Номер провадження: 11-сс/813/382/23
Справа № 511/1217/22, 1-кс/511/176/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.04.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одеса матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 09 лютого 2023 року,

в с т а н о в и в:

Цією ухвалою слідчого судді відмовлено в задоволенні скарги захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 про скасування повідомлення про підозру у кримінальному провадженні №0000254 від 21.06.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.332 КК України, щодо ОСОБА_7 ..

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погодившись з вищевказаною ухвалою слідчого судді, захисник ОСОБА_6 зазначає про незаконність постановленого судового рішення. Свої доводи мотивує тим, що повідомлення про підозру ОСОБА_7 не містить обставин причетності даної особи до вчинення інкримінованого їй кримінального правопорушення. Посилаючись на зміст положень п.4 ч.3 ст.219 КПК України захисник зазначає про те, що протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру досудове розслідування має бути закінчене, разом з цим стороні захисту відмовлено в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження. Посилаючись на зміст постанов про зупинення та відновлення кримінального провадження, захисник наголошує про те, що ні йому, ні ОСОБА_7 не було відомо про їх існування, органу досудового розслідування відоме місце проживання підозрюваної та відсутні правові підстави для винесення постанов про зупинення кримінального провадження у зв`язку із розшуком підозрюваної. Апелянт зазначає про зловживання слідчим своїми правами. Відповідно до вимог п.10 ч.1 ст.303 КПК України він має право на оскарження повідомлення про підозру, врученого ОСОБА_7 . Посилаючись на зміст положень ч.4 ст.219 та ст.283 КПК України захисник наголошує про те, що прокурором не вчинено одну із обов`язкових дій після повідомлення про підозру, а тому ОСОБА_7 перебуває в статусі підозрюваної незаконно.

Просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою скасувати повідомлення про підозру за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.332 КК України, щодо ОСОБА_7 ..

Позиції сторін

Захисник ОСОБА_6 підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити.

Прокурора було належним чином повідомлено про дату, час і місце апеляційного розгляду справи, будь-яких клопотань про його обов`язкову участь в апеляційному розгляді, від нього не надходило, а тому його неявка не перешкоджає проведенню апеляційного розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, позицію захисника, перевіривши матеріали провадження і доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до такого висновку.

Мотиви суду.

Частиною 1 ст.404 КПК України регламентовано, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому ст.278 КПК України, у випадку наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Згідно зі ст. 276-278 КПК України, при розгляді скарги на повідомлення про підозру слідчий суддя має з`ясувати виконання слідчим положень кримінального процесуального закону в частині дотримання порядку повідомлення про підозру та наявності на день повідомлення про підозру достатніх доказів для підозри особи.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини «обґрунтованість підозри складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57).

У п.219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» («Nechiporuk and Yonkalo v.Ukraine») від 21 квітня 2011року, заява №42310/04, Суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

У справі «Фокс, Кампбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» суд вказав на те, що «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення».

Інститут повідомлення про підозру під час досудового розслідування у кримінальному провадженні регламентовано Главою 22 КПК України, яка регулює правові підстави та порядок повідомлення конкретної особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, підстави для його зміни, а також вимоги до змісту та реквізитів повідомлення про підозру як процесуального документу.

Правові підстави для повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, передбачені ч.1 ст.276 КПК України, згідно з якою повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках: затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

При цьому, повідомлення про підозру це процесуальне рішення слідчого або прокурора, яке ґрунтується на наявності у органу досудового розслідування достатніх доказів щодо вчинення особою кримінального правопорушення, поєднаному із внутрішнім переконанням слідчого та/або прокурора в контексті їх процесуальної незалежності та наявності у них повноважень на прийняття відповідного процесуального рішення.

Якщо розглядати наявність письмового повідомлення про підозру у кримінальному провадженні як одну з основних підстав для звернення слідчого до суду з клопотанням про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, то доцільно буде звернутись до правової позиції ЄСПЛ, викладеної у п.48 рішення «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13.11.07 року, в якому Європейський Суд з прав людини зазначив, «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 параграфа; 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

З системного аналізу вищевказаної позиції ЄСПЛ щодо наявності у кримінальному провадженні повідомлення про підозру в контексті його суті як процесуального рішення, апеляційний суд вважає, що момент повідомлення про підозру є початком одного з найважливіших етапів досудового розслідування, на якому орган досудового розслідування на підставі зібраних у кримінальному провадженні доказів готовий висловити припущення щодо вчинення певною особою кримінального правопорушення, з метою отримання можливості здійснення подальших слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій у кримінальному провадження, однією з головних умов для здійснення яких є наявність повідомлення особі про підозру. При цьому, згідно з вищевказаною позицією ЄСПЛ, обсяг доказів, наявних у розпорядженні органу досудового розслідування, не обов`язково повинен бути достатнім для пред`явлення конкретній особі обвинувачення у кримінальному провадженні та скерування справи до суду, оскільки можливість вирішення питання про наявність чи відсутність достатньої для цього кількості доказів і є основною метою повідомлення про підозру та вчинення подальших процесуальних дій.

Вищевказані вимоги кримінального процесуального закону та позиції ЄСПЛ слідчим суддею дотримано в повному обсязі.

Так, слідчим суддею встановлено, що 22.06.2022 року ОСОБА_7 було вручено особисто під розпис повідомлення про підозру за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.332 КК України, у кримінальному провадженні №0000254 від 21.06.2022 року.

Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 22.06.2022 щодо ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту в певний період доби, строком на 60 діб.

Отже, слідчий суддя, дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшов висновку про наявність підстав обґрунтованості підозри.

Адвокатом ОСОБА_6 подано скаргу в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 , в якій ставиться питання про скасування повідомлення про підозру в межах кримінального провадження №0000254 від 21.06.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.332 КК України, щодо ОСОБА_7 ..

Слідчим суддею встановлено, що зазначена скарга обґрунтована обставинами того, що з моменту вручення повідомлення про підозру до цього часу спливло більше 2-х місяців, прокурором кримінальне провадження не закрито, обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 до суду не скеровано, строки досудового розслідування спливли.

Разом з цим, слідчим суддею зауважено, що правових підстав для скасування повідомлення про підозру щодо ОСОБА_7 захисником не наведено, тобто не вказано про неналежний суб`єкт складання та вручення повідомлення про підозру, порушення процесуального порядку вручення повідомлення про підозру та не наведено мотивів щодо необґрунтованості підозри.

З цим висновком слідчого судді погоджується і суд апеляційної інстанції та не приймає до уваги аналогічні доводи та вимоги апелянта, які були предметом розгляду слідчого судді, за яких сторона захисту просить скасувати повідомлення про підозру щодо ОСОБА_7 ..

Як правильно встановлено слідчим суддею, правовими підставами для прийняття рішення для скасування повідомлення про підозру є нормативно визначені в положеннях ст.276-278 КПК України обставини: неналежний суб`єкт складення та вручення повідомлення про підозру; порушення процесуального порядку вручення повідомлення про підозру; необґрунтованість підозри.

Разом з цим, наявне в матеріалах кримінального провадження повідомлення про підозру за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 332 КК України, щодо ОСОБА_7 відповідає імперативним вимогам ст.277 КПК України, оскільки в процесуальному документі викладено фактичні обставини кримінального провадження із зазначенням часу, місця вчинення злочину, правову кваліфікацію кримінального правопорушення, яка відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, відомим на момент повідомлення про підозру.

Апелянтом не вказано в апеляційній скарзі жодних із зазначених вище обставин, які є правовими підставами для скасування повідомлення про підозру, натомість апеляційна скарга захисника обґрунтована доводами про невиконання прокурором вимог ст.283 КПК України, тобто не вчиненням дій, які прокурор зобов`язаний вчинити, що саме по собі не утворює сукупність правових підстав для скасування повідомлення про підозру, як про це безпідставно вказує апелянт.

Колегія суддів підкреслює, що у відповідності до положень Глави 22 слідчий суддя уповноважений на перевірку відомостей про обґрунтованість підозри, суб`єктів складення та вручення повідомлення про підозру, перевірку дотримання процесуального порядку вручення повідомлення про підозру, а не на оцінку дій прокурора, які він зобов`язаний вчинити в порядку ст.283 КПК України.

З огляду на викладене, доводи захисник, зазначені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Істотних порушень вимог КПК України, які б могли стати безумовними підставами для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді, колегія суддів не знаходить.

У зв`язку з чим, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, а тому підстави для її скасування та задоволення апеляційної скарги захисника, відсутні.

Керуючись ч.2 ст.376, ст. 404, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 09 лютого 2023 року про відмову в задоволенні скарги захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 про скасування повідомлення про підозру у кримінальному провадженні №0000254 від 21.06.2022 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.332 КК України, щодо ОСОБА_7 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4