УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №:755/17010/16-к

Провадження №: 1-кс/755/754/23

"27" березня 2023 р.

м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва (далі Суд) у складі слідчої судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 та слідчого ОСОБА_3 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_4 про надання дозволу на затримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у межах кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03 червня 2016 року за № 0007726, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 307 Кримінального кодексу (далі КК) України, з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про обрання/застосування запобіжного заходу з вигляді утримання під вартою, установила :

до слідчого судді даного місцевого суду надійшло вказане клопотання слідчого, яке погоджено з прокурором Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_6 та обумовлене, на їх переконання, наявністю обставин регламентованих ст. 188, п. 1-2 ч. 4 ст. 189, п. 1-3 ч. 1 ст. 194 Кримінального процесуального кодексу (далі КПК) України у цьому провадженні відносно ОСОБА_5 .

Мотивуючи клопотання заявники посилаються на те, що в ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 тривалий час не з`являється за місцем проживання, а достовірне місце перебування є невідомим, обов`язки визначені ст. 42 КПК, не виконує, у зв`язку з чим оголошений в розшук.

У судовому засіданні слідчий групи слідчих - слідчий Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_3 заявлене клопотання підтримав, просив задовольнити з вказаних у ньому підстав, з огляду на що слідча суддя заслухавши доводи даного учасника процесу, дослідивши матеріали клопотання, та перевіривши його на дотримання вимог КПК України, приходить до наступного.

Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (ч. 2 ст. 1 КПК).

Зокрема, затримання особи є заходом забезпечення кримінального провадження (п.п. 8, 9 ч. 2 ст. 131 КПК).

Згідно положень ч. 4 ст. 190 КПК, слідчий суддя, суд за клопотанням прокурора має право вирішити питання про повторне затримання з метою приводу в порядку, передбаченому цим Кодексом. Повторне звернення до суду з клопотанням про дозвіл на затримання однієї і тієї ж особи по тому самому кримінальному провадженню після винесення слідчим суддею, судом ухвали про відмову у задоволенні такого клопотання можливе лише при виникненні нових обставин, які підтверджують необхідність тримання особи під вартою.

Слідчий суддя встановив, що ухвалою слідчої судді цього місцевого суду ОСОБА_7 від 21 жовтня 2022 року у справі № 755/17010/16-к відмовлено у задоволенні клопотання про надання дозволу на затримання ОСОБА_5 у межах цього ж кримінального провадження.

Отже, це клопотання, як повторне/чергове, подане з порушенням вимог речення 1 ч. 4 ст. 190 КПК та без наведення у собі обставин визначених реченням 2 ч. 4 ст. 190 КПК.

В силу ч. 4 ст. 189 КПК слідчий суддя відмовляє у наданні дозволу на затримання підозрюваного з метою його приводу, якщо не доведено, що зазначені у клопотанні про застосування запобіжного заходу обставини вказують на наявність підстав для тримання під вартою підозрюваного.

Відповідно відсутність відображеності у клопотанні обставин передбачених реченням 2 ч. 4 ст. 190 КПК вказує на недоведеність відомостей визначених ч. 4 ст. 189 КПК.

Понад це, слід зазначити, що під час провадження на підставі КЗПЛ неухильно застосовується принцип affirmanti incumbit probatio (той, хто стверджує щось, повинен довести це твердження).

Тобто, обставини регламентовані ч. 4 ст. 189 КПК, в силу норм його ст. 22, 26, підлягають доказуванню заявником.

У цій ситуації, матеріали заявників, які подані, як докази обставин, на які він посилаються у клопотанні, узагалі жодним чином не засвідчені, разом з тим копія набуває юридичної сили лише в разі її засвідчення в установленому порядку.

Позаяк Верховний Суд у справі № 160/7887/18 указав, що копія набуває юридичної сили лише в разі її засвідчення в установленому порядку. Напис про засвідчення копії складається зі слів «Згідно з оригіналом», назви посади, підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів (ініціалу імені) та прізвища, дати засвідчення копії. Напис про засвідчення копії скріплюється відбитком печатки відповідного структурного підрозділу установи або печатки «Для копій». Оскільки під засвідченням копії документа слід розуміти саме засвідчення відповідності копії оригіналу відповідного документу, відсутність на копії напису про її засвідчення «Згідно з оригіналом» чи в іншому словесному виразі дає підстави вважати її такою, що не посвідчена в установленому порядку.

Згідно позиції Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеної у витягу з Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, яка ураховується слідчим суддею виходячи з норм Закону України «Про судоустрій і статус суддів», слідує, що окрему проблему становить подання слідчими та прокурорами разом з клопотанням копій документів, які належним чином або взагалі не засвідчені, що позбавляє слідчого суддю можливості пересвідчитися в ідентичності цих документів, в той час, як інформація, що в них міститься, має суттєве значення під час розгляду клопотання цієї категорії та може істотно вплинути на висновки слідчого судді. Саме тому у подібних випадках, як указує ВССУ, необхідно постановляти ухвалу про відмову у задоволенні клопотання.

Тим самим, на думку слідчої судді, заявник, не надав слідчому судді належних та допустимих доказів на підтвердження наявності у провадженні обставин регламентованих ч. 4 ст. 189 КПК України.

У той час, як заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються тільки з метою досягнення дієвості цього провадження (ч. 1 ст. 131 КПК України).

Заходами забезпечення кримінального провадження є у т.ч., відповідно до п. 8-9 ч. 2 ст. 131 КПК, затримання особи та запобіжні заходи.

Згідно ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Однак, при не доведеності заявниками у провадженні обставин регламентованих ч. 4 ст. 189 КПК України, як дійсних, не можливо говорити про наявність у справі і обставин передбачених п. 1-3 ч. 3 ст. 132 наведеного Кодексу, однак їх не установленість не допускає застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

За таких обставин, слідча суддя дослідивши матеріали клопотання, долучені до нього документи, у порядку ст. 94 КПК, вважає за необхідне у задоволенні клопотання відмовити, як необґрунтованому, що також слугує і підставою для не розгляду по суті клопотання про обрання/застосування запобіжного заходу, оскільки останнє, у цьому випадку, є фактично додатком до клопотання про надавання дозволу на затримання, адже подане у порядку п. 1 ч. 2 ст. 188 КПК України, а не ст. 184 даного Кодексу.

На підставі викладеного та керуючись вимогами ст. 131-132, 187-189, 190, 369-372, 376 КПК України, Суд постановив:

відмовити у задоволенні клопотання слідчого Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_4 про надання дозволу на затримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у межах кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03 червня 2016 року за № 0007726, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 307 Кримінального кодексу України, з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про обрання/застосування запобіжного заходу з вигляді утримання під вартою.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідча суддя ОСОБА_8