проти України»), відповідно до якої «обґрунтована підозра» означає наявність фактів чи інформації, які могли б переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що особа, можливо, вчинила злочин.

У даному клопотанні наведені дані, які вказують на підозру у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, що інкримінується їй органом досудового розслідування, та які не викликають розумних сумнівів у цьому.

Натомість, наявність ризиків, за для запобігання яким застосовується запобіжний захід, слідчий суддя оцінює через призму ст. 177 та 178 КПК України.

При цьому, слідчий суддя виходить з того, що відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе наявність обґрунтованої підозри та наявність хоча б одного ризику, передбаченого ст. 177 КПК України, але не доведе, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не здане запобігти таким ризикам, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси поваги до особистої свободи.

При цьому, прийшовши до висновку про наявність обґрунтованої підозри про вчинення кримінального правопорушення та наявність ризиків, на які посилається сторона обвинувачення, слідчий суддя вважає недоведеними ті обставини, що більш м`який запобіжний захід не здатний запобігти наведеним ризикам.

Зокрема, слідчим суддею враховано те, що підозрювана не притягувалася раніше до кримінальної відповідальності та не має судимостей, має постійне місце проживання.

В судовому засіданні встановлено, що підозрювана проживає за адресою: АДРЕСА_5 .

Враховуючи те, що сторона кримінального провадження не довела суду виняткових обставин, які б виправдовували обмеження права підозрюваного на свободу та свідчили б про наявність всіх ризиків регламентованих ст. 177 КПК України, що слугували б підставами у обрані найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя приходить до переконання про відмову у задоволенні клопотання. Водночас, слідчий суддя вбачає підстави для обрання альтернативного і менш суворого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту цілодобово.

Обираючи такий запобіжний захід, слідчий суддя враховує особу підозрюваної, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого вона підозрюється, обставини злочину та його наслідки.

Згідно зі змістом ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовується на підставі ухвали слідчого судді або суду. Відповідно до вимог 177 цього ж Кодексу, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладення на нього процесуальних обов`язків.

Домашній арешт полягає в забороні підозрюваний залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчинені злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це слідчому або суду. Працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Враховуючи вказані обставини, слідчий суддя переконаний, що саме такий запобіжний захід, як домашній арешт цілодобово, забезпечить дотримання підозрюваною процесуальних обов`язків під час досудового розслідування та буде запобігати встановленим в судовому засіданні ризикам.

Слідчий суддя вважає, що з урахуванням тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , обставин вчинення та його наслідків, беручи до уваги особу підозрюваної, більш м`який запобіжний захід ніж домашній арешт цілодобово не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваної та не запобігатиме встановленим у судовому засіданні ризикам.

На підставі викладеного, керуючись ст. 177, 178, 181, 193, 194, 196, 205, 206, 309 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Подільського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_6 , погодженого прокурором Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , про зміну запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 259 КК України, внесене у кримінальному провадженні за № 0000173 від 14.12.2022 року - відмовити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту цілодобово, заборонивши їй цілодобово, на період строку дії запобіжного заходу, залишати житло (за місцем проживання) за адресою: АДРЕСА_5 .

Відповідно до п. 1, 3 ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на підозрювану ОСОБА_5 такі обов`язки:

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання;

- з`являтися за першим викликом до слідчого, прокурора або суду.

- не залишати місця проживання за адресою: АДРЕСА_5 , цілодобово, протягом строку дії запобіжного заходу без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- не спілкуватися зі свідками у даному кримінальному провадженні без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- здати на зберігання паспорт (паспорти) для виїзду за кордон (за наявності).

Роз`яснити підозрюваній ОСОБА_5 що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за її поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї обов`язків, використовувати електронні засоби контролю.

Строк дії ухвали відповідно до пп. 2 п. 3 ч. 1 ст. 219 КПК, ч. 6 ст. 181 КПК України визначити до 05.03.2023 року (включно), у межах строку досудового розслідування.

Направити копію ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту для виконання та контролю органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваної.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошений 14.02.2023 року о 16 год. 00 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1