Справа № 569/5192/21
УХВАЛА

06 лютого 2023 рокум. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в особі головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні в м. Рівне, кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 , ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 оскільки останній обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, він раніше неодноразово судимий, на шлях виправлення не став, вчинив нові кримінальні правопорушення маючи не зняті та непогашені судимості, та бурчи до уваги обставини вчинення кримінального правопорушення у своїй сукупності вказує на існування ризиків передбачених п.п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України. Покликаючись на наведене, що строк тримання ОСОБА_4 закінчується 07.02.2023, прокурор просить продовжити строк тримання обвинуваченого на 60 днів, без визначення розміру застави.

Прокурор просив задоволити клопотання.

Захисник обвинуваченого просив застосувати домашній арешт цілодобово.

Обвинувачений підтримав думку захисника.

Дослідивши клопотання, заслухавши учасників судового провадження, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Урозумінні практики Європейського суду з прав людини сама тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Вирішуючи питання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, ступеня тяжкості інкримінованого кримінального правопорушення, у вчинення яких обвинувачується ОСОБА_4 , яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, а також приймає до уваги ту обставину, що ризики передбачені п.п.1, 3, ч.1 ст. 177 КПК України, про які вказує прокурора не відпали, та продовжують існувати.

Про існування ризиків передбачених п. п. 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, стороною обвинувачення не доведено.

Беручи до уваги позицію ЄСПЛ викладені у своїх рішеннях, зокрема, що ЄСПЛ визнає порушенням Конвенції продовження/обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за умови, якщо національні суди «…не розглянули жодних альтернативних триманню під вартою запобіжних заходів…», з огляду на існування ризиків передбачених п.п. 1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України, обставини вчинення кримінального правопорушення та їх суспільну небезпечність, тяжкість кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, відсутність доказів про наявність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків, що на даний час у даному провадженні триває судовий розгляд, не допитані учасники провадження, не досліджені докази, які в свою чергу можуть мати значення для вказаного кримінального провадження, у своїй сукупності вказує на відсутність підстав для застосування більш м`яких запобіжних заходів, а тому суд приходить до висновку про продовження щодо обвинуваченого запобіжного заходу тримання під вартою та відповідно до ч.3 ст. 183, ч.5 ст. 182 КПК України визначити заставу як альтернативний захід, враховуючи що підозрюваний підозрюється у вчиненні тяжкого злочину - 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити процесуальну поведінку обвинуваченого та запобігти вищевказаним ризикам.

Даних, які б вказували на неможливість застосування до обвинуваченого вказаного запобіжного заходу не встановлено.

Керуючись ст.ст. 177,178, 183, 331 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора задоволити.

Продовжити щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід тримання під вартою, строком до 05.04.2023 включно.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , утримувати в Державній установі «Рівненський слідчий ізолятор».

Одночасно визначити розмір застави 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 53 680 (п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят ) гривень у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) за наступними реквізитами: Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26259988, Банк отримувача, ДКСУ, м.Київ, Код банку отримувача (МФО) 820172, Рахунок отримувача UA0010559 .

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у разі внесення застави обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати на виклик прокурора та суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому де він проживає без дозволу прокурора або суду; утримуватися від спілкування зі потерпілими та свідками у кримінальному провадженні; здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд та в`їзд в Україну.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесенні застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок має бути наданий уповноваженій особі Державній установі «Рівненський слідчий ізолятор».

У разі внесенні застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Строк дії ухвали та покладених обов`язків, у разі внесення застави - до 05.04.2023.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду, протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1