ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/826/23 Справа № 206/1778/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 березня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_10 , який діє в інтересах ОСОБА_8 , на вирок Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 13 липня 2022 року у кримінальному провадженні № 0000045 стосовно ОСОБА_8 , обвинуваченого за ч. 2 ст.185 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 13 липня 2022 року ОСОБА_8 визнано винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України і призначено покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання призначеного ОСОБА_8 за даним вироком, частково приєднано невідбуте покарання за вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 травня 2021 року і визначено остаточно покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік 1 (один) місяць.

Вирішено долю речових доказів та процесуальних витрат.

ОСОБА_8 визнано винуватим у тому, що він 30 грудня 2021 року, (більш точного часу в ході проведення досудового розслідування, встановити не представилась за можливе), перебуваючи у домоволодінні ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , де знаходився із дозволу останньої у зв`язку із виконанням ремонтних робіт у вищевказаному домоволодінні, раптово виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, а саме будь-якого майна з приміщення домоволодіння, належного ОСОБА_7 .

Далі, 30 грудня 2021 року, у невстановлений в ході проведення досудового розслідування час, ОСОБА_8 реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони носять таємний характер, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи спричинення майнової шкоди та бажаючи її настання, перебуваючи у будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , де в одній з кімнат на підлозі виявив дриль ЕМЗ МЕ 77. Після чого попрямував на кухню, де виявив мікрохвильову піч LG МS-2027C, які визначив для себе об`єктом свого злочинного посягання.

Після чого, ОСОБА_8 , не зупиняючись на досягнутому та доводячи злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно до кінця, у той же день та час, викрав вищевказане майно, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення з викраденим майном зник, спричинивши потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 1450 грн 00 коп.

Далі, ОСОБА_8 , продовжуючи свою злочинну діяльність, 15 січня 2022 року, (більш точного часу в ході проведення досудового розслідування, встановити не представилась за можливе), ОСОБА_8 перебуваючи у домоволодінні ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , де знаходився із дозволу останньої у зв`язку із виконанням ремонтних робіт у вищевказаному домоволодінні, раптово виник злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, а саме будь-якого майна з приміщення літньої кухні, яка розташована на території вищезазначеного домоволодіння.

Далі, 15 січня 2022 року (більш точного часу в ході проведення досудового розслідування, встановити не представилась за можливе), ОСОБА_8 реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, вчиняючи кримінальне правопорушення повторно, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони носять таємний характер, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи спричинення майнової шкоди та бажаючи її настання, у літній кухні, яка розташована на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , виявив газову плиту «Мингазпром ССР» «Завод газовой аппаратуры г. Казань», Р-300 мм, Н=22000-28000, яку визначив для себе об`єктом свого злочинного посягання.

Після чого, ОСОБА_8 , не зупиняючись на досягнутому та доводячи злочинний умисел до кінця, спрямований на таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, у той же день та час, викрав вищевказане майно, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення з викраденим майном зник, спричинивши потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 1500 грн 00 коп.

Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції, захисник ОСОБА_10 , який діє в інтересах ОСОБА_8 , подав апеляційну скаргу, в якій просив змінити вирок Самарського районного суду міста Дніпропетровська від 13 липня 2022 року, виключивши з мотивувальної та резолютивної частини вироку вказівку про призначення ОСОБА_8 покарання за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України, а також виключити з вироку посилання на судимість ОСОБА_8 за вироком Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 27 травня 2021 року за ч.2 ст. 15 ч.І ст. 185 КК України. Призначити покарання ОСОБА_8 у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що ОСОБА_8 не знав про існування вироку Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 27 травня 2021 року, оскільки його було ухвалено без участі обвинуваченого ОСОБА_8 .

Вказав, що лише 21.07.2022 року на звернення до суду захисник ОСОБА_8 ознайомився із матеріалами справи та виявив вирок, який був оскаржений 10.08.2022 року через його суворість.

Зазначив, що матеріали кримінального провадження №0000045 також містять вирок Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська, який було проголошено 27 травня 2021 року із відміткою про те, що даний вирок не набрав законної сили.

Захисник вказує, що аналізуючи матеріали провадження можна зробити висновок, про те, що зазначений вирок Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 27.05.2021 року не був виконаний в частині призначеного ОСОБА_8 покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) року і покладених відповідно до п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України обов`язків.

