Провадження по справі № 1-кп/522/1649/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2023 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Приморського районного суду м. Одеси № 106 в режимі відеоконференції за допомогою власних технічних засобів через програму «EASYCON» обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000151 від 03.03.2021 року стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Санкт-Петербург, російської федерації, громадянина російської федерації, не одруженого, який має середню освіту, офіційно не працевлаштованого, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції за допомогою власних технічних засобів через програму «EASYCON»),

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

перекладача ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

Викладення обставин кримінального проступку та формулювання обвинувачення, яке суд вважає доведеним.

15 лютого 2021 року ОСОБА_3 , знаходився вдома у своїх родичів, за адресою: АДРЕСА_2 .

Так, приблизно о 08 год. 00 хв., точного часу не встановлено, маючи намір на вчинення крадіжки чужого майна, та переслідуючи ціль незаконного збагачення, ОСОБА_3 , впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає, а поряд відсутні сторонні особи, заволодів банківською картою банку «ПриватБанк», на якій були грошові кошти в розмірі чотири тисячі шістсот п`ятдесят гривень, на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який являється дідусем ОСОБА_3 .

Того ж дня, приблизно о 08 год. 20 хв. ОСОБА_3 підійшов до банкомату банку «ПриватБанк», розташованого в магазині «Таврія Плюс», що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Армійська, буд. 10, діючи умисно, з корисливих мотивів, заздалегідь знаючи пін-код, вставив банківську картку до банкомату, та двома транзакціями зняв кошти у повному обсязі.

Надалі ОСОБА_3 разом із карткою, та грошовими коштами покинув місце вчинення кримінального проступку, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_7 матеріальну шкоду на суму чотири тисячі шістсот п`ятдесят гривень.

Дії ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кваліфіковано за ч. 1 ст. 185 КК України, за кваліфікуючими ознаками таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, визнав в повному обсязі та підтвердив обставини кримінального проступку, які описані в обвинувальному акті та пояснив суду таке. Вказав, що в 2021 році, більш точний час не пам`ятає, але було холодно, він був вдома у своїх родичів, за адресою: АДРЕСА_2 , де взяв банківську картку свого дідуся ОСОБА_7 . В подальшому по вул. Армійська він зняв з банківської картки гроші, точну суму не пам`ятає, та частину грошей віддав прадідусю ОСОБА_8 на ліки, а частину коштів витратив на продукти.

У вчиненому щиро кається, йому дуже соромно за вчинене, просив вибачення, вказав, що не знав чому так зробив.

Просив суд суворо його не карати, врахувати його щире каяття у вчиненому кримінальному проступку та призначити покарання у виді громадських робіт. Пояснив, що штраф сплатите не зможе.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 , який був присутній в судовому засіданні в режимі відеоконференції за допомогою власних технічних засобів через програму «EASYCON», просив суворо не карати його підзахисного та призначити покарання у виді громадських робіт.

Прокурор ОСОБА_4 просив призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді громадських робіт. Долю речових доказів просив вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

При таких обставинах, за згодою учасників кримінального провадження, які визнали недоцільним дослідження доказів по справі, докази у судовому засіданні не досліджувались, згідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.

В судове засідання потерпілий ОСОБА_7 , не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Враховуючи повне визнання вини обвинуваченим та дослідження доказів в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, учасники кримінального провадження вважали за недоцільне відкладати судове засідання для явки потерпілого ОСОБА_7 та просили провести судовий розгляд без його участі.

Суд з`ясував, що всі учасники кримінального провадження правильно розуміють обставини кримінального провадження, та упевнився у добровільності їх позиції, їм було роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини у апеляційному порядку.

Приймаючи до уваги вищевказане, суд вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, повністю доведена.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 містять склад кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та суд кваліфікує їх за кваліфікуючими ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Мотивування прийнятого рішення.

При визначенні мотивів призначення покарання суд керується таким.

Відповідно до ст. 8 Конституції в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідність покарання ступеню тяжкості злочину та особі правопорушника визначена насамперед ст. 61 Конституції України, відповідно до якої юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, а також з принципу правової держави, з суті конституційних прав та свобод людини і громадянина.

