Справа № 305/309/20
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.04.2023 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , представника користувача майна адвоката ОСОБА_6 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді матеріали судового провадження 11-сс/4806/246/21, за апеляційною скаргою прокурора Рахівського відділу Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Рахівського районного суду Закарпатської області від 03.06.2021.

Цією ухвалою частково задоволено клопотання слідчого СВ Рахівського РВП ГУ НП в Закарпатській області про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000069, відомості про яке 29.10.2019 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР), за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України та накладено арешт із забороною відчуження та розпорядження на земельні ділянки за кадастровими номерами: :15:001:0007 (площею 0,3644 га) та :15:001:0008 (площею 0,4669 га), які перебувають у постійному користуванні Рахівського міського комунального підприємства «Рахівкомунсервіс».

З клопотання про накладення арешту на майно вбачається, що СВ Рахівського РВП ГУ НП в Закарпатській області в Закарпатській області проводиться досудове розслідування в рамках кримінального провадження № 0000069, відомості про яке 29.10.2019 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

В ході досудового розслідування кримінального провадження встановлено, що службові особи Рахівської міської ради та міського комунального підприємства «Рахівкомунсервіс», діючи умисно, в особистих інтересах та інтересах третіх осіб, використовуючи своє службове становище та владні повноваження, всупереч інтересам служби, в порушення вимог статей 21, 33 Закону України «Про відходи», ст. 167 Земельного кодексу України, ст. 46 Закону України «Про охорону земель», протягом 2008 - 2021 років, незаконно організували розміщення твердих побутових відходів у прибережній смузі на лівому березі річки Тиса в м. Рахів по вул. Партизанській, заподіявши довкіллю тяжких наслідків. Оглядами місця знаходження вказаних побутових відходів встановлено, що станом на 25.02.2020, загальна площа засміченої земельної ділянки складає 1,1193 га, частина якої в розмірі 0,1964 га знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером :15:001:0007, частина площею 0,0116 га - на земельній ділянці з кадастровим номером :15:001:0008. Цільове призначення обох земельних ділянок - «03.12. Для будівництва та обслуговування будівель закладів комунального обслуговування», власник - Рахівське міське комунальне підприємство «Рахівкомунсервіс» (МКП «Рахівкомунсервіс»), . Користування підтверджено інформацією Державного земельного кадастру про право власності та

-2-

речові права на земельну ділянку, рішеннями Рахівської міської ради № 227 від 02.11.2011 та № 453 від 27.11.2012, а також державним актом на право постійного користування земельною ділянкою серії ЯЯ № 109902 від 27.01.2012.

Відповідно до висновку комісійної судової інженерно-екологічної експертизи від 11.09.2020, сміттєзвалище (місце видалення відходів) комунального підприємства «Рахівкомунсервіс» Рахівської міської ради в місті Рахів на лівому березі річки Тиса по вул.Партизанській, б/н є несанкціонованим, оскільки відсутньою є чинна дозвільна та проектна документація у сфері поводження з побутовими відходами, передбачена чинним законодавством та підзаконними нормативно-правовими актами (в т.ч. природоохоронними та санітарними) у сфері поводження з відходами. Цим же висновком стверджено наявність матеріальної шкоди державним інтересам у розмірі, який перевищує 250 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто тяжкі наслідки. У процесі розміщення МКП «Рахівкомунсервіс» відходів на сміттєзвалищі на березі річка Тиса прослідковується явна тенденція на збільшення площі засмічених земельних ділянок, що призводить до негативних від вчиненого злочину наслідків як для територіальної громади міста, так і навколишнього природного середовища. Незважаючи на явну незаконність функціонування сміттєзвалища, його експлуатація МКП «Рахівкомунсервіс» триває, побутові відходи продовжують вивозитись та накопичуватися. Таким чином, земельні ділянки з кадастровими номерами :15:001:0007 (площею 0,3644 га) та :15:001:0008 (площею 0,4669 га) використовуються не за призначенням.

