ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1133/23 Справа № 243/6335/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2023 року Дніпровський апеляційний суд в складі

судді доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , на ухвалу Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 26 січня 2023 року, якою обвинуваченому за ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 121 КК України

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Антрацит Луганської області, громадянину України, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів у Державній установі «Вінницька установа виконання покарань (№1)», тобто до 26 березня 2023 року включно, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 26 січня 2023 року обвинуваченому за ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 121 КК України ОСОБА_9 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів у Державній установі «Вінницька установа виконання покарань (№1)», тобто, до 26 березня 2023 року включно.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ставить питання про скасування вказаної ухвали місцевого суду та обрання відносно його підзахисного ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання та надання обвинуваченому можливості захищати Батьківщину. Просить врахувати, що при розгляді клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_9 районний суд проявляє упередженість по відношенню до обвинуваченого, зазначає в оскарженій ухвалі на припущення заявлені прокурором як на факти та докази. Судом не прийнято до уваги, що обвинувачений до обрання запобіжного заходу мав постійне місце мешкання та роботу і стабільний заробіток. Не враховано судом і особу обвинуваченого, який приймав участь в захисті Україні з 2014 року, серед перших пішов захищати Батьківщину, більше двох років був у полоні та звільнений за програмою Президента України, засуджений в самопроголошених республіках до 18 років позбавлення волі. Посилається на те, що в оскарженій ухвалі взагалі відсутні посилання на факти, які свідчать про наявність вказаних ризиків, на відомості які можливо взяти як докази наявності цих ризиків. Судом першої інстанції не були оцінені надані стороною захисту матеріали, що свідчать про наявність стійких соціальних зв`язків обвинуваченого, перебування у цивільному шлюбі, наявність постійного місця роботи та заробітку, можливість забезпечувати свою родину. Зазначає, що є безпідставним ризик можливого впливу на іншого обвинуваченого та свідків.

Заслухавши захисника обвинуваченого, який просив апеляційну скаргу задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення вимог апеляційної скарги захисника обвинуваченого, перевіривши доводи апеляційної скарги та надані матеріали, вважаю наступне:

Кримінальне провадження за обвинуваченням за ч. 3 ст. 146, ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 121 КК України ОСОБА_9 та за ч. 2 ст. 146 КК України ОСОБА_10 знаходиться на розгляді Слов`янського міськрайонного суду Донецької області. ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні трьох кримінальних правопорушень, одне з яких є особливо тяжким, санкцією якої передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років з конфіскаціє майна. Зазначене вказує на наявність ризику того, що загроза застосування такого покарання може спонукати обвинуваченого до ухилення від суду.

Оскільки, кримінальне провадження знаходиться на стадії судового розгляду, із врахуванням того, що обвинувачення пов`язано із діями, пов`язаними із фізичним насильством відносно фізичних осіб, ризик незаконного впливу на другого обвинуваченого та свідків з боку ОСОБА_9 в разі його знаходження на волі реально існує. Суд не в праві обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору або посилатись на них, тобто повинен безпосередньо дослідити такі докази. Обвинувачений матиме можливість шляхом психологічного або фізичного впливу здійснити тиск на свідків з метою надання ними неправдивих показань, або зміни раніше надані ними покази на інші, що значно буде ускладнювати об`єктивність судового провадження.

Оскільки, питання про доведеність вини ОСОБА_9 буде вирішено лише за наслідками судового розгляду провадження, колегія суддів вважає безпідставними твердження сторони захисту щодо упередженого ставлення суду по відношенню до обвинуваченого.

З врахуванням викладеного, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду 1-ї інстанції про те, що застосування альтернативного запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_9 не забезпечить виконання ним процесуальних обов`язків і виключити ризики, пов`язані із звільненням його з-під варти.

Наявность у обвинуваченого постійного місця роботи та заробітку до обрання судом відносно ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, перебування у цивільному шлюбі, прийняття обвинуваченим участі в захисті України з 2014 року, перебування у полоні не стали запобіжником до вчинення дій, в яких обвинувачується ОСОБА_9 , а тому ці обставини не будуть стримуючим засобом і наразі.

Посилання сторони захисту на безпідставність відмови у задоволенні їх клопотань про зміну запобіжного заходу та про надання можливості обвинуваченому бути призваним до лав Збройних Сил України для захисту Батьківщини, не є предметом апеляційного розгляду у відповідності до положень ст. 422-1 КПК України, тож колегія суддів не вдається до оцінки даних доводів.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про збереження на теперішній час високого ступеню ризику того, що при застосуванні запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, обвинувачений ОСОБА_9 може ухилитись від суд та незаконно впливати на свідків.

Тобто, рішення місцевого суду про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою постановлено із належним додержанням приписів ст.ст. 177, 178, 331 КПК України.

Таким чином апеляційна скарга, як така що не підтверджується обставинами провадження, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 376, 422-1 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

В задоволенні апеляційної скарги адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , відмовити.

Залишити без змін ухвалу Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 26 січня 2023 року, якою обвинуваченому ОСОБА_9 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів у Державній установі «Вінницька установа виконання покарань (№1)», тобто до 26 березня 2023 року включно.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4