Крім того, як неодноразово наголошував у своїх висновках Верховний Суд, що суди не повинні допускати спрощений та однаковий підхід до розгляду справи та застосовувати індивідуалізацію покарання, з урахуванням конкретних обставин кожної справи. Індивідуалізація покарання конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта (постанова Верховного Суду від 22.03.2018 року у справі №207/5011/14-к (провадження №51-1985км 18).

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне та достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.

Щодо призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 .

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючої покарання обставини та відсутність обтяжуючих покарання обставин.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує його особу, який є громадянином російської федерації, не одружений, офіційно не працевлаштований, має середню освіту, зареєстрований та проживає в м. Одеса, у лікаря на наркологічному обліку не перебуває, раніше не судимий та те, що він обвинувачується у вчиненні кримінального проступку.

Відповідно до ст. 66 КК України, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 суд враховує те, що він щиро розкаявся у вчиненні кримінального проступку.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Санкцією ч. 1 ст. 185 КК України передбачено покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправні роботи на строк до двох років, або арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до п`яти років.

Відповідно до абз. 4 п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року, призначаючи покарання у виді штрафу або виправних робіт і визначаючи розмір та строки відповідного покарання, суди мають враховувати майновий стан підсудного, наявність на його утриманні неповнолітніх дітей, батьків похилого віку тощо.

Таким чином, з урахуванням майнового стану обвинуваченого, того факту, що він офіційно не працевлаштований, суд доходить висновку, що покарання у виді штрафу або виправних робіт в даному конкретному випадку буде надмірним тягарем для обвинуваченого та не відповідатиме меті покарання.

Покарання у виді арешту та обмеження волі є найбільш тяжкими порівняно з іншими видами покарання, передбаченими ч. 1 ст. 185 КК України.

Згідно ч. 1 ст. 56 КК України громадські роботи полягають у виконанні засудженим у вільний від роботи чи навчання час безоплатних суспільно корисних робіт, вид яких визначають органи місцевого самоврядування.

Враховуючи обставини кримінального проступку, особу обвинуваченого, який не працевлаштований, тому виплатити штраф або виконувати виправні роботи не матиме змоги, наявність пом`якшуючої покарання обставини та відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_3 покарання, передбачене санкцією ч. 1 ст. 185 КК України, яке суд вважає достатнім для попередження нових злочинів, а саме у виді громадських робіт, оскільки, на думку суду, його виправлення можливе без ізоляції від суспільства.

Крім того, прокурор просив призначити обвинуваченому покарання у виді громадських робіт на строк вісімдесят годин, що підтримала сторона захисту.

На підставі вищезазначеного, суд вважає, що таке покарання буде законним, справедливим, достатнім для виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень обвинуваченим та досягне своєї мети.

Щодо заходів забезпечення кримінального провадження, процесуальних витрат та речових доказів.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 в рамках даного кримінального провадження не обирався.

Питання щодо процесуальних витрат суд вирішує відповідно до вимог глави 8 Розділу І КПК України.

Цивільний позов потерпілим ОСОБА_7 не заявлявся, витрати для проведення експертиз відсутні.

Питання щодо речових доказів судом вирішується в порядку вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 50, 56, 65, 185 КК України, ст. 100, ч. 3 ст. 349, 367-371, 373, 374, 376 КПК України,

УХВАЛИВ:

Визнати винним ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

Призначити ОСОБА_3 покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у виді 80 (вісімдесяти) годин громадських робіт, які полягають у виконанні засудженим у вільний від роботи чи навчання час безоплатних суспільно корисних робіт, вид яких визначається органом місцевого самоврядування.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_3 в рамках данного кримінального провадження, не обирався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся. Судові витрати за вказаним кримінальним провадженням, відсутні.

Речові докази, а саме:

- DVD-R диск із 1 відеофайлом, серійний номер PSP330WJ071224073, з камери внутрішнього відеоспостереження магазину ПП «Таврія Плюс», що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Армійська, буд. 8, який було видано 04.03.2021 року зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження та на нього може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня проголошення вироку через Приморський районний суд м. Одеси до Одеського апеляційного суду.

Суддя Приморського районного

суду м. Одеси ОСОБА_1