справа № 164/344/22
п/с 1-в/164/104/2022
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

9 листопада 2022 року Смт. Маневичі

Маневицький районний суд Волинської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю: секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
представника Маневицької ВК (№ 42) ОСОБА_4 ,
засудженого ОСОБА_5 , його захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Маневичі клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від покарання, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 звернувся в суд із вказаним клопотанням, в якому просив, беручи до уваги зміст ст. 81 КК України та ст. 537 КПК України, звільнити його умовно достроково від відбування покарання, стягнень немає.
Засуджений в судовому засіданні клопотання про умовно-дострокове звільнення підтримав, просив звільнити його умовно достроково, оскільки стягнення погашені, певний період він був працевлаштований, а також виконував роботи по благоустрою.
Захисник підтримав клопотання ОСОБА_5 , просив задовольнити, оскільки його підзахисний довів своє виправлення, так як стягнень не має, був працевлаштованим, виконував роботи по благоустрою, характеризується позитивно.
В судовому засіданні представник адміністрації Державної установи «Маневицька виправна колонія № 42» клопотання засудженого заперечив, вважає, що він не довів своє виправлення, оскільки під час відбування покарання отримав сім стягнень, які погашені через сплив шестимісячного терміну їх накладення. Підтвердив, що ОСОБА_5 був працевлаштованим певний період, однак в подальшому з ним були розірвані трудові відносини.
Прокурор просила відмовити у задоволенні клопотання, оскільки в судовому засіданні не встановлено обставин, які б свідчили, що засуджений довів своє виправлення.
Спостережна комісія при Камінь - Каширській районній військовій адміністрації представника в судове засідання не направила, проте подали до суду заяву з проханням розгляд справи проводити у відсутності їх представника, щодо клопотання покладаються на розсуд суду.

Заслухавши думку прокурора, пояснення представника Державної установи "Маневицька виправна колонія (№ 42)", засудженого, його захисника, проаналізувавши матеріали особової справи № 55-П-19, суд приходить наступного висновку.
Частиною другою ст. 81 КК України унормовано, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Згідно вимог чинного законодавства, яке регламентує порядок застосування умовно-дострокового звільнення, даному звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.
Із матеріалів особової справи № 55-П-19 встановлено, що засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання згідно вироку Сарненського районного суду Рівненської області від 21 січня 2019 року за ч.3 ст. 186 КК України, з урахуванням ст. 71 КК України призначено покарання у виді чотирьох років семи місяців позбавлення волі. Початок строку відбуття покарання з 30 вересня 2018 року.
Як вбачається із характеристики, наданої на вимогу суду ДУ «Маневицька «ВК №42», засуджений ОСОБА_5 з 11 квітня 2019 року відбуває покарання у вказаній установі, на виробництві не працевлаштований. За час відбування покарання допускав порушення встановленого порядку відбування покарання, за що сім разів притягувався до дисциплінарної відповідальності, стягнення погашені. За сумлінну поведінку та ставлення до праці шість разів заохочувався адміністрацією установи.
При вирішенні клопотання засудженого щодо можливості застосування до нього ст.81 КК України, суд звертає увагу на те, що заохочення засудженим були отримані за сумлінну поведінку і ставлення до праці в період з 5 липня 2019 року по 6 жовтня 2020 року. Однак, в період, починаючи з 28 жовтня 2020 року по 20 серпня 2021 року, засуджений отримав сім стягнень, які погашені у зв`язку із закінченням шестимісячного строку з дня притягнення.
Із відповіді ДУ «Маневицька ВК( №42) від 8 листопада 2022 року на запит суду вбачається, що згідно абзацу 5 частини 3 ст. 107 КВК України засуджені зобов`язані виконувати необхідні роботи по самообслуговуванню, благоустрою колонії. Засуджені, які відбувають покарання в ДУ «Маневицька (№42)», в тому числі і засуджений ОСОБА_5 , згідно положень ч.5 ст. 118 КВК України залучаються без оплати праці до робіт з благоустрою колонії і прилеглих до неї територій, а також поліпшенню житлово побутових умов засуджених в порядку черговості, в неробочий час і не більше як дві години на день. За результатами участі засуджених в цих роботах адміністрацією установи згідно ч.8 ст. 131 КВК України поквартально проводиться оцінювання та приймається вмотивоване рішення про доцільність чи недоцільність застосування до засуджених заходів заохочення.

Із матеріалів, долучених до клопотання, а також із матеріалів особової справи засудженого, вбачається, що після 6 жовтня 2020 року до нього заохочення не застосовувалися.

22 березня 2022 року комісією установи виконання покарань відмовлено ОСОБА_5 у застосуванні ст. 81 КК України як такому, що не довів свого виправлення.

Допитані в судовому засіданні працівники ДУ «Маневицька ВК (№42) ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , кожен зокрема, охарактеризували засудженого ОСОБА_5 з посередньої сторони. ОСОБА_7 підтвердив, що вказаний засуджений раніше був працевлаштований, однак в подальшому з ним були розірвані трудові відносини, причини йому не відомі.

Пунктами 1, 2, 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» за №2 від 26 квітня 2002 року встановлено звернути увагу судів на те, що умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким мають надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст.50 Кримінального кодексу України. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність: при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч.2 ст.81 КК); при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким - того, що засуджений став на шлях виправлення (ч. 3 ст. 82 КК).

Частиною 1 ст. 6 КВК України передбачено, що виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Беручи до уваги вищевикладене, суд вважає, що в задоволенні клопотання ОСОБА_5 слід відмовити, оскільки він своєю поведінкою не довів виправлення, не став на його шлях, а тому підстав для його умовно-дострокового звільнення на час розгляду клопотання немає.

Керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, ст. 81 КК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від покарання - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Маневицький районний суд протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя
Маневицького районного суду ОСОБА_1