Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

12 грудня 2022 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

Суддів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника-адвоката ОСОБА_7

представника потерпілого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з ДУ «Рівненській слідчий ізолятор» кримінальне провадження №0000117 щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рівне Рівненської області, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, зареєстрованого; АДРЕСА_1 , фактично проживаючого по АДРЕСА_2 , не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на вирок Рівненського районного суду Рівненської області від 24 травня 2022 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Рівненського районного суду Рівненської області від 24 травня 2022 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, і призначено покарання вісім років позбавлення волі, у строк відбуття якого зараховано строк попереднього ув`язнення з 18 березня 2021 року до набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта в сумі 4903 грн. 50 коп. та вирішено питання щодо речових доказів у справі.

Як визнав доведеним суд, ОСОБА_6 17 березня 2021 року близько 23 год, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на балконі квартири АДРЕСА_2 , в ході раптово виниклого конфлікту, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, діючи умисно, з метою протиправного заподіяння смерті іншій людині, використовуючи кухонний ніж, умисно наніс цим ножем ОСОБА_9 один удар по обличчю, два удари в життєво важливу частину тіла - ліву половину грудей, один удар в сідницю, один удар в ліве стегно та один удар у спину в районі лівої лопатки потерпілого, заподіявши тілесні ушкодження у вигляді рани на обличчі, сліпого поранення м`яких тканин спини у лівій лопатковій ділянці, сліпого поранення м`яких тканин лівої сідниці, сліпого поранення м`яких тканин лівого стегна, які відносяться до легких тілесних ушкоджень із короткочасним розладом здоров`я та двох проникаючих поранень грудей, кожне з яких продовжується раневим каналом, з ушкодженнями: одне - верхньої долі лівої легені, інше - перикарда та лівого шлуночка серця, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя в момент заподіяння, від яких ОСОБА_9 помер на місці події.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 зазначає, що, призначаючи ОСОБА_6 надто суворе покарання, суд першої інстанції не вказав, чому мінімальний строк покарання буде недієвим та не забезпечить виправлення обвинуваченого, як залишив поза увагою і позитивні характеристики ОСОБА_6 , надані стороною захисту, який не мав умислу на вбивство потерпілого, щиро кається і сприяв розкриттю злочину. Апелянт вважає, що зазначені обставини дають підстави для застосування щодо ОСОБА_6 положень ст. 69 КК України і просить вирок Рівненського районного суду Рівненської області від 24 травня 2022 року скасувати, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 за ч.1 ст. 115 КК України із застосуванням ст. 69 КК України покарання у виді п`яти років позбавлення волі та звільнити від відбування покарання з випробуванням - іспитовим строком в три роки.

Іншими учасниками судового розгляду вирок в апеляційному порядку не оскаржено.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи захисника - адвоката ОСОБА_7 , підтримані обвинуваченим ОСОБА_6 , доводи прокурора та представника потерпілого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_8 , якою подано заперечення на апеляційну скаргу, котрі вважають вирок законним, обгрунтованим і просять залишити його без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши викладене в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 не підлягає задоволенню.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення за вказаних у вироку обставин підтверджується сукупністю зібраних в провадженні доказів, яким судом дана правильна юридична оцінка, що не заперечується в апеляційній скарзі і не оспорюється ніким з учасників судового розгляду.

Твердження апелянта про призначення ОСОБА_6 надто суворого покарання не є переконливими, оскільки термін явно несправедливе покарання означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру.

Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність, між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті, видом і розміром покарання, та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема, і ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Правову позицію щодо дотримання справедливості Конституційний Суд України висловив у рішеннях від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 та від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 у справах про призначення судом більш м`якого покарання.

Так, у рішенні № 15-рп/2004 Конституційний Суд України зазначив: Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема, права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Згідно зі ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення у значенні ст. 414 КПК України означає з`ясування судом, насамперед, питання про те, до злочинів якої категорії тяжкості відносить закон (ст. 12 КК України) вчинене у конкретному випадку злочинне діяння. Беручи до уваги те, що у ст. 12 КК України дається лише видова характеристика ступеня тяжкості злочину, що знаходить своє відображення у санкції статті, встановленій за злочин цього виду, суд при призначенні покарання на основі всебічного, повного та неупередженого врахування обставин кримінального провадження в їх сукупності визначає тяжкість конкретного кримінального правопорушення, враховуючи його характер, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, тяжкість наслідків, спосіб посягання, форму і ступінь вини, мотивацію кримінального правопорушення, наявність або відсутність кваліфікуючих ознак тощо.

Під особою обвинуваченого у контексті ст. 414 КПК України розуміється сукупність фізичних, соціально-демографічних, психологічних, правових, морально-етичних та інших ознак індивіда, щодо якого ухвалено обвинувальний вирок, які існують на момент прийняття такого рішення та мають важливе значення для вибору покарання з огляду мети та засад його призначення. Тобто поняття особа обвинуваченого вживається у тому ж значенні, що й у п. 3 ч. 1 ст. 65 КК України поняття особа винного.

Під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_6 підтвердив своє щире каяття, зазначив, що жалкує про вчинене, просить суворо не карати.

При обранні покарання ОСОБА_6 суд, як видно з вироку, дотримався положень ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання та роз`яснень, що містяться в п.п. 2, 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року (з послідуючими змінами) „Про практику призначення судами кримінального покарання, і врахував, що обвинувачений ОСОБА_6 вчинив умисний особливо тяжкий злочин проти життя особи, наслідки вчиненого - смерть людини, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, хоча судимість і погашена у встановленому законом порядку, вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та призначив ОСОБА_6 покарання максимально наближене до мінімальної межі, встановленої санкцією ч. 1 ст. 115 КК України, яке, з врахуванням нанесення обвинуваченим численних ножових ударів потерпілому, в тому числі, і в життєво-важливі органи, не можна вважати надто суворим чи несправедливим.

Істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону або неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які б слугували безумовними підставами для скасування або зміни судового рішення при розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404-405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Вирок Рівненського районного суду Рівненської області від 24 травня 2022 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту оголошення повного тексту ухвали, а ОСОБА_6 - в той же строк - з моменту отримання копії ухвали.

С У Д Д І :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_11