Справа № 544/106/23
Номер рядка звіту 252
У Х В А Л А

13 березня 2023 року м.Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пирятин кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000204 від 09.07.2022, за обвинувальним актом відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.1, 2 ст.307 КК України,

в с т а н о в и в:

В провадженні Пирятинського районного суду Полтавської області перебуває дане кримінальне провадження. Прокурор подав клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, в обґрунтування якого зазначив таке. Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування та судового розгляду встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. Метою та підставою продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є наявність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень та наявність ризиків, які дають підстави вважати, що обвинувачений матиме можливість переховуватися від слідства та суду, зможе незаконно впливати на свідків, вчиняти інші кримінальні правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Вказані ризики враховані ухвалою слідчого судді Пирятинського районного суду Полтавської області від 14.10.2022 про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту та ухвалою Пирятинського районного суду від 13.01.2023 про продовження дії запобіжного заходу і на даний час не зменшилися. Так, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років, а тому з урахуванням положень п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України виникає обґрунтоване припущення про можливе ухилення (переховування) ОСОБА_4 від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності. На виконання вимог ст. 23 КПК України щодо безпосередності дослідження судом показань, свідки кримінального провадження у судовому засіданні не допитані, що свідчить про можливість незаконного впливу з боку підозрюваного на свідків у цьому кримінальному провадженні. Крім того, обвинувачений ОСОБА_4 може знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, зокрема, на даний час слідством вживаються заходи до встановлення інших фактів причетності ОСОБА_4 до збуту наркотичних засобів та свідків їх вчинення. При цьому, жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж домашній арешт не зможе запобігти наведеним вище ризикам.

Прокурор просив задовольнити клопотання, при цьому зазначив, що ОСОБА_4 порушень домашнього арешту не допускав, факти впливу обвинуваченого на свідків відсутні.

Обвинувачений та його захисник проти задоволення клопотання не заперечували.

Розглянувши клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, заслухавши думку учасників судового розгляду, суд зазначає таке.

Установлено, що ухвалою слідчого судді Пирятинського районного суду Полтавської області від 14.10.2022 до підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту без застосування електронного засобу контролю строк на 60 діб. Ухвалою суду від 13.01.2023 строк дії запобіжного заходу стосовно ОСОБА_4 продовжено до 13.03.2023 включно.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також наявність ризиків, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 ст.177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

У відповідності до ч.2 ст. 181 КПК України домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до вимог ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Щодо наявності ризиків, на які посилається прокурор у своєму клопотанні, суд вказує таке.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу стосовно підозрюваного суд враховує вимоги п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового покарання, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Однак наявність вказаного ризику переховуватися від суду не підтверджений прокурором належними та допустимими доказами. Оскільки як зазначив прокурор в судовому засіданні, порушень домашнього арешту обвинувачений не допускав.

Стосовно ризиків вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків та ризику спроби знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, про наявність яких вказує прокурор в клопотанні, суд зазначає, що вказані ризики ґрунтуються на припущеннях прокурора та також не підтверджені належними та допустимими доказами.

З огляду на викладене, наявність ризиків, передбачених п.1, 2, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, прокурором у судовому засіданні не доведено.

Згідно ч.3 ст.176 КПК України слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику чи ризикам.

Прокурором при розгляді клопотання всупереч вимогам ч.3 ст.176 КПК України не доведено, що встановлені під час розгляду даного клопотання обставини є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів ніж домашній арешт, не може бути застосований до обвинуваченого.

Досліджуючи особу обвинуваченого установлено, що ОСОБА_4 раніше несудимий, має на утриманні неповнолітнього сина, має у власності 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 , де зареєстрований та постійно проживає. Вказані факти розцінюються судом як міцність соціальних зв`язків обвинуваченого.

Таким чином, оскільки при розгляді клопотання доведено наявність обґрунтованого обвинувачення, проте не доведено недостатність застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів, не доведено наявність ризиків переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків та ризику спроби обвинуваченим знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а також оцінюючи в сукупності всі вищевказані обставини, суд уважає, що клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно ОСОБА_4 задоволенню не підлягає. При цьому з огляду на викладене суд вважає наявними всі підстави для застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж домашній арешт, а саме особистого зобов`язання.

Керуючись ст.176-178, 179, 194, 331, 350, 372, 395 КПК України, суд

у х в а л и в:

У задоволенні клопотання начальника Пирятинського відділу Лубенської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_4 - відмовити.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_4 протягом двох місяців, терміном до 11 травня 2023 року виконувати наступні обов`язки:

- прибувати до суду за першою вимогою;

- не відлучатися з м.Пирятин Полтавської області без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення у розмірі, встановленому ч.2 ст.179 КПК України.

Копію ухвали вручити ОСОБА_4 негайно після її оголошення.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання покласти на прокурора.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголошено 15 березня 2023 року.

Суддя ОСОБА_1