ОЧАКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 483/184/23
Провадження № 1-кс/483/19/2023
У Х В А Л А

Іменем України

21 лютого 2023 року м. Очаків

Слідчий суддя Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання заступника начальника СВ ВП № 7 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Очаківського відділу Миколаївської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт тимчасово вилученого майна,

В С Т А Н О В И Л А :

16 лютого 2023 року заступник начальника СВ ВП № 7 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Очаківського міськрайонного суду Миколаївській області з клопотанням, погодженим з прокурором Очаківського відділу Миколаївської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт тимчасово вилученого майна.

Своє клопотання слідчий обґрунтував тим, що СВ ВП № 7 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000036 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, вчиненому за наступних обставин.

15 лютого 2023 року до ВП № 7 Миколаївського РУП ГУНП Миколаївській області із заявою звернувся головний технічний керівник ТОВ «Вітряні парки України» ОСОБА_5 про те, що на відкритій ділянці місцевості поблизу с. Матросівка Миколаївського району Миколаївської області за допомогою техніки здійснюється крадіжка щебеню, що перебуває на балансі ТОВ «Вітряні парки України».

Виїздом на місце події було встановлено, що на ділянці місцевості поблизу Матросівка Миколаївського району Миколаївської області знаходяться транспортні засоби, а саме: вантажний самоскид КАМАЗ державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , вантажний спеціалізований самоскид КАМАЗ державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , у кузові яких знаходився щебінь, та екскаватор-навантужувач JСB 4CX-4WS, реєстраційний номер НОМЕР_3 , за допомогою якого здійснювалося завантаження щебеню.

За результатами огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 15 лютого 2023 року вантажний спеціалізований самоскид КАМАЗ державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_4 , який згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 належить ОСОБА_6 , був вилучений та поміщений на територію ВП № 7 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області за адресою: Миколаївська область, м. Очаків, вул. Зінченка Олексія, 90.

16 лютого 2023 року вантажний спеціалізований самоскид КАМАЗ державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_4 було визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Посилаючись на те, що вилучений транспортний засіб використовувався як знаряддя вчинення кримінального правопорушення і містить на собі його сліди, має значення для розслідування кримінального провадження та є речовим доказом у кримінальному провадженні, слідчий просив накласти арешт на вилучений в ході огляду місця події вказаний вище вантажний спеціалізований самоскид, який належить ОСОБА_6 , та перебував у користуванні ОСОБА_7 .

Слідчий та особа, у володінні якої перебуває майно, ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилися, надавши заяви про розгляд клопотання без їхньої участі; слідчий, крім цього зазначив, що повністю підтримує вимоги клопотання; ОСОБА_7 зазначив, що просить відмовити в задоволенні клопотання, оскільки такий захід забезпечення кримінального провадження є непропорційним втручанням у мирне володіння майном та здійснення ним підприємницької діяльності з надання послуг виконавчому комітету Очаківської міської ради, крім того, вважав, що існує можливість без накладення арешту на транспортний засіб провести всі слідчі дії під час досудового слідства та судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 172 КПК України неприбуття вказаних вище осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Дослідивши подане клопотання та письмові матеріали, що додані до нього, слідчий суддя дійшла такого.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що слідчим відділенням відділення поліції № 7 Миколаївського районного управління ГУНП в Миколаївській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000036 від 16 лютого 2023 рокуза ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

За змістом ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, при цьому завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно з п.п. 1 та 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів та відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

З огляду на положення ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку забезпечення збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

За ч. 4 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України

В розумінні ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій.

Відповідно до вимог ст. 173 КПК України, розглядаючи клопотання про арешт майна, слідчий суддя повинен врахувати правову підставу для арешту майна, достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення, наслідки арешту майна для інших осіб, розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Виходячи з правової природи заходів забезпечення кримінального провадження, їх застосування має бути безпосередньо пов`язано з обставинами, які підлягають доказуванню у конкретному кримінальному провадженні.

Відповідно до вимог ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Частиною 3 ст. 132 КПК України встановлено, що застосування заходів кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, та що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який йдеться в клопотанні слідчого.

В силу ч. 4 ст. 132 КПК України, для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.

Крім того, під час вирішення клопотання про арешт майна слідчий суддя зобов`язаний враховувати окрім правових підстав для арешту майна, ще й наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб, розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Як вбачається з матеріалів провадження, слідчий при зверненні до суду з клопотанням про накладення арешту на транспортний засіб не обґрунтував належним чином мету застосування такого заходу забезпечення в цьому кримінальному провадженні, не містять матеріали провадження й будь-яких відомостей на обґрунтування того, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання в права і свободи володільця майна, про який ідеться в клопотанні, завдяки чому може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий звернувся до суду із клопотанням про накладення арешту на дане конкретне майно.

Слідчий суддя вважає, що існує можливість без накладення арешту на техніку провести всі слідчі дії під час досудового слідства та судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.

Крім того, враховуючи, що особа, у володінні якої перебуває майно, ОСОБА_7 є фізичною особою-підприємцем та здійснює підприємницьку діяльність з надання транспортних послуг виконавчому комітету Очаківської міської ради, використовуючи при цьому транспортний засіб, на який слідчий просить накласти арешт, а саме на вантажний спеціалізований самоскид, слідчий суддя не виключає можливості передачі цього транспортного засобу під зберігальну розписку.

Отже, вирішуючи питання про можливість накладення арешту на транспортний засіб, а саме вантажний спеціалізований самоскид КАМАЗ, слідчий суддя з дотриманням вимог ч.ч. 2, 4 ст. 173 КПК, враховує розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для третіх осіб, а також те, що суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Вирішуючи питання щодо законності і обґрунтованості арешту майна, про яке ставиться питання у клопотанні, слідчий суддя враховує і усталену прецедентну практику Європейського суду з прав людини на предмет відповідності втручання у право на мирне володіння майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою підлягають оцінці три основні критерії, а саме: 1) чи є втручання законним; 2) чи переслідує воно легітимну мету; 3) чи є такий захід пропорційним визначеним цілям.

Таким чином, хоча втручання держави у право на мирне володіння майном у даному кримінальному провадженні, на думку слідчого судді, й здійснено на підставі кримінального процесуального закону, однак без достатніх на те підстав та у спосіб, що суттєво обмежує правомірну підприємницьку (господарську) діяльність, а тому таке втручання не є пропорційним.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про недоведеність наявності обставин для застосування такого виду забезпечення кримінального провадження, як арешт майна та відсутність правових підстав для задоволення даного клопотання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 131, 132, 170-174, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И Л А:

У задоволенні клопотання заступника начальника СВ ВП № 7 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Очаківського відділу Миколаївської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт тимчасово вилученого майна, а саме вантажного спеціалізованого самоскиду КАМАЗ державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_4 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена на протязі п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

Слідчий суддя: