Справа № 953/1245/23
н/п 1-кс/953/1392/23
"21" лютого 2023 р. м.Харків

У ході досудового розслідування встановлено, що 16 лютого 2023 року невстановлена особа зателефонувала адміністратору готелю «Парк Готель», що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Шевченка, 79, ОСОБА_4 та, представившись вигаданим ім`ям ОСОБА_5 , забронював два номери на 17 лютого 2023 року на 19 годину 00 хвилин нібито для своїх колег та домовився з адміністратором про те, що його колеги привезуть до готелю три телевізори, два з яких буде встановлено у заброньовані номери, а третій забере інший колега та відвезе до міськради.
Після чого 17 лютого 2023 року близько 10 години 15 хвилин до вищевказаного готелю прибули ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які виконали замовлення, що надійшло від невстановленої особи щодо доставки трьох телевізорів та кріплень з установкою з магазину «Фокстрот», при цьому адміністратор, будучи впевненим, що вказані доставлені телевізори оплачені замовником, за попередньою домовленістю повідомив куди необхідно встановити два з привезених телевізорів, залишивши третій телевізор в холі вищевказаного готелю.
Того ж дня до готелю прибув таксист ОСОБА_3 , якому попередньо зателефонувала невстановлена особа та пояснила, що йому необхідно буде забрати з вищевказаного готелю телевізор та відправити його за попередньо наданими реквізитами « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».
Так, 17 лютого 2023 року близько 10 години 20 хвилин ОСОБА_3 , виконуючи вказане замовлення, прибув до готелю «Парк Готель», що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Шевченко, 79, та, розмовляючи з вищевказаною невстановленою особою по мобільному телефону, передав трубку адміністратору, якому вказана невстановлена особа пояснила, що ОСОБА_3 є тією особою, котра повинна забрати третій телевізор.
У подальшому адміністратор готелю ОСОБА_4 , не розуміючи, що телевізор насправді не оплачений, показав ОСОБА_3 , де знаходиться телевізор, який забрав його та поїхав відправляти. Коли ОСОБА_6 та ОСОБА_7 закінчили установку телевізорів в номерах та повернулись до холу вищевказаного готелю, виявилось, що невстановлена особа, ввівши в оману всіх вищеперерахованих осіб, скоїла замах на заволодіння чужим майном, а саме - телевізором.
Прокурор зазначає, що тимчасово вилучене майно є предметом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 190 КК України, зберегло на собі його сліди, та буде використано у кримінальному провадженні в якості речового доказу.
З урахуванням викладеного, з метою забезпечення збереження речових доказів, які мають значення для кримінального провадження, у органу досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на вказане майно.
Слідчий суддя, дослідивши клопотання, приходить до висновку про необхідність його повернути, виходячи з такого.
Відповідно до ч. 1 ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.
Положеннями ч. 2 ст. 171 КПК України передбачені вимоги до клопотання про арешт майна, зокрема у ньому повинно бути зазначено:
1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;
2) перелік і види майна, що належить арештувати;
3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;
4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Положеннями ст. 172 КПК України передбачено, що клопотання про арешт тимчасово вилученого майна розглядається за участю, у тому числі, власника майна.
Всупереч вимогам п. 3 ч. 2 ст. 171 КПК України прокурор не долучив до клопотання жодних документів, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, та не навів конкретних доказів, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.
Як слідує зі змісту клопотання, майно, на яке прокурор просить накласти арешт, належить магазину «Фокстрот». Однак з клопотання та долучених до нього матеріалів неможливо встановити, хто є дійсним власником зазначеного майна. У суду відповідно відсутня можливість належним чином повідомити власника майна про розгляд клопотання.
Отже, прокурору у клопотанні необхідно вказати, хто є власником тимчасово вилученого 17 лютого 2023 року у ході огляду місця події за адресою: м. Харків, вул. Алчевських, 49, каб. 314 майна, зазначивши факти та документи, що підтверджують право власності.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.
З урахуванням викладеного, слідчий суддя вважає, що клопотання про арешт майна необхідно повернути прокурору, який його погодив, встановивши при цьому строк в сімдесят дві години для усунення вищевказаних недоліків.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170, 171, 172 КПК України, суддя
Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1