ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2023 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_1

Суддів ОСОБА_2

ОСОБА_3

за участю учасників судового провадження:

секретаря судового

засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000706 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Садгірського районного суду м. Чернівці від 27 грудня 2022 року за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м.Чернівці, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , із неповною вищою освітою, з ІІІ групою інвалідності, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,-

УСТАНОВИЛА:

Короткий зміст оскарженого судового рішення.

Вироком Садгірського районного суду м. Чернівці від 27 грудня 2022 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, та призначено покарання у виді двісті сорока годин громадських робіт.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 моральну шкоду в розмірі 7 000 (семи тисяч) гривень. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи апелянта.

Обвинувачений ОСОБА_6 у своїй апеляційній скарзі просить скасувати вирок в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок призначивши покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Зазначає, що покарання, призначене судом, не відповідає ступеню тяжкості скоєного кримінального правопорушення через суворість та недотримання норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що при призначенні покарання судом першої інстанції не було враховано обставин, що він є особою з третьою групою інвалідності, повністю визнав свою вину, розкаявся у вчиненому та публічно попросив вибачення у потерпілого ОСОБА_7 .

На підтримку своїх доводів зазначає, що суд не надав належної оцінки протиправним діям потерпілого ОСОБА_7 , так як останній сам провокував конфлікт, поводив себе агресивно та перший наніс удар пляшкою обвинуваченому по голові, внаслідок чого це призвело до бійки та перебування його на лікуванні та понесення значних матеріальних витрат.

____________________________________________________________________________________________

ЄУНСС 726/1260/22 Головуючий в І інстанції: ОСОБА_9

Номер провадження 11-кп/822/93/23 Суддя-доповідач: ОСОБА_1 .

Стверджує, що цивільний позов вирішено необґрунтовано, оскільки жодних доказів на підтвердження позовних вимог потерпілим не надано.

Зрештою вважає, що судове рішення не є вмотивованим, а тому підлягає скасуванню.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

Районним судом встановлено, що 02 серпня 2022 року близько 19 год 30 хв ОСОБА_6 , перебуваючи за адресою: м. Чернівці, вул. І.Підкови, 13-А, а саме біля магазину «Перша Сотня», разом із своїми товаришами вживав алкогольні напої, після чого у нього виник словесний конфлікт з потерпілим ОСОБА_7 . В подальшому ОСОБА_6 діючи умисно, протиправно наніс ОСОБА_7 удари правою рукою в область обличчя зліва. Внаслідок вказаних протиправних дій ОСОБА_6 спричинив ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді: синців в тім`яній ділянці зліва та параорбітальній лівого ока, субкон`юктивального крововилива правого ока, струсу головного мозку, які згідно висновку ЧОБСМЕ №563 мд від 26.08.2022 р. відносяться до легких тілесних ушкоджень, що призвели до короткочасного розладу здоров`я.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Обвинувачений підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Прокурор заперечила проти задоволення апеляційної скарги та просила залишити без змін вирок районного суду.

Потерпілий до апеляційного суду не з`явився, хоча про час і дату апеляційного розгляду був повідомлений належним чином. На підставі ч.4 ст.405 КПК України, колегія суддів вважає за можливе здійснювати розгляд справи без його участі.

Мотиви Суду.

Заслухавши суддю-доповідача, позиції учасників судового провадження стосовно поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, заслухавши учасників судового провадження у судових дебатах, надавши обвинуваченому останнє слово, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно ч.1 ст. 404 КПК України, апеляційний суд переглядає вирок суду в межах апеляційної скарги.

Оскільки фактичні обставини кримінального провадження та доведеність вини ОСОБА_6 за ч.2 ст.125 КК України в апеляційній скарзі не оспорюються, то ці обставини колегією суддів не перевіряються.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вказаних вимог при ухваленні вироку дотримано у повній мірі.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винуватою у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 65 КК України, під час призначення покарання у кожному конкретному випадку, суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Дотримуючись вказаних вимог, суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_6 врахував, що обвинувачений вчинив кримінальний проступок.

Враховано судом і дані про особу обвинуваченого, який свою вину визнав у повному обсязі, раніше не судимий, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, має середню спеціальну освіту.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, районний суд визнав сприяння у розкриттю кримінального правопорушення та визнання вини.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 - вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння, щодо особи похилого віку.

Врахувавши наведені вище обставини, а також відсутність критичної оцінки обвинуваченим свого діяння, районний суд призначив ОСОБА_6 покарання у межах санкції ч. 2 ст. 125 КК України у виді громадських робіт, яке, на переконання колегії суддів, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо необхідності призначення йому мінімального покарання, передбаченого санкцією ч.2 ст.125 КК України, колегія суддів вважає, що вони є необґрунтованими та суперечать фактичним обставинам справи.

Зокрема, у своїй апеляційній скарзі ОСОБА_6 посилається на те, що він є особою з ІІІ групою інвалідності, однак така обставина не перешкоджає відбуванню покарання у виді громадських робіт у розумінні ч.3 ст.56 КК України, згідно якої громадські роботи не можуть бути призначені особам з інвалідністю І або ІІ групи.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.53 КК України, розмір штрафу визначається судом з урахуванням майнового стану винної особи, однак в матеріалах справи відсутні, а апелянтом не надані відомості про майновий стан обвинуваченого - офіційне працевлаштування, отримання ним доходу з офіційних джерел тощо.

Що стосується протиправних дій потерпілого, який спровокував конфлікт, на що посилається ОСОБА_6 в апеляційній скарзі, то вони є також непереконливими та спростовуються показаннями потерпілого ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_10 , наданих під присягою, згідно яких потерпілий зробив зауваження ОСОБА_6 , а той у відповідь почав наносити ОСОБА_7 тілесні ушкодження, тобто, став ініціатором бійки.

Окрім цього, з матеріалів кримінального провадження встановлено, що потерпілий ОСОБА_7 є особою з І групою інвалідності, пенсіонером, особою похилого віку, внаслідок отриманих тілесних ушкоджень погано себе почуває, тривалий час лікувався, тобто, наявні суттєві негативні наслідки вчиненого проступку.

У судовому засіданні районного суду потерпілий вказав, що ОСОБА_6 жодного разу не просив вибачення у нього і заявляв, що уникне покарання за вчинене. Це, у свою чергу, спростовує доводи апеляційної скарги про те, що обвинувачений розкаявся та просив пробачення у потерпілого.

Посилання обвинуваченого на те, що потерпілий наніс йому удар пляшкою по голові, заподіявши тілесні ушкодження, не є предметом судового розгляду у цьому кримінальному провадженні, оскільки відповідно до ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта. Не може це і слугувати підставою для пом`якшення призначеного покарання, оскільки факт обопільної бійки (яка почалась за ініціативи обвинуваченого) не знижує ступінь вини ОСОБА_6 за нанесені ним тілесні ушкодження та не нівелює негативних наслідків для потерпілого.

Таким чином, обставини, на які посилається обвинувачений в апеляційній скарзі, не можуть слугувати підставами для пом`якшення йому призначеного покарання, оскільки у повній мірі були враховані судом першої інстанції, який у межах своїх дискреційних повноважень обрав справедливу міру кримінальної відповідальності для ОСОБА_6 .

Стосовно цивільного позову у кримінальному провадженні, який також оспорює апелянт, колегією суддів встановлено наступне.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Дотримуючись вказаних вимог, районний суд врахував, що внаслідок заподіяних тілесних ушкоджень потерпілий ОСОБА_7 переніс як фізичний біль, так і психологічні страждання через погіршення стану здоров`я і порушення звичного способу життя через необхідність неодноразових звернень до лікарів, прийом ліків та тривалу реабілітацію.

Таким чином, вирішивши цивільний позов в частині стягнення 7000 грн моральної шкоди на користь потерпілого, районний суд дотримався засад розумності і справедливості, визначивши суму, що відповідає характеру і ступеню моральних страждань, які були заподіяні ОСОБА_7 .

Отже, в результаті апеляційного перегляду вироку колегією суддів не встановлено таких порушень кримінального процесуального закону, які б перешкодили суду першої інстанції ухвалити законний та обґрунтований вирок.

Судом першої інстанції досліджені всі фактичні обставини кримінального провадження, у тому числі, і ті, на які посилається обвинувачений в апеляційній скарзі.

Істотних порушень, які б стали безумовною підставою для зміни чи скасування вироку, апеляційним судом не встановлено, а тому апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Вирок Садгірського районного суду м. Чернівці від 27 грудня 2022 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Головуючий [підпис] ОСОБА_1

Судді [підпис] ОСОБА_2

[підпис] ОСОБА_3

Згідно з оригіналом

Суддя Чернівецького

апеляційного суду _________________ ОСОБА_1

(посада) (М.П., підпис) (ПІБ)

28.02.2023 року

(дата засвідчення копії)