В обґрунтування заявленого клопотання, слідчий вказує на достатність підстав вважати, що земельні ділянки з кадастровими номерами: :15:001:0007 (площею 0,3644 га) та :15:001:0008 (площею 0,4669 га) зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, у зв`язку з чим визнані речовими доказами у кримінальному провадженні. Необхідність накладення арешту на майно слідчий додатково обґрунтовує і тим, що незаконною діяльністю МКП «Рахівкомунсервіс» зазначені земельні ділянки пошкоджуються та псуються, а також є можливість їх відчуження На думку слідчого, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права МКП «Рахівкомунсервіс», який тягне за собою арешт майна, оскільки фактично цим не завдається жодних збитків та незручностей користувачам. Будівництво об`єктів комунальної власності (для чого і було надано підприємству земельні ділянки) на них не здійснюється, а розміщення на них відходів у будь-якому випадку не відповідає вимогам законодавства. У випадку накладення арешту на майно буде виконане завдання, для виконання якого слідчий звертається з клопотанням, оскільки такий захід забезпечення кримінального провадження унеможливить пошкодження, псування та відчуження земельних ділянок.

Ухвала слідчого судді про арешт майна мотивована тим, що земельні ділянки з кадастровими номерами: :15:001:0007 (площею 0,3644 га) та :15:001:0008 (площею 0,4669 га), які перебувають у постійному користуванні Рахівського міського комунального підприємства «Рахівкомунсервіс», мають значення речових доказів у кримінальному проваджені №0000069 від 29.10.2019 та відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а тому з метою їх збереження та виключення можливості подальшого відчуження та розпорядження, шляхом приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження, прийшов до висновку про наявність достатніх підстав накладення арешту на майно, яке відповідає критеріям, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.

-3-

В апеляційній скарзі прокурор Рахівського відділу Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_7 порушує питання про скасування ухвали слідчого судді Рахівського районного суду від 03.06.2021 та постановлення нової ухвали, якою задовольнити клопотання слідчого й накласти арешт на земельні ділянки з кадастровими номерами :15:001:0007 (площею 0,3644 га) та :15:001:0008 (площею 0,4669 га), які перебувають у постійному користуванні Рахівського міського комунального підприємства «Рахівкомунсервіс» шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування ними. В обґрунтування апеляційної скарги прокурор вказує на те, що ухвала слідчого судді в частині незастосування такого виду обтяження як заборона користування майном, про яке йдеться у клопотанні слідчого, не відповідає вимогам кримінального процесуального закону, а висновки викладені в ухвалі, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. Вважає, що слідчий суддя дійшов необгрунтвоаного висновку про те, що МКП «Рахівкомунсервіс» являється належним власником земельних ділянок, цільове призначення яких будівництво та обслуговування будівель закладів комунального обслуговування, і право власності не припинено, оскільки вказані земельні ділянки знаходяться у постійному користуванні цього підприємства, які до того ж використовуються не за цільовим призначення, так як фактично на них користувачем незаконно влаштовано місце складування побутових відходів, площа розміщення постійно зростає, що призводить до негативних наслідків як інтересам громади, так і навколишньому природньому середовищу. Окрім того, подальше використання даних земельних ділянок через незаконне розміщення на них відходів призведе до їх пошкодження і псування.

