Справа № 333/1820/23
Провадження №1-кс/333/895/23
УХВАЛА

Іменем України

24 березня 2023 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчої ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя, клопотання слідчого СВ відділу поліції № 4 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області лейтенанта поліції ОСОБА_7 , погоджене прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у кримінальному провадження № 0000384 від 07 березня 2023 року та додані до нього матеріали відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, українця, освіта середня, холостого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого;

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ відділу поліції № 4 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області лейтенанта поліції ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя із клопотанням, погодженим прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту у кримінальному провадженні № 0000384 від 07 березня 2023 року відносно ОСОБА_5 .

Вимоги клопотання обґрунтовані наступним.

Відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», з 24 лютого 2022 року в Україні введений воєнний стан.

У ході досудового розслідування встановлено, що в період часу з 12:14 години до 12:18 години, 07.03.2023 року ОСОБА_5 , знаходячись біля під`їзду №3 будинку АДРЕСА_3 , в ході раптово виниклого конфлікту з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , по АДРЕСА_4 , в результаті, якого потерпілий самостійно, шляхом замаху, зірвав зі свого плеча чоловічу сумку чорного кольору через плече та яка впала на плиткове покриття біля під`їзду позаду ОСОБА_5 . В цей час у ОСОБА_5 виник прямий умисел на відкрите викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, шляхом вільного доступу, з плиткового покриття біля під`їзду №3 будинку АДРЕСА_3 відкрито заволодів чоловічою сумкою чорного кольору через плече, яка для потерпілого матеріальної шкоди не представляє, в якій знаходилося наступне майно: гаманець чорного кольору із кожзамісника «Morison Alelier», вартістю 1 600 гривень; грошові кошти у сумі 1 700 гривень, купюрами номіналом три купюри по 500 гривень та одна купюра номіналом 200 гривень; банківська карта «Укрсиббанка» № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_9 ; банківська карта Приват банку» № НОМЕР_2 ; банківська карта Приват банку» № НОМЕР_3 ; банківська карта «Альфа-Банк № НОМЕР_4 ; банківська карта «ОТП банку» на ім`я ОСОБА_10 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «Шевроле Лачетті» д.н.з. НОМЕР_5 на ім`я ОСОБА_8 ; посвідчення водія на ім`я ОСОБА_8 ; паспорт громадянина України НОМЕР_6 на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; дисконтні картки магазинів, які матеріальної шкоди для потерпілого не мають, яке належить ОСОБА_8 .

Далі, ОСОБА_11 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір побіг в сторону буд. №8 по вул. Водограйній, де на шляху слідування, з метою зупинити потерпілого, який в цей час наздоганяв ОСОБА_11 із закликами зупинитись та повернути майно, ігноруючи які дістав із чоловічої сумки потерпілого майно та кинув на землю разом із сумкою.

Після чого, скориставшись тим, що потерпілий затримався підняти свої речі, ОСОБА_11 разом із відкрито викраденим гаманцем «Morison Alelier», грошовими коштами у сумі 1 700 гривень, банківською картою «Укрсиббанка» № НОМЕР_1 , банківською картою Приват банку» № НОМЕР_2 , банківською картою Приват банку» № НОМЕР_3 , банківською картою «Альфа-Банк № НОМЕР_4 , банківською картою «ОТП банку», свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу «Шевроле Лачетті» н.д.з НОМЕР_5 , посвідченням водія та дисконтними картами, не маючи наміру повернути майно, покинув місце вчинення злочину.

В подальшому, ОСОБА_5 розпорядився відкрито викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 3 300 гривень.

Своїми умисними діями, ОСОБА_5 підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, що кваліфікується як: відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене в умовах воєнного стану.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України в повній мірі підтверджується зібраними в ході досудового розслідування матеріалами кримінального провадження: протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_8 від 07.03.2023 року; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 ; протоколом огляду місця події від 07.03.2023 року та вилученими в ході нього предметами; протоколом огляду місця події від 07.03.2023 року; протоколом додаткового допиту потерпілого ОСОБА_8 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання проведеного за участю потерпілого ОСОБА_8 ; протоколом огляду місця події від 08.03.2023 року та вилученими в ході нього предметами: в тому числі банківською картою «Укрсиббанка» № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_9 та одягом ОСОБА_5 , в якому останній був 07.03.2023 року; протоколом огляду місця події від 09.03.2023 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 09.03.2023 року; протоколом огляду предмета (відеозаписів з камер відеонагляду) від 09.03.2023 року; повідомленням ОСОБА_5 про підозру; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 .