Враховуючи, що в матеріалах кримінального провадження відсутні дані щодо обізнаності та ухилення обвинуваченого ОСОБА_8 від відбування покарання, призначеного йому за попереднім вироком Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 27.05.2021 року захисник вважає, що само по собі невиконання в певний строк покарання не свідчить про ухилення від його відбування, при цьому, причини невиконання судом першої інстанції з`ясовано не було, тому, на думку захисника необхідно зробити висновок, що у суду 1-ої інстанції при призначенні ОСОБА_8 покарання за оскаржуваним вироком не було підстав для застосування положень ст. 71 КК України та приєднання за правилами сукупності вироків покарання.

Захисник вказує, що висновок суду першої інстанції щодо при визначення саме такої міри покарання не мотивований, оскільки обвинувачений щиро покаявся, а також ОСОБА_8 переконаний, що спричинив своїм близьким та оточуючим проблеми та шкоду.

Захисник зазначає, що обвинувачений сприяв слідству, розповідав про обставини і події, які сталися того дня, коли його було затримано, також на суді і в період досудового слідства не ухилявся від щирої розповіді про скоєне ним правопорушення.

Вказує, що характеризуючи дані ОСОБА_8 свідчать про те, що останній не являє собою великої соціальної небезпеки, і сукупність всіх обставин, що, згідно з чинного законодавства України впливають на всі фактори пом`якшення покарання ОСОБА_8 судом першої інстанції, на думку захисника, не були враховані.

Зазначає, що ОСОБА_8 працював неофіційно і утримував свою сім`ю, у обвинуваченого наявне постійне місце проживання, а також захисник просив врахувати молодий вік обвинуваченого і щире каяття у скоєному правопорушенні.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно із ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу засудженого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів і повинно відповідати принципам законності, справедливості, обґрунтованості і гуманізму.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону в повній мірі.

Відповідно до висновку Верховного Суду, який викладено у постанові від 02 березня 2021 року у справі №721/115/19, для досягнення пропорційності між злочином та покаранням, основним чинником, який має братися до уваги під час визначення виду та міри покарання за злочин, є ступінь його тяжкості та небезпечності. При призначенні покарання судам слід прагнути до справедливості та пропорційності, а будь-які винятки з цієї мети мають бути належним чином обґрунтовані.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та перевірено у судовому засіданні суду апеляційної інстанції, при призначенні покарання суд першої інстанції врахував всі обставини кримінального правопорушення та особу обвинуваченого.

Суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості скоєного злочину, яке відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином, обставину, що пом`якшує покарання - щире каяття.

Також судом першої інстанції не було встановлено обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 .

Крім того, судом першої інстанції було також враховано особу обвинуваченого ОСОБА_8 , який раніше судимий, у лікаря нарколога та психіатра на обліку не перебуває, характеризується за місцем перебування позитивно.

Враховуючи обставини справи, суспільну небезпечність вчиненого злочину, ризик небезпеки для суспільства, а також фактор ризику вчинення обвинуваченим аналогічного кримінального правопорушення, колегія суддів вважає, що призначене судом першої інстанції покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження скоєння ним нових злочинів.

Колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги захисника стосовно відсутності підстав для призначення покарання за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України, з огляду на наступне.

Згідно з абз. 4 п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року № 7 (із змінами) «Про практику застосування судами кримінального покарання» вчинення особою під час іспитового строку нового злочину, суди мають розцінювати як порушення умов застосування ст. 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.

Відповідно до абз. 5 п. 8 Постанови застосування положень ст. 69 КК України щодо покарання, призначеного за сукупністю злочинів чи за сукупністю вироків, є неприпустимим.

Колегія суддів зазначає, що вирок Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 27 травня 2021 року набрав законної 14 листопада 2022 року. На день розгляду справи ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 14 листопада 2022 року за участю обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_9 вже було розглянуто апеляційну скаргу захисника ОСОБА_10 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , на вирок Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 травня 2021 року та залишено вирок суду першої інстанції без змін, тому колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги є необгрунтованими та не підтвердженні належними доказами.

Тому, колегія суддів, погоджується з висновками суду першої інстанції, що виправлення ОСОБА_8 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, з призначенням йому покарання у вигляді обмеження волі і необхідності призначення покарання за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України, оскільки останній вчинив новий злочин під час іспитового строку за вироком Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27.05.2021 року.

Таким чином, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, а вирок Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 13 липня 2022 року без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_10 , який діє в інтересах ОСОБА_8 , на вирок Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 13 липня 2022 року у кримінальному провадженні № 0000045 стосовно ОСОБА_8 , обвинуваченого за ч. 2 ст.185 КК України залишити без задоволення.

Вирок Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 13 липня 2022 року у кримінальному провадженні № 0000045 стосовно ОСОБА_8 , обвинуваченого за ч. 2 ст.185 КК України залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення. Касаційна скарга може бути подана до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4