Справа № 522/3929/23
Провадження № 1-кп/522/1471/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2023 року Приморський районний суд м.Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Одесі обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №02.02.2023 року за №0000074 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Роздільна, Одеської області, громадянина України, з базовою середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого: АДРЕСА_1 , проживаючого: АДРЕСА_2 , раніше не засудженого в силу ст. 89 КК України,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 , -

ВСТАНОВИВ:

27 січня 2023 року приблизно о 12 годині 10 хвилин, ОСОБА_3 перебував біля будинку №8 по провулку Катаєва у м. Одесі, де знайшов на землі банківську картку банку «ПриватБанк», розрахунковий рахунок НОМЕР_1 , і додатковим рахунком договору SAMDN6064, належну ОСОБА_6 , із кредитним лімітом 20000,00 грн. на балансі якої на 27.01.2023 знаходилися грошові кошти належні останньому у розмірі 7963 гривні 26 копійок.

Завідомо знаючи, що відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб введено в Україні військовий стан; який станом на 27.01.2023 відповідно до Указу Президента України від 07.11.2022 № 757/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 16.11.2022 № 2738-ІХ з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року був подовжений строком на 90 діб, маючи намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, та переслідуючи ціль незаконного збагачення, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, ОСОБА_3 розпорядився вказаною банківською карткою із грошовими коштами, що перебували на балансі банківської картки належними ОСОБА_6 на власний розсуд, а саме: 27.01.2023 о 12 годині 15 хвилин здійснив розрахунки у магазині «Продукти» (ТОВ «ЛИМАН МАРКЕТ») за адресою: м. Одеса, пров.Катаєва, буд. 8 на суми 210 гривень 90 копійок та 96 гривень 64 копійки; після чого о 12 годин 33 хвилини здійснив розрахунки у магазині «Продукти», (ФОП « ОСОБА_7 ») за адресою: АДРЕСА_3 на суми 201 гривня та 73 гривні; далі о 12 годині 38 хвилин у магазині «Продукти» (ПП «Дімон») за адресою: м. Одеса, вул. Канатна, буд. 95/2 на суми 136 гривень та 223 гривні; надалі о 12 годині 42 хвилини здійснив розрахунки у магазині «Коло» (ТОВ «АРІТЕЙЛ») за адресою: м. Одеса, вул. Канатна, буд. 100/1 на суми 351 гривня 70 копійок та 351 гривня 70 копійок.

Таким чином, ОСОБА_3 розпорядився майном ОСОБА_6 на власний розсуд, спричинивши останньому матеріальну шкоду на загальну суму 1643 гривні 94 копійки.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_3 свою провину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України визнав повністю, у вчиненому розкаявся і повністю підтвердив обставини провадження, встановлені судом, не оспорюючи наданих органами досудового слідства доказів щодо цих обставин.

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, надавши заяву, відповідно до якої просить розглядати обвинувальний акт за його відсутності та призначити покарання відносно ОСОБА_3 не пов`язане з позбавленням свободи.

За згодою учасників процесу, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються, та вирішено обмежитись допитом обвинуваченого ОСОБА_3 відносно фактичних обставин справи та дослідженням письмових доказів, які характеризують особистість обвинуваченого.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій не має, а також роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що провина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена поза розумним сумнівом і зібраних доказів достатньо для визнання його винуватим.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 185 КК України, за ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає: щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 , згідно ст. 67 КК України, суд не вбачає.

З урахуванням вказаних обставин, суд у відповідності до вимог закону України про кримінальну відповідальність та передбачених цим законом санкцій вважає, що ОСОБА_3 необхідно для його виправлення та запобігання нових злочинів призначити покарання у виді позбавлення волі в межах строку покарання, передбаченого санкцією ч. 4 ст. 185 КК України.

В даному випадку, за переконанням суду, покарання у виді позбавлення волі повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого, які створять у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Водночас, вирішуючи питання про необхідність реального відбування обвинуваченим покарання у виді позбавлення волі за вчинений злочин, судом враховується, що статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

При цьому суд також враховує правову позицію Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, висловлену Постанові від 28.05.2020 року (справа №753/13972/17; провадження № 51-986км20), згідно якої Верховний суд зазначив, що законодавцем саме суду надано дискреційні повноваження щодо визначення виду та міри покарання за вчинення того чи іншого злочину.

Таким чином, враховуючи тяжкість вчиненого ОСОБА_3 злочину, обставини вчинення злочину, усвідомлення останнім протиправності своєї злочинної поведінки, щире каяття, дані про особу винного, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 можливе без ізоляції його від суспільства, тому на підставі ст.75 КК України вважає за можливе звільнити останнього від відбування покарання з випробуванням.

Саме таке покарання суд вважає справедливим, пропорційним, необхідним і достатнім для виправлення винного та запобігання вчиненню ним нових злочинів і, в даному випадку мета застосування кримінального покарання буде досягнута при призначенні ОСОБА_3 саме такого виду покарання.

В силу положень ч. 1 ст. 76 КК України, суд звільняючи ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, покладає на нього обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Питання про речові докази вирішується судом відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368-371, 373, 374, 377 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі, строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі із випробуванням, встановивши іспитовий строк на 2 (два) роки.

На підставі п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_3 обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 у виді домашнього арешту, до вступу вироку в закону силу залишити без змін, а після скасувати.

Речові докази по справі:

-DWD-R диск із фрагментами відеозаписів з камер відеоспостереження, встановлених в приміщенні магазину «Продукти» ТОВ «Лиман маркет» - зберігати при матеріалах справи.

-Чек № 18389827 від 27.01.2023 року на суму 210,90 гривен, чек № 18389826 від 27.01.2023 року на суму 96,64 гривен; чек № 015883 від 27.01.2023 року на суму 201,00 гривень; чек № 015884 від 27.01.2023 року на суму 73,00 гривень; чек № 471211 від 27.01.2023 року на суму 136,00 гривень; чек №471210 від 27.01.2023 року на суму 223,00 гривень; чек №0094 від 27.01.2023 року на суму 351,70; чек №0095 від 27.01.2023 року на суму 351,70; видаткову накладну відповідно до чеку № 0094 від 27.01.223 року на суму 351,70 та чеку №0095 від 27.01.2023 року на суму 351,70 зберігати при матеріалах справи.

На вирок може бути подана апеляція в Одеський апеляційний суд через районний суд протягом 30 діб від дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Приморського

районного суду м. Одеси ОСОБА_1