Справа № 308/212/23
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.01.2023 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді судове провадження 11-сс/4806/16/23 за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05.01.2023.

Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові про обрання запобіжного заходу та обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком з 18 год 03.01.2023 по 18 год 02.03.2023з визначенням розміру застави - 80 (вісімдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 214720 грн,щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з середньою освітою, інспектора прикордонної служби 1 категорії начальника групи операторів комплексу сигналізаційно-технічних засобів відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » НОМЕР_1 прикордонного загону, старшого солдата, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , несудимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Цією ж ухвалою, у разі внесення застави на ОСОБА_6 покладено обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу; утримуватися від спілкування із свідками у даному кримінальному провадженні, у тому числі за допомогою засобів мобільного зв`язку, мережі Інтернет, а також через соціальні мережі; не відлучатися за межі території м. Ужгорода Закарпатської області без дозволу слідчого чи прокурора; здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Клопотання слідчий обґрунтував тим, що відповідно до наказу начальника НОМЕР_1 прикордонного загону № 618-ОС від 30.08.2022, старшого солдата ОСОБА_6 призначено на посаду інспектора прикордонної служби 1 категорії начальника групи операторів комплексу сигналізаційно-технічних засобів відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 ». ОСОБА_6 , при виконанні службових завдань за своєю посадою

-2-

відповідно до положень ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», примітки до ст. 364 КК України, є службовою особою яка за спеціальним повноваженням здійснює функції представника влади. Будучи військовою службовою особою, наділеним організаційно-розпорядчими обов`язками та адміністративно-господарськими функціями, перебуваючи на посаді інспектора прикордонної служби 1 категорії начальника групи операторів комплексу сигналізаційно-технічних засобів відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України, зобов`язаний був додержуватись вимог ст. 17, 65 Конституції України згідно яких визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України. Статті 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначають, що військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення Збройних Сил України військовослужбовцями. Однак ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою протиправного особистого збагачення, шляхом одержання неправомірної вигоди для себе та невстановлених на даний час військовослужбовців НОМЕР_1 прикордонного загону, став на шлях злочинної діяльності при наступних обставинах. Так, на початку листопада 2022 року ОСОБА_6 , діючи умисно, реалізовуючи свій злочинний намір на прохання і одержання неправомірної вигоди та володіючи, як військовослужбовець органу охорони державного кордону, на якого власне і покладено обов`язки із протидії порушенням правил перетину державного кордону, незаконному переміщенню вантажів та товарів, а також осіб поза пунктом пропуску, на ділянці відповідальності відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України, всупереч інтересам служби, близько 20 год, перебуваючи у м. Ужгороді на перехресті АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 , зустрівся із громадянином України ОСОБА_9 та в ході спілкування запропонував йому своє сприяння протиправному переміщенню тютюнових виробів через державний кордон України до Словацької Республіки з метою подальшої реалізації та отримання прибутку, шляхом надання службової інформації, яка стосується розміщення та графіків несення служби прикордонними нарядами, забезпечення від викриття іншими військовослужбовцями, взамін за надання йому та невстановленим військовослужбовцям НОМЕР_1 прикордонного загону неправомірної вигоди. На вказану пропозицію ОСОБА_9 погодився, при цьому розуміючи протиправність дій ОСОБА_6 та інших, наразі невстановлених осіб, звернувся до правоохоронних органів із заявою про вчинюваний злочин та у подальшому діяв під контролем на викриття злочинної діяльності ОСОБА_6 . В подальшому, 26.12.2022 близько 18 год ОСОБА_6 , перебуваючи у м. Ужгороді по вул. Фединця, неподалік будинку № 6, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, на виконання раніше висловленого прохання, одержав від громадянина України ОСОБА_10 першу частину неправомірної вигоди в розмірі 1550 доларів США (згідно офіційного курсу НБУ 56681,33 грн) за сприяння незаконному переправленню осіб та переміщенню тютюнових виробів поза пунктом пропуску на ділянці відповідальності відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » НОМЕР_1 прикордонного загону через державний кордон з України до Словацької Республіки. Надалі, 03.01.2023 близько 18 год ОСОБА_6 , перебуваючи у АДРЕСА_3 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, на виконання раніше висловленого прохання, одержав від громадянина України ОСОБА_10 другу частину неправомірної вигоди в розмірі 3100 доларів США (згідно офіційного курсу НБУ 113362,66 грн) за сприяння

-3-

незаконному переправленню осіб та переміщенню тютюнових виробів поза пунктом пропуску на ділянці відповідальності відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » НОМЕР_1 прикордонного загону через державний кордон з України до Словацької Республіки. Того ж дня ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України безпосередньо після отримання неправомірної вигоди.

