Єд. унік. № 243/2674/22
Провадження № 1-кп/243/515/2022
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2022 року

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні за допомогою єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, що забезпечує функціонування електронного судочинства в Україні в режимі відеоконференції кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гайсин Вінницької області, громадянина України, раніше не судимого, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, молодшого сержанта, командира 3 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.405 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

В провадження Слов`янського міськрайонного суду Донецької області надійшли матеріали кримінального провадження відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 405 КК України.
Під час підготовчого судового засідання прокурором було заявлено клопотання про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, з утриманням на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_2 , яке мотивовано необхідністю забезпечення виконання обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, запобіганню ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а саме його спробам

переховуватися від суду; незаконно впливати на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення.
Заслухавши думку учасників судового засідання, з приводу вирішенні питання про обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме обвинуваченого ОСОБА_5 , який не заперечував щодо клопотання прокурора та захисника обвинуваченого, адвоката ОСОБА_4 який підтримав позицію свого підзахисного та не заперечував проти задоволення клопотання прокурора, суд дійшов до наступного висновку.
Згідно ч.3. ст. 315 КПК під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.
Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України - за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.
Так прокурором під час підготовчого судового засідання було доведено, що в разі зміни запобіжного заходу відносно обвинуваченого з тримання під вартою на непов`язаний з обмеженням волі, є достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_5 може переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується, оскільки обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачене безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, що свідчить про те, що наслідки та ризик втечі в цьому випадку для обвинуваченого можуть бути визнаними як менш небезпечні, ніж покарання та процедура його відбування.
Прокурор зазначив, що у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, існує також ризик незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період та проходячи її на посаді командира 3 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , обвинувачений може шляхом психологічного впливу та насильницьких дій вплинути на свідків, що фактично створить умови для зміни їх показань на користь обвинуваченого.
Крім того прокурор вказав, що існує ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки перебуваючи на волі, як військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, обвинувачений може вчинити інший злочин, а саме самовільне залишення місця служби за ст. 407 ч. 5 КК України, або дезертирство за ст. 408 ч. 3 КК України, тим самим переховуватись та ухилятись від кримінальної відповідальності.
Прокурор зауважив, що в разі зміни відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою, неможливо буде запобігти вищевказаним ризикам, оскільки інші запобіжні заході будуть не достатніми для запобігання вищевказаним ризиками та в умовах воєнного стану обраний запобіжний захід має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.
Вирішуючи по суті клопотання прокурора суд зазначає, що згідно ч.1,2 ст. 177 КПК України - метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання

спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави, суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Оскільки положення чинного кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри», тому в оцінці цього питання суд користується практикою Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.
У своїх рішеннях, зокрема «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України» Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.
При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.
Суд враховуючи відомості відображені в реєстрі матеріалів досудового розслідування та сукупність обставин обвинувачення, що інкримінується ОСОБА_5 , а також обсяг відомостей, щодо існуючих ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які були повідомленні в судовому засіданні прокурором та знайшли своє підтвердження та обґрунтування - приходить до переконання, що висновки органу досудового розслідування щодо обґрунтованої підозри, викладені в клопотанні прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу відносно обвинуваченого - не є явно необґрунтованими чи очевидно недопустимими.
Дослідивши надані сторонами кримінального провадження матеріали, оцінивши в сукупності всі обставини, у тому числі: сукупність наявних відомостей про вчинення обвинуваченим тяжкого кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватими у кримінальному правопорушенні, а саме позбавлення волі на строк від 5 ти до 10 - ти років; вік та стан здоров`я обвинуваченого, які не виключають можливості перебування його під вартою, відсутність жодних належних медичних відомостей чи письмових доказів, які б свідчили, що стан здоров`я обвинуваченого не дозволяє, чи взагалі виключає можливість його перебування в установі виконання покарань, а також врахувавши ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були зазначені прокурором у клопотанні та повністю знайшли своє підтвердження під час судового засідання, зокрема ймовірність того, що обвинувачений ОСОБА_5 у разі зміни запобіжного заходу на не пов`язаний з триманням під вартою, зможе переховуватись від суду за для уникнення кримінальної відповідальності, оскільки можливість уникнення покарання може бути для обвинуваченого меншим злом ніж процедура його відбування у разі визнання його винним. Також в судовому засіданні знайшов обґрунтування ризик незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, які разом з обвинуваченим проходять службу у військовій частині НОМЕР_1 ; та ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки перебуваючи на волі, як

військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, обвинувачений може вчинити інший злочин, а саме самовільне залишення місця служби за ст. 407 ч. 5 КК України, або дезертирство за ст. 408 ч. 3 КК України, тим самим переховуватись та ухилятись від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення в кому він обвинувачується.
У зв`язку з вищевикладеним суд вважає, доцільним продовжити відносно обвинуваченого строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів.
Суд також у відповідності до вимог чинного кримінального процесуального закону розглянув й альтернативні триманню під вартою заходи забезпечення кримінального провадження відносно обвинуваченого, передбачені ст. 176 КПК України, в тому числі і домашній арешт, однак вважає, що прокурором в судовому засіданні обґрунтовано було доведено, з посиланням на об`єктивні обставини справи, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів щодо обвинуваченого не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
У відповідності до положень п.5 ч.4 ст. 183 КПК України - під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 183, 315, 331, 376 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з утриманням на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_2 ) на 60 днів, а саме: з 08 листопада 2022 року по 06 січня 2023 року включно.

Ухвала про продовження строку дії запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Копію ухвали вручити обвинуваченому та прокурору негайно, після її проголошення.

Повний текст ухвали суду проголошено 08.11.2022 року.

Суддя Слов`янського
міськрайонного суду ОСОБА_1