Справа №295/3562/23
УХВАЛА

Іменем України

27.03.2023 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі слідчого ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Житомирі клопотання слідчого СВ Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

В С Т А Н О В И В :

Слідчий звернувся із указаним клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у якому послався на те, що ОСОБА_5 25.03.2023 приблизно о 13 годині 30 хвилин перебував поруч з під`їздом № 3 будинку АДРЕСА_1 , де у нього виник злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення будь-якого майна, що належить раніше невідомому йому ОСОБА_7 , який сидів на лавці поруч з зазначеним під`їздом.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна з метою особистого збагачення, ОСОБА_5 у цей час, місці та за наведених обставин, в умовах запровадженого в Україні воєнного стану, просунув руку у ліву кишеню куртки ОСОБА_7 , звідки дістав мобільний телефон марки «Sony» моделі «Xperia m2 dual» в корпусі білого кольору.

З метою доведення свого злочинного умислу до кінця, ОСОБА_5 намагався покинути місце вчинення злочину та відійти від потерпілого, утримуючи при цьому мобільний телефон марки «Sony» моделі «Xperia m2 dual», проте його дії були викриті потерпілим, який почав наздоганяти ОСОБА_5 та намагався забрати у нього належний потерпілому мобільний телефон.

У цей час у ОСОБА_5 , який усвідомив, що його дії були викриті потерпілим, виник умисел на відкрите заволодіння мобільним телефоном марки «Sony» моделі «Xperia m2 dual», та реалізовуючи який ОСОБА_5 , утримуючи викрадене майно при собі, з місця вчинення злочину втік й розпорядився викраденим майно на власний розсуд.

Таким чином, як стверджує слідчий у клопотанні, ОСОБА_5 повторно відкрито викрав мобільний телефон марки «Sony» моделі «Xperia m2 dual» в корпусі білого кольору з imei1 НОМЕР_1 , imei2 НОМЕР_2 , чим завдав потерпілому ОСОБА_7 майнової шкоди на суму 5 000 гривень.

За змістом клопотання, своїми умисними діями, що виразилися у повторному відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненому в умовах воєнного стану, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 186 КК України.

25.03.2023 о 17 годині 55 хвилин в порядку ст. 208 КПК України затримано ОСОБА_5 за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України (фактичний час затримання 15 година 00 хвилин).

У той же день ОСОБА_5 у в порядку ст. 278 КПК України вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Слідчий зазначає у клопотанні, що підозра ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, обґрунтовується зібраними в кримінальному провадженні відповідно до вимог КПК України доказами, а саме:

- рапортом;

- протоколами огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 ;

- протоколом прийняття заяви про вчинення правопорушення від ОСОБА_7 ;

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 ;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за участю потерпілого ОСОБА_7 ;

- протоколом огляду предмету за участю потерпілого ОСОБА_7 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_8 ;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за участю свідка ОСОБА_8 ;

- протоколом затримання підозрюваного ОСОБА_5 від 25.03.2023;

- протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 ;

- копіями характеризуючих матеріалів щодо ОСОБА_5 ;

- повідомленням про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, від 26.03.2023.

З метою запобігання спробам ОСОБА_5 переховуватися від органів досудового розслідування, незаконно впливати на потерпілого, свідків та/або вчинити інше кримінальне правопорушення, враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення та вагомість здобутих слідством доказів вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжкого злочину, а також недостатність обрання більш м`яких запобіжних заходів для запобігання указаним вище ризикам, слідчий за погодженням з прокурором просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

В судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали клопотання, просили його задовольнити. В обґрунтування передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків прокурор звертала увагу, що підозрюваний не має стабільного заробітку, офіційно не працевлаштований, вчиняє корисливі злочини. Також ОСОБА_5 відомі дані потерпілого та свідків, відтак можливий незаконний вплив на останніх у разі відмови у задоволенні клопотання. Окремо прокурор просила врахувати, що підозрюваний заперечує свою причетність до злочину, після вчинення кримінального правопорушення переховувався від органу досудового розслідування, був відсутній за місцем проживання. Щодо визначення розміру застави у разі застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою прокурор не заперечила.

Слідчий додав, що досудове розслідування триває та ще не допитані в якості свідків особи, у яких переховувався підозрюваний.

У свою чергу захисник ОСОБА_6 та його підзахисний заперечили проти задоволення клопотання. Адвокат просив обрати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання. За словами захисника, немає доказів існування наведених у клопотанні ризиків, ОСОБА_5 має постійне місце проживання та буде з`являтися за викликом до слідчого.

Підозрюваний ОСОБА_5 в засіданні зазначив, що працював вантажником на Малинському ринку з моменту звільнення з місць позбавлення волі, фактично був затриманий 25.03.2023 року близько 14 год. 30 хв. За словами підозрюваного, у потерпілого він нічого не брав, потерпілий був п`яний та наніс йому тілесні ушкодження, телефона у ОСОБА_7 не було, а був лише планшет, який випав та він його підібрав і повернув ОСОБА_7 . Більше того, в ході конфлікту у нього самого зникли кошти. Окремо підозрюваний зауважив, що наміру переховуватись від органу досудового розслідування/суду та/або впливати на потерпілого, свідків не має. Вину свою не визнає . Просив обрати більш м`який запобіжний захід. Також на запитання слідчого судді підозрюваний ОСОБА_5 відповів, що тілесні ушкодження йому наніс ОСОБА_7 та у зв`язку із цим він був оглянутий медпрацівником.

Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши клопотання та додані до нього документи, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

За змістом ст.ст. 131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

За змістом статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема, переховуватися від органів досудового розслідування й суду та/або вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у інкримінованому вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх обставин підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

У п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України передбачено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до положення пункту 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

На переконання слідчого судді, надані стороною обвинувачення докази доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

У справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Крім того, слід зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке за класифікацією КК України відноситься до тяжкого злочину, та за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

На думку слідчого судді, наведені у клопотанні та озвучені в судовому засіданні обставини свідчать про те, що на даний час існують ризики, які є підставою для обрання відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Зокрема, мова йде про ризики переховування підозрюваного від органів досудового розслідування або вчинення іншого кримінального правопорушення (п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України), оскільки згідно з матеріалами клопотання ОСОБА_5 був затриманий не на місці безпосереднього вчинення злочину, раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, у тому числі за вчинення майнових злочинів, підозрюваний офіційно не працює та не має постійного доходу.

Враховуючи вагомість наявних доказів вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, а також враховуючи його вік та стан здоров`я, майновий стан та репутацію підозрюваного, ризик повторення протиправної поведінки, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, слідчий суддя дійшов висновку про доцільність обрання відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та неможливість на даний час застосувати до підозрюваного інший (альтернативний) запобіжний захід ніж тримання під вартою, оскільки зміна запобіжного заходу на більш м`який не зможе забезпечити запобігання ризикам, наведеним у клопотанні та визначеним КПК України, зокрема, у п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Між тим, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у межах щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Оскільки слідчим суддею в ході розгляду клопотання не встановлено передбачених частиною четвертою статті 183 КПК України випадків, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність визначення застави у розмірі двадцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту його фактичного затримання, що передбачено ч.ч. 1, 2 ст. 197 КПК України.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 184, 186, 193, 194, 196, 197, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою, обчислюючи строк тримання під вартою з 14 год. 30 хв. 25 березня 2023 року.

Відповідно до ч. 5 ст.182, ч.3 ст.183 КПК України, з урахування наведених в ухвалі обставин, що характеризують підозрюваного ОСОБА_5 , визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 53 680 грн., у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самою підозрюваною особою, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Богунського районного суду м. Житомира (для зарахування коштів, внесених у вигляді застави), у разі внесення якої звільнити ОСОБА_5 з-під варти.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний ОСОБА_5 вважається таким, що до нього застосовано запобіжний захід у вигляді застави. Підозрювана особа або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом строку дії ухвали.

Строк дії ухвали до 14 год. 30 хв. 23 травня 2023 року.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- прибувати за кожним викликом до слідчого/прокурора, уповноважених здійснювати досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000996;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд, про зміну свого місця проживання;

- не відлучатися за межі м. Житомира без дозволу слідчого, прокурора або суду в залежності від стадії кримінального провадження.

Термін дії обов`язків, покладених слідчим суддею, у разі внесення застави визначити два місяці з моменту внесення застави, але не більше закінчення строку досудового розслідування.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою протягом 5 днів з моменту вручення їй копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1