Слідчим вказано, що 04.01.2023 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Необхідність застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий мотивував наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, а тому усвідомлюючи тяжкість покарання, яке йому загрожує, досудове розслідування у даному кримінальному провадженні не завершено, що у своїй сукупності дає підстави вважати, що він може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, приймаючи до уваги, що жоден більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти вказаним ризикам, слідчий просив застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_6 строком на 60 діб.

При вирішенні клопотання про обрання підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя врахував наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, тяжкість покарання, що загрожує останньому, а також наявність ризиків його не належної процесуальної поведінки. Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою визначив ОСОБА_6 розмір застави, достатньої для забезпечення виконання покладених на нього обов`язків.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою залишити без задоволення, обрати підзахисному ОСОБА_6 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за місцем проживання: АДРЕСА_1 . В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, тяжкість покарання з урахуванням практики ЄСПЛ не може впливати на тяжкість застосування запобіжного заходу; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, ОСОБА_6 має постійне місце проживання, мешкає по місцю несення служби, проте фактично проживає з батьками, які ніде не працюють та рідною сестрою, яка єдина в сім`ї працює та отримує заробітну плату; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання ОСОБА_6 є військовослужбовцем, отримує заробітну плату і також утримує батьків, які на даний час являються безробітними, тривалий час до служби ДПСУ проходив службу в національній гвардії України, в складі якої перебував в зоні бойових дій на Сході України; відсутність у підозрюваного судимостей. Відсутнім є посилання на матеріали, що підтверджують обставини,

-4-

на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у його клопотанні. На його думку, неможливо залишити поза увагою і той факт, що у клопотанні про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відсутнє обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів. Зі змісту клопотання про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, очевидним є відсутність відомостей, які в силу ст. 184 КПК України повинні бути в ньому зазначені, а ті обставини, які б слугували застосуванню ОСОБА_6 найсуворішого запобіжного заходу є необґрунтованими та безпідставними, крім того у клопотанні відсутнє обґрунтування доведеності того, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Разом з тим, вважає, що необхідно звернути увагу на те, що органами досудового розслідування, кримінальне правопорушення, якщо таке і мало місце, не було припинено, а всі наступні слідчі дії розцінюються не що інше, як провокація злочину. Сторона захисту також вказує на те, що з боку ОСОБА_6 не було і не буде жодних переховувань від органів досудового розслідування або суду, також дій спрямованих на знищення, приховування або спотворення будь-яких із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а також дій, спрямованих на вплив свідків, потерпілих, експертів чи спеціалістів. Просить суд врахувати позицію Європейського суду з прав людини, яка висвітлена в рішеннях: у справах: «Маккей проти Об`єднаного Королівства», «Медведев та інші проти Франції», «Харченко проти України» та «Бойченко проти Молдови» та інші. Одночасно адвокат ОСОБА_7 , посилаючись на отримання ним оскаржуваної ухвали слідчого судді 12.01.2023, просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 05.01.2023.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 ,які підтримали апеляційну скаргу, промову прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що клопотання адвоката ОСОБА_7 про поновлення строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню, а його апеляційна скарга в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 395 КПК апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення. Якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Згідно ч. 1 ст. 117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

16.01.2023 захисник-адвокат ОСОБА_7 звернувся з апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05.01.2023 та одночасно заявив клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження, посилаючись на те, що копію оскаржуваної ухвали слідчого судді він отримав 12.01.2023. Вважає, що строк апеляційного оскарження пропущено ним з поважної причини.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, ухвала слідчого судді постановлена за участю підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_11 . Захисник-адвокат Адвокат ОСОБА_7 почав представляти інтереси

-5-

підозрюваного ОСОБА_6 з 10.01.2023, що стверджується договором № 1001/23 про надання правової (правничої) допомоги від 10.01.2023, тобто після винесення судового рішення по суті.

