Справа №522/2121/23
Провадження №1-кп/522/920/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 лютого 2023 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у режимі відеоконференції у судовому засіданні у залі Приморського районного суду м. Одеси угоду про визнання винуватості, разом із обвинувальним актом, який надійшов із Херсонської обласної прокуратури, у кримінальному провадженні №0000064, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.01.2023 року, у відкритому судовому засіданні у залі Приморського районного суду м. Одеси за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Борозенське, Великоолександрівського району, Херсонської області, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4 ,

захисника

обвинуваченого ОСОБА_3

адвоката - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.5 ст.111-1 КК України, суд

В С Т А Н О В И В:

Згідно з Конституцією України Україна є суверенною і незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією (далі рф) 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами, є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

У порушення вимог п.п.1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994 року, принципам Заключного акта Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 року та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (ХХV), від 21.12.1965 року № 2131 (ХХ), від 14.12.1974 року № 3314 (ХХІХ) президент, а також інші невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади рф спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, а саме віддали наказ на вторгнення підрозділів Збройних Сил рф (далі ЗС рф ) на територію України.

24 жовтня 1945 року набув чинності Статут Організації Об`єднаних Націй, підписаний 26 червня 1945 року, яким фактично створено Організацію Об`єднаних Націй (далі ООН).

До складу ООН входять Україна, рф та ще 49 країн-засновниць, а також інші країни світу.

Відповідно до ч. 4 ст. 2 Статуту ООН усі члени вказаної організації утримуються в своїх міжнародних відносинах від погрози силою або її застосування як проти територіальної недоторканності або політичної незалежності будь-якої держави, так і будь-яким іншим чином, несумісним із цілями Об`єднаних Націй.

Декларацією Генеральної Асамблеї ООН № 36/103 від 09 грудня 1981 року про недопустимість інтервенції та втручання у внутрішні справи держав та резолюціями: № 2131 (XX) від 21 грудня 1965 року, що містить Декларацію про неприпустимість втручання у внутрішні справи держав та про захист їх незалежності та суверенітету; № 2625 (XXV) від 24 жовтня 1970 року, що містить Декларацію про принципи міжнародного права, що стосуються дружніх відносин і співробітництва між державами відповідно до Статуту ООН; № 2734 (XXV) від 16 грудня 1970 року, що містить Декларацію про зміцнення міжнародної безпеки; № 3314 (XXIX) від 14 грудня 1974 року, що містить визначення агресії, установлено, що жодна з держав не має права здійснювати інтервенцію чи втручання у будь-якій формі або з будь-якої причини у внутрішні та зовнішні справи інших держав. Цими ж міжнародними документами закріплено обов`язок держав: утримуватися від озброєної інтервенції, підривної діяльності, військової окупації, здійснення сприяння, заохочення чи підтримки сепаратистської діяльності; не допускати на власній території навчання, фінансування та вербовки найманців чи засилання таких найманців на територію іншої держави.

Крім того, у статтях 1-5 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН від 14 грудня 1974 року № 3314 (XXIX), серед іншого визначено, що ознаками агресії є:

застосування збройної сили державою проти суверенітету, територіальної недоторканності чи політичної незалежності іншої держави;

застосування збройної сили державою в порушення Статуту ООН.

Будь-яке з наступних діянь, незалежно від оголошення війни, кваліфікується як акт агресії:

вторгнення або напад збройних сил держави на територію іншої держави або будь-яка військова окупація, який би тимчасовий характер вона не мала, яка є результатом такого вторгнення або нападу, або будь-яка анексія із застосуванням сили території іншої держави або частини її;

бомбардування збройними силами держави території іншої держави або застосування будь-якої зброї державою проти території іншої держави;

блокада портів або берегів держави збройними силами іншої держави:

напад збройними силами держави на сухопутні, морські або повітряні сили, або морські та повітряні флоти іншої держави;

застосування збройних сил однієї держави, що знаходяться на території іншої держави за угодою з приймаючою державою, у порушення умов, передбачених в угоді, або будь-яке продовження їх перебування на такій території після припинення дії угоди;

дія держави, яка дозволяє, щоб її територія, яку вона надала в розпорядження іншої держави, використовувалася цією іншою державою для здійснення акту агресії проти третьої держави;

засилання державою або від імені держави збройних банд, груп, іррегулярних сил або найманців, які здійснюють акти застосування збройної сили проти іншої держави, які мають настільки серйозний характер, що це є рівносильним наведеним вище актам, або її значна участь у них.