В ході досудового розслідування ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

При обранні запобіжного заходу необхідно зокрема враховувати: наявність вагомих доказів про вчинення підозрюваним тяжкого злочину; тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, у якому він підозрюється (позбавлення волі на строк від від семи до десяти років).

Під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1,2,3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, ризики того, що ОСОБА_5 може:

- незаконно впливати на потерпілого ОСОБА_8 , оскільки підозрюваному стало відоме місцепроживаня останнього.

- вчинити інше кримінальне правопорушення, з урахуванням відомостей про особу підозрюваного, а саме відповідно до характеризуючого матеріалу ОСОБА_5 з 2013 року неодноразово оглядався лікарем - наркологом, в останнє 07.02.2020 року.

Наявність вказаного ризику обумовлена тим, що ОСОБА_5 не має постійного місця роботи та офіційного джерела доходів, тому у органу досудового слідства є обґрунтовані підстави вважати, що в свою чергу, може слугувати чинником для скоєння нових кримінальних правопорушень корисливого характеру.

З урахуванням встановлених ризиків, характеру інкримінованого кримінального правопорушення, а також відомостей про особу підозрюваного, вбачаються підстави для обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, з наступних підстав:

- при обранні особистого зобов`язання, підозрюваний зобов`язується не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, житла, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого. Враховуючи встановлені ризики, характер інкримінованого злочину та відомості про особу підозрюваного, відсутні гарантії виконання підозрюваним умов зазначеного запобіжного заходу у добровільному порядку, без наявності певних обмежень;

- особи, які заслуговують на довіру та поручаються за виконання підозрюваним обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, відсутні та до моменту подання даного клопотання до слідству не були представлені. Відсутність таких осіб, а також враховуючи те, що підозрюваний не працевлаштований та не має постійного джерела доходів, унеможливлює застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді особистої поруки або застави.

Усе вищевикладене, на думку слідства, дає змогу застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, адже таким чином обрання даного запобіжного заходу унеможливить настання ризиків передбачених п.п. 3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України та сприятиме повному, всебічному та об`єктивному розслідуванню даного кримінального правопорушення.

У судовому засіданні слідча ОСОБА_4 оголосила клопотання, зазначивши, що підтримує його, просила задовольнити. Додатково пояснити більше нічого не змогла.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, просив суд задовольнити, вважав, що наявні усі ризики, які зазначила слідча.

Підозрюваний ОСОБА_5 проти вказаного клопотання заперечував частково, просив обрати йому нічний домашній арешт у зв`язку з тим, що на теперішній час він намагається працевлаштуватись, для забезпечення свого життя. Цілодобовий домашній арешт, позбавить його цієї можливості.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_6 проти вказаного клопотання заперечував частково, проси обрати його підзахисному нічний домашній арешт через те, що цілодобовий домашній арешт, позбавить підозрюваного можливості заробляти кошти на власне життя.

Вислухавши доводи та пояснення слідчого, прокурора, підозрюваного, його захисника, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Підставою застосування запобіжного заходу є також, згідно клопотання слідчого, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може незаконно впливати на потерпілого, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення: незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом, статтею 176 КПК України передбачено, що одним із запобіжних заходів є домашній арешт.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Орган внутрішніх справ повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту і повідомити про це слідчому або суду. Працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Слідчим суддею встановлено, що 07.03.2023 року до ЄРДР були внесені відомості за ч. 4 ст. 186 КК України (кримінальне провадження № 0000384).

09.03.2023 року, о 18 годині 14 хвилин, ОСОБА_5 було вручено повідомлення про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Клопотання слідчого, погоджене із прокурором, оформлене відповідно до вимог ст. 184 КПК України. До матеріалів клопотання додані копії документів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, а також копії матеріалів, якими обґрунтовується необхідність продовження застосування запобіжного заходу. Таким чином, слідчим виконані вимоги ч. 3 ст. 184 КПК України у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

З огляду на те, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та зважаючи на положення, закріплені у ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», слід враховувати позицію Європейського суду з прав людини, відображену зокрема у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182).