Згідно письмового клопотання про отримання копії ухвали від 05.01.2023, яке міститься в матеріалах кримінального провадження, останній вказану копію ухвали отримав 12.01.2023, про що розписався на обкладинці матеріалів справи, інших відомостей про одержання копії оскаржуваної ухвали матеріали судового провадження не містять, тому колегія суддів вважає, що строк апеляційного оскарження пропущений стороною захисту з поважних причин, а тому його слід поновити, з метою забезпечення права особи на доступ до суду, яке випливає з п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і є невід`ємною частиною права на справедливий судовий розгляд.

Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим та містити, як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи підозрюваного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

За приписами ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що в разі обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний, обвинувачений може ухилитися від слідства або суду, знищити речові докази, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність. При цьому суд повинен врахувати обставини, які вказані в ст. 178 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків

-6-

підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно положень ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя повною мірою дотримався вказаних вимог закону при розгляді клопотання про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Розглядаючи дане клопотання, слідчий суддя належно дослідив та перевірив наведені в ньому доводи щодо обґрунтованості підозри та наявності ризиків, які викликали необхідність вжити заходи для забезпечення кримінального провадження шляхом застосування до підозрюваного запобіжного заходу.

Як вбачається з ухвали, слідчим суддею встановлено, що в провадженні Шостого слідчого відділу (з дислокацією у місті Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові знаходяться матеріали досудового розслідування кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368 та ч. 3 ст. 332 КК України, відомості про які 15.11.2022 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000430.

04.01.2023 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

Ухвалою слідчого судді від 05.01.2023 за клопотанням старшого слідчого Шостого слідчого відділу (з дислокацією у м. Ужгороді) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, підозрюваному ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 02.03.2023з визначенням застави в розмірі 80 (вісімдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 214720 грн.

Всупереч доводів апеляційної скарги, при вирішенні питання про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчим суддею встановлено доведеність прокурором обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

-7-

Висновок слідчого судді про необхідність обрання запобіжного заходу тримання під вартою щодо ОСОБА_6 відповідає фактичним обставинам кримінального провадження і такий висновок підтверджується перевіреними слідчим суддею доказами, яким дана належна оцінка.

Відповідно до положень ст. 177, 183 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання переховування від органів досудового розслідування чи вчинення іншого кримінального правопорушення, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити вище вказані дії.

Відповідно до положень п. 4 ч. 2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Як встановив слідчий суддя, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого корупційного кримінального правопорушення (ч. 3 ст. 368 КК України), за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років із конфіскацією майна та, перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, інших учасників кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином,що свідчить про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства ( рішення «Летельє проти Франції»).

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий суддя вірно зазначив, та матеріалами клопотання підтверджено, що ОСОБА_6 проходить військову службу за мобілізацією в НОМЕР_1 прикордонному загоні, тобто є військовослужбовцем, а тому злочини, які вчинені військовослужбовцями у період воєнного стану на території України посягають на безпеку держави та мають підвищену соціальну небезпеку.

Вагомість наявних доказів на підтвердження обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, доведена слідчим та прокурором та сумнівів у колегії суддів щодо їх повноти та достатності не викликає.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України правовою підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою злочину, а також наявність зазначених в законі ризиків.

Наявні докази, які містяться в матеріалах судового провадження дають підстави вважати, що підозра у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, на цій стадії досудового розслідування, є підтвердженою. В ході кримінального провадження обставини, які мають бути достатніми для обґрунтування підозри ОСОБА_6 у вчиненні цього злочину на момент вручення були наявними і підтверджуються доказами, зібраними у ході досудового розслідування, зокрема: повідомленням про ознаки кримінального правопорушення від 15.11.2022 (а.к.п.10-11); протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 23.11.2022 (а.к.п. 12-15); постановою про залучення особи до конфіденційного

-8-

співробітництва та проведення інших негласних слідчих (розшукових) дій від 23.11.2022 (а.к.п. 16-18); протоколом попередження про недопустимість розголошення відомостей досудового розслідування від 23.11. 2022 (а.к.п. 19); протоколами додаткового допиту свідка ОСОБА_9 від 08.12.2022 та від 04.01.2023 (а.к.п. 20-27); протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину та обшуку затриманої особи ОСОБА_6 від 03.01.2023 (а.к.п. 27-31); постановами про освідування особи від 03.01.2022 (а.к.п.32-36); протоколом огляду від 03.01.2023 (а.к.п. 37-38); протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії-аудіо, відео контролю (а.к.п. 42-44); протоколом про результати отримання грошових коштів від 26.12.2022 (а.к.п. 45-57); протоколами про ідентифікацію (помічення) та вручення грошових коштів від 26.12.2022, від 03.01.2023 (а.к.п. 58-83); протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_6 від 04.01.2023 (а.к.п. 89-90); витягом з наказу начальника НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України № 351-ОС від 23.05.2022 « Про особовий склад» (а.к.п. 94-95)

Разом з тим, перевіряючи наявність обґрунтованої підозри, колегія суддів виходить з того, що сукупність матеріалів кримінального провадження на даній стадії досудового розслідування, є достатньою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Така позиція суду випливає й із практики Європейського Суду з прав людини про те, що «розумна підозра у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визначає наявність обставин або відомостей, які б переконали неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин.

Слідчим у кримінальному провадженні надано докази, які на даній стадії досудового розслідування є достатніми для визначення поняття обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_6 . Однак, дослідження доказів з метою визнання їх такими, що можуть бути покладені в основу винуватості особи у вчиненні того чи іншого злочину відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування, про що обґрунтовано зазначено в ухвалі слідчого судді.

Крім того, слідчий суддя на стадії обрання запобіжного заходу не перевіряє правильність кваліфікації дій підозрюваного, наявність та достатність доказів для визнання вини чи питання допустимості доказів.

Апеляційний суд зауважує, що на даному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, винуватість чи невинуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою (за стандартом «обґрунтованої підозри») для застосування щодо неї запобіжного заходу.

Наведені вище обставини, на переконання апеляційного суду, свідчать і про обґрунтованість висновків суду першої інстанції про те, що інші, більш м`які, запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, будуть недостатніми для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_6 під час судового провадження та запобігання встановлених ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які стороною захисту не спростовані як у суді першої інстанції, так і в ході розгляду апеляційної скарги. При цьому, стороною захисту не надано таких доказів, зокрема й даних про особу підозрюваного, які б давали обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, не буде ухилятися від суду, незаконно впливати на свідків, вчиняти інші кримінальні правопорушення, і що до нього може бути застосовано більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою.

-9-

Перевіряючи доводи апеляційної скарги на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, апеляційний суд вважає, що з огляду на характер та конкретні обставини кримінального провадження, такі на час розгляду апеляційної скарги не зменшились, існують та доводяться відповідними доказами. Зокрема, наявні в матеріалах кримінального провадження факти та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, приймаючи до уваги невідворотність покарання, яке загрожує останньому за скоєння тяжкого кримінального корупційного правопорушення, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

При цьому, суд апеляційної інстанції враховує, що ризик в свою чергу не є визначеною подією, а по суті представляє ймовірність отримання несприятливих для досудового розслідування подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Розглядаючи клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , слідчий суддя дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання вказаного запобіжного заходу, врахував наявність обґрунтованої підозри та доказів, які підтверджують причетність підозрюваного ОСОБА_6 до вчинення корупційного кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з конфіскацією майна, дані про особу підозрюваного і обґрунтовано прийшов до висновку про існування ризиків, передбачених п. 1, 3, 4, ч. 1 ст.177 КПК України та належним чином мотивував свої висновки про відсутність обставин до обрання менш суворого запобіжного заходу.

Даний вид запобіжного заходу є співмірним з існуючими ризиками, відповідає даним про особу підозрюваного та тяжкості пред`явленої йому підозри, зможе у повній мірі забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків та унеможливить настання ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Доводи апеляційної скарги про те, що у підозрюваного ОСОБА_6 відсутні судимості, отримує заробітну плату і утримує батьків, які на даний час являються безробітними, а також те, що мотиву переховуватись від слідства та суду немає, як і наміру незаконно впливати на свідків, інших учасників кримінального провадження, чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, - апеляційний суд з урахуванням наведеного вище визнає такими, що не спростовують встановлених ризиків, а відтак і не дають підстав для застосування щодо підозрюваного менш суворого запобіжного заходу, у тому числі домашнього арешту.

На переконання апеляційного суду наведені захисником дані, які характеризують особу підозрюваного ОСОБА_6 , зокрема про його сімейний стан та трудову діяльність, з огляду на суспільну небезпечність інкримінованого йому кримінального правопорушення, яке відповідно до примітки до ст. 45 КК України відноситься до корупційних та має значний суспільний резонанс, оскільки корупцію визнано однією з найбільш значущих глобальних проблем держави, не є визначальними аргументами для обрання підозрюваному ОСОБА_6 більш м`якого виду запобіжного заходу, оскільки не зменшують встановлені ризики та не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Всупереч доводам апеляційної скарги, ухвала слідчого судді не суперечить вимогам ст. 5 та 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

-10-

Посилання захисника в апеляційній скарзі на наявність у підозрюваного позитивних характеристик не зменшують наявність ризиків, які суд визнав доведеними.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, що виключають можливість застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою апеляційним судом під час розгляду не встановлено.

При цьому, апеляційний суд бере до уваги і те, що у матеріалах судового провадження відсутні й стороною захисту не надано доказів про наявність у ОСОБА_6 будь-яких захворювань, які б свідчили про неможливість тримання його під вартою в умовах ізоляції від суспільства.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає рішення слідчого судді щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою законним та обґрунтованим, доводи апеляційних скарг в цій частині безпідставними.

Всупереч доводів апеляційної скарги, визначений слідчим суддею підозрюваному ОСОБА_6 розмір застави є таким, що співвідноситься з даними про особу підозрюваного, обставинами кримінального правопорушення, а тому відповідає вимогам кримінального процесуального закону, зазначеним у ч. 4, 5 ст. 182 КПК України.

Враховуючи характер кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , а також його високий ступінь суспільної небезпеки й суспільний резонанс, колегія суддів погоджується із висновками слідчого судді про визначення підозрюваному ОСОБА_6 застави в розмірі самевісімдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, як альтернативи застосованому йому запобіжному заходу у виді тримання під вартою. Це не суперечить положенням п. 2 ч. 5 ст.182 КПК України.

Таким чином, на переконання апеляційного суду застава саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Такий розмір застави, на думку колегії суддів, є справедливим, здатним забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів в даному кримінальному провадженні, не порушує права підозрюваного та підстав вважати його завідомо непомірним для підозрюваного, навіть з урахуванням доводів апеляційної скарги щодо майнового стану ОСОБА_6 , який в даному випадку не є визначальним, колегія суддів не вбачає.

При цьому колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мангурас проти Іспанії» від 20.11.2010, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

З огляду на викладене, вимоги апеляційної скарги захисника щодо скасування ухвали слідчого судді про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під ватою, задоволенню не підлягають.

Порушень норм кримінального процесуального закону, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, апеляційний суд не вбачає.

Таким чином, рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, вирішено з дотриманням вимог статей 177, 178, 182, 183 КПК України, ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом, а тому апеляційна скарга захисника-адвоката ОСОБА_7 задоволенню не підлягає.

При прийнятті рішення колегія суддів також, враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; що під час апеляційного розгляду

-11-

стороною захисту не заявлялось клопотань щодо приєднання до матеріалів судового провадження доказів (документів), які б могли вплинути на висновки суду; а також положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 задовольнити, поновити адвокату ОСОБА_7 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05.01.2023.

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05.01.2023 щодо ОСОБА_12 , - без змін.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді