Справа № 522/4636/23
Провадження № 1-кп/522/1612/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2023 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі Приморського районного суду м. Одеси № 106 в режимі відеоконференції із приміщенням Державної установи «Миколаївський слідчий ізолятор» обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості та додатками у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000238 від 29.11.2022 року стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт. Нововоронцовка Херсонської області, українки, громадянки України, яка має середню освіту, не працюючої, яка проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченої - адвоката ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції із приміщенням Державної установи «Миколаївський слідчий ізолятор»),

обвинуваченої - ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції із приміщенням Державної установи «Миколаївський слідчий ізолятор»), -

ВСТАНОВИВ:

Встановлено, що згідно з Конституцією України Україна є суверенною і незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією (далі - РФ) 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами, є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16 липня 1990 року (далі - Декларація) вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах.

Відповідно до розділу V Декларації територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди.

24 серпня 1991 року Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки схвалено Акт проголошення незалежності України, яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави - України. Згідно з указаним документом територія України є неподільною та недоторканною.

Незалежність України визнали держави світу, серед яких і РФ.

Статтями 1, 2 Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

Згідно зі статтею 5 Конституції України носієм суверенітету та єдиним джерелом влади в Україні є народ. Народ здійснює владу безпосередньо і через органи державної влади та органи місцевого самоврядування.

Право визначати і змінювати конституційний лад в Україні належить виключно народові і не може бути узурповане державою, її органами або посадовими особами.

Відповідно до статей 132-134 Конституції України територіальний устрій України ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території.

22 лютого 2022 року президент РФ направив до Ради Федерації звернення про використання ЗС РФ за межами РФ, яке було задоволено.

24 лютого 2022 року президент РФ публічно оголосив про рішення розпочати повномасштабну військову агресію проти України.

24.02.2022 року військовослужбовці ЗС РФ шляхом збройної агресії із застосуванням зброї незаконно вторглися на територію України через державні кордони України в Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, Запорізькій, Київській, Донецькій та Луганській областях та здійснили збройний напад на державні органи влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення для держави і у такий спосіб здійснили тимчасову окупацію частини території України.

З метою протидії збройній агресії у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, в Україні з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб введено воєнний стан, який продовжується у визначеному законом порядку.

З 24.02.2022 року по цей час більшу частину території Херсонської області захоплено військовослужбовцями ЗС РФ і вона знаходиться під тимчасовою окупацією держави-агресора, що визначено Переліком територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 25 квітня 2022 року, затвердженим наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.04.2022 року № 75.

Відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована РФ територія України (тимчасово окупована територія) - це частини території України, в межах яких збройні формування РФ та окупаційна адміністрація РФ встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування РФ встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації РФ.

Статтею 73 Конституції України, а визначено, що виключно всеукраїнським референдумом вирішується питання про зміну території України.

15 липня 2022 року Центральною виборчою комісією України прийнято Постанову № 82 від «Про неприпустимість організації підготовки та проведення на тимчасово окупованих територіях України псевдореферендумів» відповідно до якої проведення будь-яких виборів та референдумів в умовах воєнного стану прямо заборонено частиною» першою статті 19 Закону України «Про правовий режим воєнного стану». Аналогічні заборони встановлено також Виборчим кодексом України та Законом України «Про всеукраїнський референдум».

Згідно із ст. 1 Закону України «Про всеукраїнський референдум» від 26.01.2021 року, всеукраїнський референдум є формою безпосередньої демократії в Україні, способом здійснення влади безпосередньо Українським народом, що полягає у прийнятті (затвердженні) громадянами України рішень шляхом голосування у випадках і порядку, встановлених Конституцією України та цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст. 18 Закону України «Про всеукраїнський референдум» від 26.01.2021 року, всеукраїнський референдум щодо зміни території України - це форма прийняття громадянами України, які мають право голосу, рішення щодо затвердження прийнятого Верховною Радою України закону про ратифікацію міжнародного договору про зміну території України. Призначення всеукраїнського референдуму щодо зміни території України здійснюється постановою Верховної Ради України.

Згідно із ч.1 ст. 20 Закону України «Про всеукраїнський референдум» від 26.01.2021 року, у разі введення воєнного чи надзвичайного стану в Україні або окремих її місцевостях призначення (проголошення) та проведення всеукраїнського референдуму забороняється.

У березні 2022 року (більш точної дати не встановлено), громадянин України ОСОБА_6 (матеріали відносно якого виділено в інше кримінальне провадження №0000497), перебуваючи у м. Херсоні, достовірно знаючи, що військовослужбовці РФ окупували м. Херсон та частину Херсонської області та продовжують окупаційну діяльність на території України, маючи досвід роботи в органах влади та місцевого самоврядування, добровільно погодився виконувати рішення окупаційного військового керівництва РФ, розташованого на окупованих територіях, та обійняв посаду так званого керівника окупаційного органу влади - військово-цивільної адміністрації Херсонської області (далі - окупаційна ВЦА Херсонської області).