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_5 кримінального правопорушення, на думку слідчого судді, підтверджується зібраними у справі доказами, а саме, даними, встановленими з протоколу допиту потерпілого ОСОБА_8 ; протоколу огляду місця події від 07.03.2023 року та вилученими в ході нього предметами; протоколу огляду місця події від 07.03.2023 року; протоколу додаткового допиту потерпілого ОСОБА_8 ; протоколу пред`явлення особи для впізнання проведеного за участю потерпілого ОСОБА_8 ; протоколу огляду місця події від 08.03.2023 року та вилученими в ході нього предметами; протоколу огляду місця події від 09.03.2023 року; протоколу допиту свідка ОСОБА_12 від 09.03.2023 року; протоколу огляду предмета (відеозаписів з камер відеонагляду) від 09.03.2023 року; повідомлення ОСОБА_5 про підозру; протоколу допиту підозрюваного ОСОБА_5 .

Вказані вище обставини, суспільна небезпечність кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , дані про особу підозрюваного, на думку слідчого судді, дають підстави для висновку, що наявний заявлений ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний може незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні.

Те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення з корисливих мотивів, враховуючи характеристику підозрюваного, його схильність до вживання алкогольних напоїв, як вважає слідчий суддя, свідчить про можливість останнього, з метою власного збагачення, вчинити інше кримінальне правопорушення, тобто, існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вирішуючи питання доцільності обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_5 , слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до практики Європейського суду, викладеної у рішенні «В. проти Швейцарії» від 26.01.1993 року небезпеку переховування від правосуддя не можна вимірювати тільки залежно від суворості можливого покарання; її треба визначати з урахуванням низки інших релевантних факторів, які можуть або підтвердити наявність небезпеки переховування від правосуддя, або зробити її настільки незначною, що вона не може слугувати виправдуванням для тримання під вартою. При цьому необхідно враховувати характер обвинуваченого, його моральні якості, його кошти, зв`язки з державою, у якій його переслідували за законом, і його міжнародні зв`язки».

Аналогічна позиція викладена у рішенні Європейського суду від 26.06.1991 року у справі «Летелье проти Франції», згідно якого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути виправданий очікуваним покаранням у вигляді позбавлення волі.

Крім цього, слідчий суддя враховує рішення Європейського суду від 01.06.2006 року у справі «Мамедова проти Росії», відповідно до якого необхідність тримання під вартою не можна оцінювати тільки виключно з абстрактної позиції, приймаючи до уваги тільки тяжкість злочину.

Враховуючи обставини, передбачені ст. 178 КПК України, у тому числі: наявність доказів про вчинення підозрюваним вказаного кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання підозрюваного винним у скоєнні кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється; даних про його особу, зважаючи на необхідність виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків; з метою запобігання спробам вчинити інше кримінальне правопорушення; а також, зважаючи на доведеність наявності всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України; що обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання чи особистої поруки не є доцільним, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, однак не цілодобового, а з23-00 години вечора до 05-00 години ранку.

Керуючись ст.ст. 3, 176-178, 183-184, 198-199, 369-372 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого СВ відділу поліції № 4 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області лейтенанта поліції ОСОБА_7 , погоджене прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, у кримінальному провадження № 0000384 від 07 березня 2023 року відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0000384 від 07 березня 2023 року запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

ЗаборонитиОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , в період часу з 23 години вечора до 05 години ранку.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

1) не відлучатися за межі м. Запоріжжя, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання;

3) прибувати до слідчого відділу відділу поліції №4 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області за адресою: м. Запоріжжя, вул. Космічна, буд 40 що понеділка о 10 годині 00 хвилин.

Контроль за виконанням ухвали покласти на відділ поліції №4 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області.

Строк дії ухвали 60 діб.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення через Комунарський районний суд м. Запоріжжя.

Повний текст ухвали складено та підписано 27 березня 2023 року.

Слідчий суддя

Комунарського районного суду

м. Запоріжжя ОСОБА_1