Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/459/21
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2023 року м. Олевськ

Олевський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

захисника обвинуваченого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Олевську обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000017 від 10.03.2021 року стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лопатичі, Олевського району, Житомирської області, українця, громадянина України, освіта середня, не депутата, не працюючого, не одруженого, не інваліда, на утриманні дітей не має, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,

з угодою про примирення, яка укладена 03 лютого 2023 року між потерпілою ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 за участі захисника обвинуваченого ОСОБА_4 , -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_5 ,який разом зі своєю матір`ю ОСОБА_7 та сестрою ОСОБА_6 , а також її малолітніми дітьми ОСОБА_8 , 2007 року народження, ОСОБА_9 , 2011 року народження проживає за адресою: АДРЕСА_1 систематично вчиняє домашнє психологічне насильство по відношенню до своєї сестри.

Під час спільного проживання ОСОБА_5 умисно, систематично вчиняв щодо своєї сестри ОСОБА_6 психологічне насильство, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості її життя. Вказані дії ОСОБА_5 виражались у систематичному, постійному вчиненні щодо своєї сестри, в тому числі у присутності її малолітніх дітей, погроз щодо нанесення шкоди її здоров`ю шляхом погрози фізичною розправою у її бік, висловлюванням в її адресу словами нецензурної лексики, в результаті яких ОСОБА_6 була змушена залишати місце проживання, тощо. Такі дії ОСОБА_6 завдають потерпілій фізичні та емоційні страждання, порушується її нормальний та загальноприйнятий у суспільстві сімейний уклад, а також якість життя та психологічний стан.

Зокрема, 06.04.2020 року, близько 18 год. 20 хв., ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 висловлювався на адресу ОСОБА_6 нецензурною лайкою, виганяв з будинку. За вказані дії, постановою Олевського районного суду Житомирської області від 15.06.2020 року ОСОБА_5 визнано винним, притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та призначено покарання у виді штрафу.

Продовжуючи свої дії, 07.04.2020 року, близько 08 год. 00 хв., ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 вчинив домашнє насильство відносно ОСОБА_6 , яке виразилось в словесних образах та погрозах, внаслідок чого могла бути завдана шкода психологічному здоров`ю потерпілої ОСОБА_6 . За вказані дії, постановою Олевського районного суду Житомирської області від 15.06.2020 року ОСОБА_5 визнано винним, притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та призначено покарання у виді штрафу.

Також, продовжуючи свої дії, 07.04.2020 року ОСОБА_5 , близько 19 год. 00 хв., перебуваючи за місцем свого проживання, по АДРЕСА_1 вчинив домашнє насильство відносно ОСОБА_6 , яку словесно ображав нецензурною лайкою, намагався здійняти лайку. За вказані дії, постановою Олевського районного суду Житомирської області від 15.06.2020 року ОСОБА_5 визнано винним, притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та призначено покарання у виді штрафу.

Крім того, продовжуючи свої систематичні дії, 09.03.2021 року ОСОБА_5 , близько 19 год. 00 хв., перебуваючи за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 вчинив домашнє насильство відносно ОСОБА_6 , яку словесно ображав нецензурною лайкою, виганяв з будинку.

Внаслідок таких систематичних дій ОСОБА_5 потерпілій ОСОБА_6 завдано емоційного пригнічення, погіршення психологічного самопочуття та погіршення якості життя останньої.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 126-1 КК України, а саме умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо іншої особи (сестри) з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи.

03.02.2023 року між потерпілою ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 за участі захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4 , за ініціативою потерпілої укладена угода про примирення. Зі змісту угоди про примирення вбачається, що обвинувачений та потерпіла узгодили міру покарання та дали згоду на призначення ОСОБА_5 за ст. 126-1 КК України покарання у вигляді 150 годин громадських робіт. Зміст угоди свідчить про те, що сторонам зрозумілі наслідки укладення, затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, наслідки її невиконання. Вказана угода засвідчена підписами потерпілої та обвинуваченого.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненні інкримінованого йому злочині, передбаченому ст. 126-1 КК України, визнав в повному обсязі, обставини вчинення кримінального правопорушення не оспорював. Зазначив, що розуміє надані йому законом права, передбачені ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, який буде застосований до нього у разі затвердження угоди про примирення судом та згоден на призначення такого покарання.

Потерпіла ОСОБА_6 пояснила, що цілком розуміє наслідки затвердження угоди про примирення, передбачені ст. 473 КПК України, ініціатором якої була саме вона, згодна на призначення узгодженого покарання обвинуваченому та наполягає на затвердженні угоди про примирення.

Прокурор та захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_4 заперечень проти затвердження угоди про примирення не мали.

Згідно статті 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

У відповідності до статті 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно статті 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Відповідно до вимог ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Укладення угоди про примирення може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ст. 126-1 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким кримінальним правопорушенням (злочином).

В судовому засіданні судом з`ясовано, що обвинувачений повністю усвідомлює зміст укладеної з потерпілою угоди про примирення, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені ч. 5 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Потерпіла також розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені ч. 1 ст. 473 КПК України і підтримує призначення обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, передбаченого угодою.

Покарання яке узгоджено сторонами в угоді, є покаранням у межах санкції ст. 126-1 КК України.

Судом перед прийняттям рішення про затвердження угоди про примирення з`ясовано, що умови угоди про примирення не суперечать вимогам КПК України та КК України, правова кваліфікація дій кримінального правопорушення вірна; умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб; відсутні підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; не встановлено очевидної неможливості виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою, а також відсутні фактичні підстави для невизнання винуватості.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому є його щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому судом не встановлено.

Згідно ч. 5 ст. 65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про примирення, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Відповідно до ч.1 ст.475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Враховуючи наведене та особу обвинуваченого, який щиро розкаявся та примирився з потерпілою, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення, укладеної між потерпілою ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 і призначення обвинуваченому узгодженого сторонами покарання.

Крім того, судом установлено, що підстав для вирішення питань пов`язаних із запобіжним заходом відносно обвинуваченого немає з огляду на відсутність таких клопотань у учасників кримінального провадження та враховуючи, що відповідно до статей 22, 26 КПК України, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами, які є вільними у використанні своїх процесуальних прав.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Витрати на залучення експертів відсутні.

Речові докази у справі відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження відносно обвинуваченого не обиралися.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 50, 65, 66, 67, 126-1 КК України та ч. 2 ст. 373, ст. ст. 374, 474, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про примирення від 03 лютого 2023 року, яка укладена між потерпілою ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про примирення від 03 лютого 2023 року покарання у виді громадських робіт на строк 150 (сто п`ятдесят) годин.

Роз`яснити ОСОБА_5 що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до відповідальності, встановленої законом.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Житомирського апеляційного суду через Олевський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1