Переслідуючи кінцеву мету окупації Херсонської області приєднанням частини території України до РФ, ОСОБА_6 умисно на виконання вимог військово-політичного керівництва РФ у порушення порядку, встановленого Конституцією України, у липні 2022 року (більш точна дата не встановлена) як посадова особа окупаційного органу влади держави-агресора публічно проголосив про початок підготовки до проведення незаконного референдуму з питань входження до складу РФ тимчасово окупованої території Херсонської області.

Достовірно знаючи про вищевказані обставини, які є загальновідомим фактом, представниками окупаційної влади держави-агресора (на цей час невстановлені особами) з метою підтримання тимчасової окупації Херсонської області та легітимізування перебування військових рф на території України, організовано проведення незаконного референдуму на території с. Чорнобаївки Херсонського району Херсонської області.

З метою проведення незаконного референдуму представник окупаційної влади держави-агресора (на цей час невстановлена особа) запропонувала місцевій мешканці ОСОБА_3 прийняти участь у проведенні зазначеного незаконного референдуму та за добровільною згодою останньої, залучила її до роботи виборчої комісії в с. Чорнобаївка Херсонської області.

На громадянку України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покладались функції із здійснення у визначені дні - з 23 по 27 вересня 2022 року по дворового обходу жителів с. Чорнобаївка, Херсонського району, Херсонської області та надання їм бюлетенів для голосування у зазначеному незаконному референдумі.

Так, ОСОБА_3 у період з 23 по 27 вересня 2022 року, перебуваючи на тимчасово окупованій частині території Херсонської області, діючи із прямим умислом, будучи прихильницею «русского мира», усвідомлюючи свою протиправну діяльність та передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки, з порушенням всіх положень Закону України «Про всеукраїнський референдум» від 26 січня 2021 року № 1135-IX, провела активну участь у проведенні референдуму на тимчасово окупованій території, зокрема у супроводі озброєних військових рф здійснила по дворовий обхід жителів с. Чорнобаївка, Херсонського району, Херсонської області з метою їх залучення до голосування щодо входження Херсонської області у склад РФ.

Під час проведення незаконного референдуму ОСОБА_3 , перебуваючи у приміщенні Чорнобаївської сільської ради, активно пропонувала мешканцям с. Чорнобаївка, Херсонського району, Херсонської області проголосувати за входження Херсонської області у склад РФ шляхом поставлення відповідних відміток у бюлетені, вела облік громадян по списку, які приймали участь у референдумі та голосували під час його проведення.

Внаслідок таких незаконних та неправомірних дій ОСОБА_3 стало можливим визнання російською федерацією незаконного референдуму як таким, що відбувся, та як наслідок визнання за його результатами незаконного приєднання територій Херсонської області до складу РФ.

Таким чином, встановлені достатні підстави вважати винною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, за ознаками: колабораційна діяльність, а саме участь громадянина України у проведенні незаконного референдуму на тимчасово окупованій території.

Суд вважає, що дії обвинуваченої ОСОБА_3 кваліфіковано вірно.

08 березня 2023 року в м. Миколаїв, прокурор у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000238 від 29.11.2022 року начальник Білозерського відділу Олешківської окружної прокуратури Херсонської області ОСОБА_4 зі сторони обвинувачення, та обвинувачена у цьому провадженні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зі сторони захисту, в присутності захисника - ОСОБА_5 , на підставі ст. 468, 469, 472 КПК України, уклали угоду про визнання винуватості, згідно якої обвинувачена ОСОБА_3 в повному обсязі та беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованого їй стороною обвинувачення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_3 за ч. 5 ст. 111-1 КК України - 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади і місцевого самоврядування та займатися діяльністю, пов`язаною з виборчим процесом та процесом референдуму, строком на 10 років, без конфіскації майна.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, визнала повністю та підтвердила обставини викладені в обвинувальному акті, а також те, що угода про визнання винуватості укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Крім того, обвинувачена ОСОБА_3 зазначила, що вона розуміє надані їй законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до неї буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягає на її затвердженні.

Прокурор в судовому засіданні просив суд затвердити угоду про визнання винуватості від 08 березня 2023 року, укладену між ним та обвинуваченою ОСОБА_3 , у присутності захисника обвинуваченої - адвоката ОСОБА_5 .

Захисник обвинуваченої просив суд затвердити угоду.

Суд, вивчивши надані матеріали, вислухавши пояснення обвинуваченої, думку прокурора та захисника обвинуваченої, приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та обвинуваченого про визнання винуватості. Згідно п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 111-1 КК України, яке згідно ст. 12 КК України, є тяжким злочином.

