Справа №621/60/22
Провадження №1-кп/621/143/22
Ухвала
Іменем України

18 листопада 2022 року. м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду виділене кримінальне провадження №0000325 по обвинуваченню
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у смт Високий Харківського району Харківської області, є громадянином України, має середню освіту, не одружений, не працює, зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , раніше не судимий, 30.04.2020 у відношенні нього направлено до Харківського районного суду Харківської області матеріали кримінального провадження №0000406 з обвинувальним актом за частиною 2 статті 185 Кримінального кодексу України з угодою про примирення,
у вчинені злочину, передбаченому частиною 2 статті 289 Кримінального кодексу України,
у с т а н о в и в:
Згідно обвинувального акту № 0000325 від 22.10.2021 ОСОБА_4 , обвинувачуються у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненому за попередньою змовою групою осіб
Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 10 січня 2022 року оголошено розшук обвинуваченого ОСОБА_4 . Надано дозвіл на затримання обвинуваченого ОСОБА_4 , з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Строк дії ухвали встановлено до 10.07.2022.

Вказана ухвала втратила силу за закінченням строку дії ухвали.

Ухвалою від 12 липня 2020 року повторно надано дозвіл на затримання обвинуваченого ОСОБА_4 , з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Строк дії ухвали встановлено до 11.01.2023.
18.11.2022 обвинувачений ОСОБА_4 , самостійно прибув до суду.
Ухвалою від 18.11.2022 судове провадження відновлено.
Прокурором заявлено клопотання про застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого у виді тримання під вартою, з метою забезпечення кримінального провадження мотивоване тим, що обвинувачений неодноразово не з`являвся до суду та у подальшому був оголошений в розшук, відтак наявні ризики передбачені статтею 177 Кримінального процесуального кодексу України, що полягає у можливості переховуватись від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.
Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 проти задоволення клопотання заперечували та у свою чергу захисник подав письмове клопотання про застосування відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час. На обґрунтування заперечень проти клопотання прокурора та клопотання про зміну запобіжного заходу посилався на відсутність ризиків передбачених статтею 177 Кримінального процесуального кодексу України, необґрунтованість доводів прокурора, крім того зазначили, що обвинувачений будучи оголошений в розшук до суду прибув самостійно, вину в інкримінованому йому правопорушенні визнає повністю, щиро розкаюється, між ним та прокурором укладено угоду про визгання винуватості. Крім того, зазначали що ОСОБА_4 , має міцні соціальні зв`язки.

Потерпілий ОСОБА_6 , просив обрати відносно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Вислухавши думки учасників судового провадження, суд дійшов наступного:

Відповідно до статті 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Згідно статті 2 Кримінального процесуального кодексу України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Частиною 1 статті 12 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до частини 1 статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Статтею 178 Кримінального процесуального кодексу України визначено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до частини 1 статті 194 Кримінального процесуального кодексу України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з частиною 1 статті 183 Кримінального процесуального кодексу України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Під час розгляду клопотання про застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, крім тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 Кримінального процесуального кодексу України.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_4 раніше не судимий, має постійне місце проживання, при цьому з урахуванням того, що обвинувачений до суду прибув самостійно, у суду відсутні дані, що свідчать про те, що ОСОБА_4 буде переховуватися від суду і буде перешкодити встановленню істини у справі.
Більш того, між прокурором ОСОБА_3 , та обвинуваченим за письмової згоди потерпілого, укладена угода про визнання винуватості, яка надана до суду та відповідно до якої сторони узгодили покарання ОСОБА_4 , та звільнення від покарання з випробуванням.
Оскільки прокурор довів обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої статті 194 Кримінального процесуального України, але не довів обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, належить застосувати щодо обвинуваченого більш м`який запобіжний захід домашній арешт, заборонивши обвинуваченому ОСОБА_4 залишати своє житло в АДРЕСА_1 у період з 22 години до 06 години наступного дня,що є співрозмірним з наявними ризиками та забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, таким чином відмовивши у задоволенні клопотання прокурора .
Відповідно до частин 1, 2, 3, 6 статті 181 Кримінального процесуального кодексу України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного, обвинуваченого. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 12, 31, 314-317, 177, 181, 194, 314, 315, 316, 336 Кримінального процесуального кодексу України, суд
п о с т а н о в и в :
1. Відмовити у задоволенні клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу - тримання під вартою у відношенні обвинуваченого ОСОБА_4 .
2. Застосувати у відношенні ОСОБА_4 запобіжний захід домашній арешт із забороною залишати своє житло в АДРЕСА_1 у період з 22 години до 06 години наступного дня.
3. Виконання ухвали покласти н відділ поліції №2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області.
4. Строк дії ухвали встановити до набрання законної сили вироком Зміївського районного суду Харківської області від 18.11.2022.
5. Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.
6. Дата проголошення повного тексту ухвали 12 год., 21.11.2022.

Головуючий: