Справа № 203/5023/22
Провадження № 1-кс/0203/3825/2022
КІРОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА

27 грудня 2022 року слідчий суддя Кіровського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому засіданні в м. Дніпро скаргу ОСОБА_3 , в інтересах якої діє адвокат ОСОБА_4 , на постанову Третього слідчого відділу (з дислокацією в м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_5 від 31 жовтня 2022 року про відмову у визнанні потерпілою у кримінальному провадженні № 0000479, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 жовтня 2022 року за попередньою правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

23 грудня 2022 року ОСОБА_3 , в інтересах якої діє адвокат ОСОБА_4 , звернулася до слідчого судді зі скаргою на постанову в якій просила скасувати постанову слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_5 від 31 жовтня 2022 року про відмову у задоволенні клопотання про визнання ОСОБА_3 потерпілою у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 жовтня 2022 року під № 0000479 за попередньою правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, а також зобов`язати слідчого надати ОСОБА_3 для ознайомлення матеріали кримінального провадження № 0000479, обґрунтовуючи такі вимоги тим, що загиблий ОСОБА_6 є рідним сином ОСОБА_3 на його обличчі було безліч тілесних ушкоджень, які за повідомленням свідків нанесені працівниками поліції, а твердження слідчого про те, що таких обставин не встановлено безпідставне, оскільки він ніяких процесуальних дій, направлених на встановлення таких обставин не вчиняв, тому відмова у визнанні потерпілою незаконна і не відповідає вимогам ст. 55 КПК Україна.

Згідно протоколу автоматичного визначення слідчого судді від 23 грудня 2022 року скарга передана слідчому судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 та призначена до розгляду.

Скаржник у судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду її представником ОСОБА_4 подана заява про розгляд скарги за їх відсутності, у зв`язку із чим, враховуючи положення ч. 6 ст. 9 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати загальні засади кримінального провадження, передбачені ст. 28 КПК України та розглянути дану скаргу без участі заявника, з метою прийняття процесуального рішення по ній в розумні строки.

Слідчий Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, в судове засідання не прибув, причин неявки суду не повідомив, що не перешкоджає розгляду скарги за ч. 3 ст. 306 КПК України.

Перевіривши доводи скарги та дослідивши додані до них докази, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що Третім слідчим відділом (з дислокацією в м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000479, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 жовтня 2022 року за попередньою правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

04 жовтня 2022 року адвокат ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 подав слідчому клопотання про залучення останньої потерпілою у кримінальному провадженні № 0000479, видати витяг з ЄРДР у зазначеному кримінальному провадженні, а також надати матеріали кримінального провадження для ознайомлення. Такі вимоги адвокат ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 обґрунтовував тим, що загиблий ОСОБА_6 є рідним сином ОСОБА_3 , на його обличчі було безліч тілесних ушкоджень, які за повідомленням свідків нанесені працівниками поліції.

Постановою слідчого Третього слідчого відділу ( з дислокацією у м. Дніпрі) ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, ОСОБА_5 від 31 жовтня 2022 року відмовлено адвокату ОСОБА_4 у задоволенні клопотання про визнанні потерпілою ОСОБА_3 , з тих підстав, що в ході досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні допитано декілька свідків та жоден з них не вказує, що працівники поліції наносили ОСОБА_6 тілесні ушкодження, окрім одягнення кайданок.

Так, відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Відповідно до ч. 5 ст. 55 ЦПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Так, поняття «потерпілий» у матеріальному кримінальному праві та у кримінальному процесі за змістом не є тотожними. У кримінально-правовому розумінні потерпілий - це особа, якій кримінальним правопорушенням безпосередньо заподіюється фізична, моральна та/або матеріальна шкода (або існує безпосередня загроза її заподіяння). Поняття «потерпілий» у кримінальному праві не має законодавчої дефініції.

Натомість законодавством визначено кримінально-процесуальне розуміння поняття «потерпілий». Так, у частині 1 статті 55 КПК України встановлено, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Поняття «потерпілий», яке використано у ст. 46 КК України, вжито у його кримінально-правовому розумінні, а не кримінально-процесуальному, виходячи з такого.

Поняття «потерпілий» в кримінально-правовому значенні є первинним щодо його розуміння в кримінальному процесі, оскільки в кримінальному праві потерпілий з`являється об`єктивно, в результаті вчинення проти нього кримінального правопорушення.

Процесуальними умовами появи потерпілого як учасника кримінального провадження є необхідність подання заяви про вчинення щодо нього кримінального правопорушення, надання згоди на визнання потерпілим (у разі, якщо така заява ним не подавалась) або подання заяви про залучення до провадження як потерпілого.

У частині 2 статті 55 КПК України визначається момент виникнення в особи статусу потерпілого як учасника кримінального провадження: права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Особа у кримінально-правовому розумінні є потерпілим з моменту вчинення щодо неї кримінального правопорушення, а не з моменту подання нею відповідної заяви, як це передбачено у частині 2 статті 55 КПК України.

Таким чином, потерпілий в кримінально-правовому розумінні як жертва посягання з`являється вже з моменту вчинення цього посягання, незалежно від того, чи закріплений (юридично легалізований) такий статус процесуально.

Саме таких висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у свій постанові від 16 січня 2019 року у справі № 439/397/17, (провадження № 13-66кс18), що є обов`язковими для застосування в силу ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Тобто для набуття статусу потерпілого достатньо подання заяви про вчинення щодо особи кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого, висновки про що викладені у постанові Верховного Суду у справі № 539/3185/17.

Так, в заяві про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_3 вказує на обставини вчинення кримінального правопорушення не взагалі, а конкретно відносно неї та обґрунтовує, що загиблий ОСОБА_3 є рідним сином ОСОБА_3 , на його обличчі було безліч ушкоджень, які за повідомленням свідків нанесені працівниками поліції, проте слідчим не проведено жодної слідчої дії, спрямованої на встановлення цих обставин, обов`язковість доказування яких визначена п. 3 ч.1 ст. 91 КПК України, а тому висновки слідчого в оскаржуваній постанові про те, що будь-яких даних, які б свідчили про те, що працівники поліції наносили тілесні ушкодження ОСОБА_6 є передчасними.

Таким чином викладені обставини свідчать про недодержання слідчим вимог ст. 55 КПК України щодо підстав відмови, а так само вимог КПК щодо вмотивованості і обґрунтованості постанови, а тому така постанова підлягає скасуванню із зобов`язанням слідчого у відповідності до п. 3 ч. 2 ст. 307 КПК України повторно розглянути подану заяву про залучення потерпілою у кримінальному провадженні від 04 жовтня 2022 року.

Разом з тим, вимоги скаржника про постановлення ухвали слідчим суддею про зобов`язання слідчого надати ОСОБА_3 для ознайомлення матеріали кримінального провадження № 0000479, - задоволенню не підлягають, оскільки питання залучення в якості потерпілого на стадії досудового розслідування належить до виключної компетенції слідчого, прокурора, тоді як вирішення такого питання слідчим суддею буде зводитись по суті до підміни собою органу досудового розслідування, що є неприпустимим відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України, яка визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Керуючись ст. ст. 206, 303, 304, 307, 376 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ :

Скаргу ОСОБА_3 , в інтересах якої діє адвокат ОСОБА_4 , на постанову Третього слідчого відділу (з дислокацією в м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_5 від 31 жовтня 2022 року про відмову у визнанні потерпілою у кримінальному провадженні № 0000479, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 жовтня 2022 року за попередньою правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України задовольнити частково.

Постанову старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, ОСОБА_5 від 30 жовтня 2022 року про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілою у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 жовтня 2022 року під № 0000479 за попередньою правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України скасувати та зобов`язати слідчого повторно розглянути клопотання ОСОБА_3 від 04 жовтня 2022 року про визнання його потерпілою у цьому кримінальному провадженні.

В задоволенні решти вимог скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1