Жодні міркування будь-якого характеру, чи то політичного, економічного, військового чи іншого характеру, не можуть слугувати виправданням агресії.

Крім того, принципи суверенної рівності, поваги прав, притаманних суверенітету, незастосування сили чи погрози силою, непорушності кордонів, територіальної цілісності держав, мирного врегулювання спорів та невтручання у внутрішні справи держав закріплені у Заключному акті Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01 серпня 1975 року, який визнається рф та Україною.

У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16 липня 1990 року (далі Декларація) вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах.

Відповідно до розділу V Декларації територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди.

24 серпня 1991 року Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки схвалено Акт проголошення незалежності України, яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави України. Згідно з указаним документом територія України є неподільною та недоторканною.

Незалежність України визнали держави світу, серед яких і рф.

Статтями 1, 2 Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

Згідно зі статтею 5 Конституції України носієм суверенітету та єдиним джерелом влади в Україні є народ. Народ здійснює владу безпосередньо і через органи державної влади та органи місцевого самоврядування.

Право визначати і змінювати конституційний лад в Україні належить виключно народові і не може бути узурповане державою, її органами або посадовими особами.

Статтею 73 Конституції України визначено, що виключно всеукраїнським референдумом вирішується питання про зміну території України.

Відповідно до статей 132-134 Конституції України територіальний устрій України ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території.

22 лютого 2022 року президент рф направив до Ради Федерації звернення про використання збройних сил рф за межами рф, яке було задоволено.

24 лютого 2022 року президент рф публічно оголосив про рішення розпочати повномасштабну військову агресію проти України.

24.02.2022 військовослужбовці ЗС рф шляхом збройної агресії із застосуванням зброї незаконно вторглися на територію України через державні кордони України в Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, Запорізькій, Київській, Донецькій та Луганській областях та здійснили збройний напад на державні органи влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення для держави і у такий спосіб здійснили тимчасову окупацію частини території України.

З метою протидії збройній агресії 24.02.2022 року Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» через військову агресію рф проти України, на підставі пропозицій Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Зазначений Указ затверджений прийнятим Верховною Радою України Законом України від 24.02.2022 року № 2102-ІХ.

У подальшому 15.03.2022 року Законом України затверджено Указ Президента України від 14.03.2022 року №133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким передбачено його продовження з 05 години 30 хвилин 26.03.2022 року строком на 30 діб.

21.04.2022 року Законом України затверджено Указ Президента України від 18.04.2022 року № 259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким продовжено його з 05 години 30 хвилин 25.04.2022 року строком на 30 діб.

22.05.2022 року Законом України затверджено Указ Президента України від 17.05.2022 №341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким передбачено його продовження з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

15.08.2022 року Законом України затверджено Указ Президента України від 12.08.2022 №573/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким продовжено його з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

Таким чином, у період з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року по теперішній час на всій території України введено та діє правовий режим воєнного стану, що пов`язано із розв`язанням рф військової агресії проти України та веденням повномасштабних бойових дій на території України.

Відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована рф територія України (тимчасово окупована територія) це частини території України, в межах яких збройні формування рф та окупаційна адміністрація рф встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування рф встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації рф.

Окупаційна адміністрація рф сукупність державних органів і структур рф, функціонально відповідальних за управління тимчасово окупованими територіями та підконтрольних рф самопроголошених органів, які узурпували виконання владних повноважень на тимчасово окупованих територіях та які виконували чи виконують властиві органам державної влади чи органам місцевого самоврядування функції на тимчасово окупованій території України, в тому числі органи, організації, підприємства та установи, включаючи правоохоронні та судові органи, нотаріусів та суб`єктів адміністративних послуг.

Відповідно до ст. 42 Положення про закони і звичаї війни на суходолі IV Конвенції про закони і звичаї війни на суходолі від 18 жовтня 1907 року, ратифікованої Україною 24.08.1991, територія визнається окупованою якщо вона фактично перебуває під владою армії супротивника. Окупація поширюється лише на ту територію, де така влада встановлена і здатна виконувати свої функції.

У період з 24.02.2022 року по цей час більшу частину території Херсонської області захоплено військовослужбовцями ЗС рф і вона знаходиться під тимчасовою окупацією держави-агресора, що визначено Переліком територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 25 квітня 2022 року, затвердженим наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.04.2022 року № 75.

Достовірно знаючи про вище указані обставини, які є загальновідомим фактом, громадянин України ОСОБА_6 (матеріали щодо якого виділено в окреме кримінальне провадження), будучи радикально налаштованим до діючої легітимної влади в Україні, у березні 2022 року (більш точної дати досудовим розслідуванням не встановлено), перебуваючи у м. Херсоні, достовірно знаючи, що військовослужбовці рф окупували м. Херсон та частину Херсонської області та продовжують окупаційну діяльність на території України, маючи досвід роботи в органах влади та місцевого самоврядування, добровільно погодився виконувати рішення окупаційного військового керівництва рф, розташованого на окупованих територіях, та обійняв посаду так званого керівника окупаційного органу влади військово-цивільної адміністрації Херсонської області (далі окупаційна ВЦА Херсонської області).

З метою реалізації злочинного плану вищого військово-політичного керівництва РФ щодо плану окупації Херсонської області невстановлена особа, матеріали відносно якої виділено в окреме кримінальне провадження вжила заходів щодо функціонування незаконного органу влади окупаційної ВЦА Херсонської області, яка під його керівництвом з березня 2022 року і по цей час як представника органу окупаційної влади впроваджує на території Херсонської області встановлення влади окупаційних військ рф на території населених пунктів області; керує процесами створення та діяльності місцевих окупаційних органів влади; утворює умови неможливості дії українських органів влади та законів на вказаній території; впроваджує податкову, банківсько-фінансову систему рф, реєстрацію та організацію діяльності суб`єктів господарювання, органів влади та місцевого самоврядування, надання освітніх та медичних послуг, роботу правоохоронної та судової систем та інших сфер суспільного життя за законами рф; організацією та проведенням незаконного референдуму з питання приєднання частини тимчасово окупованої території Херсонської області до рф та інші.

Переслідуючи кінцеву мету окупації Херсонської області приєднанням частини території України до рф, невстановлена особа, матеріали відносно якої виділено в окреме кримінальне провадження умисно на виконання вимог військово-політичного керівництва рф у порушення порядку, встановленого Конституцією України, у липні 2022 року (більш точна дата досудовим розслідуванням не встановлена) як посадова особа окупаційного органу влади держави-агресора публічно проголосила про початок підготовки до проведення незаконного референдуму з питань входження до складу рф тимчасово окупованої території Херсонської області. І з цією метоюв умовах ведення бойових дій та окупації частини території України невстановлена особа, матеріали відносно якої виділено в окреме кримінальне провадження, діючи добровільно як представник рф в Херсонській області та так званий «керівник окупаційної ВЦА Херсонської області», залучила для проведення підготовки до незаконного референдуму інших осіб, які добровільно погодилися співпрацювати із окупаційною адміністрацією держави-агресора, між якими розподілила повноваження, та за узгодженням з військовими рф здійснювала загальне керівництво їх спільними діями, спрямованими на проведення незаконного референдуму на тимчасово окупованій частині Херсонської області з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України.

Так, невстановлена особа, матеріали відносно якої виділено в окреме кримінальне провадження взяла на себе загальну організацію дій інших співучасників, спрямованих на підготовку та проведення незаконного референдуму на тимчасово окупованій території Херсонської області, визначала функції і персональний склад інших учасників у незаконних виборчих органах, узгоджувала порядок проведення незаконного референдуму з військово-політичним керівництвом держави-агресора, вирішувала питання фінансового та матеріально-технічного забезпечення його проведення із представниками рф і узгодила відомий всім учасникам групи осіб спільний план злочинних дій, розподілила завдання і повноваження між ними, а саме:

Невстановлена особа (матеріали щодо якого виділено в окреме кримінальне провадження) заступнику керівника окупаційної ВЦА Херсонської області здійснювати висвітлення процесу підготовки до проведення та безпосереднього проведення незаконного референдуму в засобах масової інформації, поширювати публічні заклики до проведення такого незаконного референдуму на тимчасово окупованій території;

Невстановлена особа (матеріали щодо якої виділено в окреме кримінальне провадження) начальнику департаменту внутрішньої і зовнішньої політики окупаційної ВЦА Херсонської області очолити так звану центральну виборчу комісію Херсонської області (далі-незаконна ЦВК), здійснювати керівництво створенням та роботою територіальних виборчих комісій (далі ТВК), формуванням та узагальненням списків виборців, пошуком та облаштуванням приміщень територіальних і дільничних виборчих комісій (далі ДВК); загальне планування та проведення незаконного референдуму, забезпечувати фінансове та матеріально-технічне проведення референдуму;

Невстановлена особа (матеріали щодо якої виділено в окреме кримінальне провадження) - голова ТВК Бериславського району у складі Бериславської ВЦА - здійснювати керівництво створенням та роботою ДВК на території Бериславського району Херсонської області, формуванням та узагальненням списків виборців району, пошуком та облаштування приміщень ДВК, формування складу ДВК та інших осіб, які беруть участь у їх діяльності, поширення агітаційних матеріалів тощо, проведення незаконного референдуму на території Бериславського району.

Також до участі у процесі підготовки та проведення незаконного референдуму з питань приєднання частини території України до рф на порушення порядку, передбаченого Конституцією України, цією групою осіб залучені й інші особи з числа військових і спеціальних служб рф, правоохоронних та інших служб і відомств рф, а також цивільних громадян рф і України (анкетні дані та їх роль у вчиненні цього кримінального правопорушення встановлюються досудовим розслідуванням).

У липні-вересні 2022 року невстановлена особа, матеріали відносно якої виділено в окреме кримінальне провадження, будучи обізнана з тим, що відповідно до статті 73 Конституції України виключно всеукраїнським референдумом вирішуються питання про зміну території України, умисно, тобто усвідомлюючи протиправність своїх дій, діючи на виконання узгодженого заздалегідь злочинного плану, за попередньою змовою із зазначеними вище та іншими, не встановленими на цей час досудовим розслідуванням особами, вчинила дії щодо проведення на тимчасово окупованій території Херсонської області незаконного референдуму з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України.

При цьому, у період липня-вересня 2022 року невстановлена особа, матеріали відносно якої виділено в окреме кримінальне провадження, усвідомлюючи протиправність своїх дій, діючи на виконання узгодженого заздалегідь злочинного плану, діючи за попередньою змовою із керівниками окупаційної ВЦА Херсонської області невстановленою особою, матеріали відносно якої виділено в окреме кримінальне провадження, невстановленою особою, матеріали відносно якої виділено в окреме кримінальне провадження, невстановленою особою, матеріали відносно якої виділено в окреме кримінальне провадження, а також іншими невстановленими на цей час представниками цього незаконного органу влади, створеного на тимчасово окупованій території Херсонської області, вчинила дії, спрямовані на проведення незаконного референдуму з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, зокрема сформувала склад та організувала роботу територіальної виборчої комісії (далі ТВК) № 8, а також сформувала 32 (тридцять дві) дільничних виборчих комісій (далі ДВК) у ТВК № 8 та визначила їх місце розміщення.

Також, отримані фактичні дані вказують на те, що в селі Борозенське Бериславського району Херсонської області (до 03.10.2022 року знаходилась під окупацією збройних сил російської федерації) місцевою мешканкою невстановленою особою (матеріали щодо якої виділено в окреме кримінальне провадження), з метою підтримання тимчасової окупації Херсонської області військовими рф та незаконної діяльності створених ними незаконних органів влади, надано добровільну згоду щодо її участі в організації і проведенні незаконного референдуму на території с. Борозенське Бериславського району Херсонської області.

Так, на виконання вказівок невстановленої особи, матеріали відносно якої виділено в окреме кримінальне провадження, як голови ТВК № 8, із якою за попередньою змовою невстановлена особа, матеріали відносно якої виділено в окреме кримінальне провадження добровільно погодилась очолити незаконну дільничну виборчу комісію на території с. Борозенське Бериславського району Херсонської області, вчинила умисні дії щодо організації проведення на тимчасово окупованій території Херсонської області незаконного референдуму з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, а саме:

взяла участь у формуванні реєстру виборців на території закріпленої за нею дільничної виборчої комісії, з числа місцевих мешканців, які залишились на тимчасово окупованій території, з урахуванням тих, які виїхали з місць постійного проживання через військове вторгнення рф в Україну;

організовувала спільно з невстановленою особою, матеріали відносно якої виділено в окреме кримінальне провадження підготовку приміщення для роботи незаконної дільничної виборчої комісії, що розташувалась у приміщенні медичного комплексу за адресою: Херсонська область, Бериславський район, с. Борозенське;

вжила заходів до пошуку та залучення транспортних засобів та водіїв для забезпечення діяльності дільничної виборчої комісії;

організовувала на тимчасово окупованій території с. Борозенське Бериславського району Херсонської області проведення агітації у порядку і спосіб, що порушує норми, встановлені Виборчим кодексом України до здійснення такої діяльності;

визначила порядок дій членів дільничної виборчої комісії у дати проведення незаконного референдуму з 23 по 27 вересня 2022 року.

Крім того, з метою проведення незаконного референдуму невстановлена особа, матеріали відносно якої виділено в окреме кримінальне провадження залучила у роботі виборчої комісії місцевих мешканців серед яких і ОСОБА_3 , та інших не встановлених на даний час осіб, на яких покладались функції із здійснення у визначені дні з 23 по 27 вересня 2022 року, подворового обходу жителів с. Борозенкське Бериславського району Херсонської області, та надання їм бюлетенів для голосування у зазначеному незаконному референдумі.

Після виконання вищевказаних дій, спрямованих на організацію підготовки до участі в проведенні незаконного референдуму, у період з 23 по 27 вересня 2022 року на тимчасово окупованій частині території Херсонської області пройшла незаконна, тобто з порушенням всіх положень Закону України «Про всеукраїнський референдум» від 26 січня 2021 року №1135-IX процедура проведення голосування серед жителів Херсонської області, у якому за участі озброєних військових та правоохоронців рф, незаконно сформованої поліції сумісно з членами незаконної ДВК, ОСОБА_3 , як учасник незаконного органу народного волевиявлення, взяв активну участь шляхом здійснення подомового обходу мешканців с. Борозенське Бериславського району Херсонської області, видачі їм бюлетенів, форму яких затвердила незаконна ЦВК, та без дотримання основних принципів вільної участі та добровільного таємного голосування, публічності та відкритості референдуму, вживав заходи до їх заповнення місцевими жителями для створення уяви у невизначеного кола осіб про легітимність проведення процедури плебісциту, які у подальшому передавав невстановленій особі, матеріали відносно якої виділено в окреме кримінальне провадження, для підрахунку, оформлення протоколів засідання незаконної комісії із результатами голосування і передачі до ТВК №8, з урахуванням яких формувались результати голосування по всій тимчасово окупованій території Херсонської області.

27 вересня 2022 року так звана ЦВК Херсонської області за результатами підрахунку ста процентів бюлетенів визнала незаконний референдум таким, що відбувся. Відповідно до його результатів 87.05 відсотків виборців виявили бажання за входження Херсонської області у склад рф.

За наведених обставин ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.28, ч.5 ст.111-1 КК України - вчинення колабораційної діяльності, а саме участь громадянина України в проведенні незаконного референдуму на тимчасово окупованій території, вчинена за попередньою змовою групою осіб.

Розпорядженням Верховного суду №52 від 26.09.2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ судів Херсонської області» внесено зміни до розпорядження Голови Верховного Суду від 06 березня 2022 року №1/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», визначивши з 03 жовтня 2022 року територіальну підсудність судових справ: Бериславський районний суд Херсонської області Приморському районному суду м. Одеси. На підставі вище зазначеного, суд вважає, що вище указаний обвинувальний акту кримінальному провадженні за №0000064 від 30.01.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_3 за ч.2 ст.28, ч.5 ст.111-1 КК України підлягає розгляду у Приморському районному суді м. Одеси.

У судовому провадженні обвинувачений ОСОБА_3 щиро розкаявся у вчиненні указаного кримінального правопорушення, та підтвердив обставини вчинення кримінального правопорушення, що описані у обвинувальному акті, та просив затвердити угоду про визнання винуватості від 30 січня 2023 року.

Прокурор ОСОБА_4 у судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості від 30 січня 2023 року, та призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання згідно до угоди.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_5 просила затвердити угоду про визнання винуватості від 30 січня 2023 року, та призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання відповідно до угоди.

Суд, вислухавши думку учасників кримінального провадження, приходить до наступного.

Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим.

Згідно до вимог п.1 ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчинені зазначеного кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.5 ст.111-1 КК України, та його винність у вчиненні указаного кримінального правопорушення доведена.

Крім того, судом було з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє права, передбачені п.п.1-4 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження зазначеної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, який буде до нього застосовано у разі затвердження угоди про визнання винуватості.

Згідно до вимог ч.6 ст.474 КПК України дослідивши угоду про визнання винуватості, суд переконався, що сторони добровільно уклали зазначену угоду, що укладена угода була добровільним волевиявленням обвинуваченого, та не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Перевіряючи угоду на відповідність ч.7 ст.474 КПК України суд вважає, що зазначена угода від 30 січня 2023 року про визнання винуватості відповідає вимогам КПК України та закону, умови угоди не суперечать вимогам цього Кодексу та закону, дії обвинуваченого кваліфіковані правильно, умови угоди відповідають інтересам суспільства, умови угоди не порушують права, свободи та інтереси сторін чи інших осіб, немає підстав вважати, що угода не була добровільною, немає підстав вважати, що умови угоди неможливо виконати, є фактичні підстави для визнання винуватості.

Судом обвинуваченому ОСОБА_3 роз`яснено наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені ст.476 КПК України.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що зазначена угода про визнання винуватості повинна бути затверджена судом.

Приймаючи до уваги вище указане, суд вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні указаного кримінального правопорушення повністю доведена.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.2 ст.28, ч.5 ст.111-1 КК України, як вчинення колабораційної діяльності, а саме участь громадянина України в проведенні незаконного референдуму на тимчасово окупованій території, вчинена за попередньою змовою групою осіб.

У ст.65 КК України передбачено про те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне та достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує його особу, що він обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення.

Як обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 суд враховує те, що він щиро розкаявся у вчиненні кримінального правопорушення, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, раніше не судимий.

Згідно до ч.4 ст.67 КК України якщо будь-яка з обставин, що обтяжує покарання, передбачена в статті Особливої частини цього Кодексу як ознака кримінального правопорушення, що впливає на його кваліфікацію, суд не може ще раз враховувати її при призначенні покарання як таку, що його обтяжує.

На підставі зазначеного, суд не враховує як обставину, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 вчинення кримінального правопорушення за попередньою змовою групою осіб.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 відсутні.

З урахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_3 , ступеню тяжкості кримінального правопорушення, наявності вище зазначених трьох пом`якшуючих покарання обставин, відсутності обставин, що обтяжують покарання, суд погоджується із узгодженим сторонами в угоді про визнання винуватості від 30.01.2023 року покаранням у вигляді позбавлення волі, із позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій в органах державної влади та займатися діяльністю, пов`язаною з виборчим процесом, без конфіскації майна.

Враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_3 , наявності вище зазначених трьох пом`якшуючих покарання обставин, відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд вважає можливим погодитись із угодою про визнання винуватості від 30.01.2023 року, та не застосовувати до указаного обвинуваченого додаткове покарання у вигляді конфіскації майна.

На підставі вище указаного, суд вважає, що такий вид покарання буде достатній для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

На підставі вимог ч.5 ст.72 КК України попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами ч.1 цієї статті. На підставі зазначеного, суд вважає необхідним зарахувати обвинуваченому ОСОБА_3 у строк відбування покарання, по зазначеному вироку суду, строк його перебування під вартою з 06.12.2022 року до 09.02.2023 року із розрахунку день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі.

На підставі ст.174 КПК України суд приходить до висновку про необхідність скасування арешту, який був накладений, згідно до ухвали Центрального районного суду м. Миколаєва від 15.12.2022 року на речові докази, та скасування арешту, який був накладений, згідно до ухвали Центрального районного суду м. Миколаєва від 30.01.2023 року, так як у подальшому застосуванні такого арешту відпала потреба.

Питання про долю речових доказів суд вирішує, відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.100, 174, 331, 367-371, 373, 374, 376, 395, 474, 476, 532 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду, укладену 30 січня 2023 року про визнання винуватості між прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Херсонської обласної прокуратури ОСОБА_7 , тапідозрюваним ОСОБА_3 , у присутності захисника ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, яке зареєстроване у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000064 від 30.01.2023 року.

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.5 ст.111-1 КК України, та призначити йому покарання за указаною частиною указаної статті 5 /п`ять/ років позбавлення волі, із позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій в органах державної влади та займатися діяльністю, пов`язаною з виборчим процесом строком на 10 /десять/ років, без конфіскації майна.

Строк відбування покарання за цим вироком Приморського районного суду м. Одеси обвинуваченому ОСОБА_3 рахувати з 06.12.2022 року.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_3 у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 06.12.2022 року до 09.02.2023 року із розрахунку день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі.

Залишити міру запобіжного заходу ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Миколаївський слідчий ізолятор» до набрання вироком законної сили.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 15.12.2022 року, а саме на:

-банківську картку «Ощадбанк» № НОМЕР_1 на ім?я ОСОБА_8 ,

?? - зарядний пристрій до мобільного телефона чорного кольору,

?? - сім-картку «Водафон» № НОМЕР_2 ,

- сім-картку № НОМЕР_3 ,

?? - сім-картку «лайфсел» № НОМЕР_4 ,

?? - мобільний телефон «Meizu C9 М818H» у корпусі чорного кольору з пошкодженим екраном, Imei 1: НОМЕР_5 ; Imei 2: НОМЕР_6 .

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 30.01.2023 року на нерухоме майно, яке належить на праві власності ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме на:

земельну ділянку площею 0.3701 (га) за адресою: Херсонська обл., Великоолександрівський р., с/рада. Борозенська (кадастровий номер майна: :05:027:0241, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 209),

будинок житловий з належними до нього господарськими і побутовими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер майна 21599444),

земельну ділянку площею 7.3399 (га) за адресою: Херсонська обл., Великоолександрівський р., с/рада. Борозенська (кадастровий номер майна: :06:010:0007, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 209),

земельну ділянку площею 0.5945 (га) за адресою: Херсонська обл., Великоолександрівський р., с/рада. Борозенська (кадастровий номер майна: :06:044:0087, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 209).

Речові докази: паспорт громадянина України на ім?я ОСОБА_3 серії НОМЕР_7 , виданий Великоолександрівським РС УДМС України в Херсонській області, та картку платника податків на ім?я ОСОБА_3 № НОМЕР_8 зберігати у матеріалах кримінального провадження.

Речові докази: банківську картку «Ощадбанк» № НОМЕР_1 на ім?я ОСОБА_8 , зарядний пристрій до мобільного телефона чорного кольору, сім-картку «Водафон» № НОМЕР_2 , сім-картку № НОМЕР_3 , сім-картку «лайфсел» № НОМЕР_4 , мобільний телефон «Meizu C9 М818H» у корпусі чорного кольору із пошкодженим екраном, Imei 1: НОМЕР_5 ; Imei 2: НОМЕР_6 повернути обвинуваченому ОСОБА_3 за належністю.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. На вирок суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 діб з дня проголошення вироку через Приморський районний суд м. Одеси у Одеський апеляційний суд, з підстав, передбачених ст.394 КПК України, а також у касаційному порядку, що визначено у п.1 ч.3 ст.424 КПК України.

Вирок першої інстанції, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений: 1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; 2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Суддя ОСОБА_1

09.02.2023