В даному кримінальному провадженні матеріальна шкода не завдана та потерпілі відсутні.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачена ОСОБА_3 цілком розуміє права, визначені п. 1-4 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_3 , згідно ст. 66 КК України: є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення; а також при призначенні покарання ОСОБА_3 суд приймає до уваги, що остання є раніше не судимою.

За таких обставин, суд вважає, що обвинуваченій ОСОБА_3 необхідно призначити покарання за ч. 5 ст. 111-1 КК України - 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади і місцевого самоврядування та займатися діяльністю, пов`язаною з виборчим процесом та процесом референдуму, строком на 10 років, без конфіскації майна.

Виходячи із вищевикладеного, дослідивши угоду про визнання винуватості та переконавшись, що укладена угода є добровільним волевиявленням обвинуваченої, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, з`ясувавши у обвинуваченої, чи цілком вона розуміє наслідки затвердження угоди, роз`яснивши обвинуваченій її право на справедливий судовий розгляд, встановивши правильне розуміння обвинуваченою змісту та наслідків затвердження угоди, а також перевіривши її відповідність вимогам кримінального процесуального законодавства, заслухавши доводи учасників підготовчого судового засідання та роз`яснивши їм обмеження права щодо оскарження вироку, передбачені ст. 473 КПК України, суд вважає, що угода про визнання винуватості, укладена між обвинуваченою ОСОБА_3 та прокурором у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000238 від 29.11.2022 року начальником Білозерського відділу Олешківської окружної прокуратури Херсонської області ОСОБА_4 , у присутності захисника - адвоката ОСОБА_5 , відповідає вимогам КПК України, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, узгоджені вид та міра покарання відповідають загальним засадам призначення покарання, визначеним ст. 65 КК України, у зв`язку із чим суд вважає, що вказана угода підлягає затвердженню.

Суд враховує характеризуючі матеріали стосовно ОСОБА_3 надані стороною обвинувачення. Даних про те, чи перебуває ОСОБА_3 на обліку у лікаря психіатра чи нарколога прокурором в судовому засіданні надано не було.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 374 КПК України у резолютивній частині вироку зазначається рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі рішення про запобіжний захід до набрання вироком законної сили.

Враховуючи, що ОСОБА_3 призначається покарання у виді позбавлення волі, тому суд вважає за необхідне, запобіжний захід, застосований ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 03.02.2023 року стосовно ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою, слід залишити без змін до вступу вироку в законну силу.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати в строк покарання ОСОБА_3 термін її попереднього ув`язнення у період із 03.02.2023 року по день набрання вироком законної сили включно.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 24.02.2023 року на майно обвинуваченої ОСОБА_3 , а саме на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , який належить на праві привітної власності обвинуваченій у кримінальному провадженні №0000238 - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 на праві свідоцтва про право власності НОМЕР_2 від 18.06.2009 року, згідно рішення виконкому Чорнобаївської сільської ради № 31 від 09.04.2009 року, підлягає скасуванню.

Питання щодо речових доказів вирішуються судом відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Витрати на залучення експертів відсутні.

Потерпілих у кримінальному провадженні немає, цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

На підставі викладеного, керуючись ст. 5, 50, 55, 63, 65, 66, 111-1 КК України, ст. 100, 174, 314, 373, 374, 394, 468, 474, 475 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Угоду про визнання винуватості від 08 березня 2023 року, укладену між прокурором у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000238 від 29.11.2022 року начальником Білозерського відділу Олешківської окружної прокуратури Херсонської області ОСОБА_4 зі сторони обвинувачення, та обвинуваченою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у присутності захисника обвинуваченої - адвоката ОСОБА_5 , - затвердити.

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, та призначити їй узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 08 березня 2023 року покарання за ч. 5 ст. 111-1 КК України - у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади і місцевого самоврядування та займатися діяльністю, пов`язаною з виборчим процесом та процесом референдуму, строком на 10 (десять) років, без конфіскації майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з 03.02.2023 року.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати в строк покарання ОСОБА_3 термін її попереднього ув`язнення у період із 03.02.2023 року по день набрання вироком законної сили включно.

Запобіжний захід, застосований ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 03.02.2023 року стосовно ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою, до вступу вироку в законну силу, - залишити в силі.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 24.02.2023 року на майно обвинуваченої ОСОБА_3 , а саме: на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , який належить на праві приватної власності обвинуваченій у кримінальному провадженні №0000238 - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 на праві свідоцтва про право власності НОМЕР_2 від 18.06.2009 року, згідно рішення виконкому Чорнобаївської сільської ради № 31 від 09.04.2009 року - скасувати.

Речові докази в даному кримінальному провадженні відсутні.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, шляхом подачі через Приморський районний суд м. Одеси до Одеського апеляційного суду, апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченій, прокурору.

Суддя Приморського районного

суду м. Одеси ОСОБА_1