На апеляційну скаргу прокурора, директор МКТ «Рахівкомунсервіс» ОСОБА_8 подав заперечення, у якому просить відмовити у її задоволенні, а ухвалу слідчого судді залишити без змін. Вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, а тому відсутні підстави для її скасування. Наведені у клопотанні слідчого обставини є недоведеними та надуманими. Встановленні органом досудового розслідування обставини вчинення кримінального правопорушення є надуманими та не відповідають фактичним обставинам. Вказує на те, що службові особи підприємства не організовували незаконне розміщення твердих побутових відходів на березі річки Тиса. Сміттєзвалище у м.Рахів діє більше 25 років, і підстави та умови його існування впродовж цього часу не змінювались. Рішенням Рахівської міської ради №102 від 17.12.1996 Рахівському ВУЖКГ надано у користування земельну ділянку площею 0, 36 га по вул. Партизанській для облаштування сміттєзвалища. В цей період часу ВУЖКГ займалось експлуатацією житлового фонду, водопостачання та водовідведенням, теплопостачання, збором і вивозом побутових відходів. У зв`язку із значною заборгованістю коштів діяльність підприємства була частково зупинена та створено МКГ «Рахівкомунсервіс», яке повинно було займатись вивезенням побутових відходів та прибиранням території міста. В цей же період, у зв`язку з переповненням сміттєзвалища було вжито заходів щодо пошуку земельної ділянки для облаштування нового сміттєзвалища. У зв`язку з чим було створено спеціальну комісію, за рішенням якої було констатовано можливість продовження експлуатації старого сміттєзвалища за умови розширення території в напрямку ВАТ «Агрокомплекс». З цих підстав, також було прийнято рішення про перенесення русла потічка, який протікав біля сміттєзвалища. Таким чином, в подальшому були проведені роботи щодо розширення меж сміттєзвалища, при цьому було укріплено берег річки «Тиса» та перенесено русло потічка, проведено ремонт під`їзної дороги. Згодом від ВАТ «Рахівський агрокомплекс», за їх згодою було вилучено частину земельної ділянки площею 0,47 га та передано в оренду МКТ «Рахівкомунсервіс» для розширення території сміттєзвалища.

-4-

Зазначає, що Рахівською міською радою постійно вживаються заходи щодо покращення ситуації на полігоні. Він переконаний, що у разі задоволення клопотання прокурора, громада Рахівського району зіштовхнеться з проблемою вивезення сміття, що призведе до непоправних негативних наслідків.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу, пояснення представника користувача майна адвоката ОСОБА_6 , яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 370, 372 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Цим вимогам закону ухвала слідчого судді від 22.01.2021 відповідає у повній мірі.

Як вбачається з клопотання у провадженні СВ Рахівського РВП ГУ НП в Закарпатській області знаходяться матеріали досудового розслідування, внесеного 29.10.2019 до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000069, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

01.06.2021 слідчий СВ Рахівського РВП ГУ НП в Закарпатській області звернувся до слідчого судді Рахівського районного суду Закарпатської області з клопотанням погодженим прокурором Рахівського відділу Тячівської окружної прокуратури Закарпатської області ОСОБА_7 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000069 від 29.10.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, а саме: земельні ділянки з кадастровими номерами :15:001:0007 (площею 0,3644 га) та :15:001:0008(площею 0,4669 га), які перебувають у постійному користуванні Рахівського міського комунального підприємства «Рахівкомунсервіс».

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, передбачений п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, який застосовується на підставі ухвали слідчого судді, постановленої згідно з вимогами ст. 170 - 173 КПК України.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

За змістом ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

-5-

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Отже, саме до компетенції органу досудового розслідування належить встановлення чи є вказане майно знаряддям чи предметом злочину, для чого, з метою його збереження, запобігання приховування, пошкодження, псування, зникнення, втраті, знищення, використання, пересування, передачі, відчуження, слідчим суддею правомірно накладено на нього арешт як на речовий доказ.

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, слідчий суддя у відповідності до вимог ст. 170-173 КПК України, з`ясував всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна, в тому числі належно перевірив наведені в клопотанні слідчого доводи про наявність підстав для накладення арешту на майно.

З матеріалів клопотання вбачається, що постановою слідчого СВ Рахівського РВП ГУ НП в Закарпатській області, земельні ділянки з кадастровими номерами :15:001:0007 (площею 0,3644 га) та :15:001:0008(площею 0,4669 га), які перебувають у постійному користуванні Рахівського міського комунального підприємства «Рахівкомунсервіс», визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000069 від 29.10.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, як такі, що були об`єктом кримінально-протиправних дій та відповідають критеріям, визначеним ст. 98 КПК України.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, що матеріали провадження містять достатньо даних вважати, що вказане у клопотанні майно є об`єктом вчинення кримінального правопорушення, яке залучено до матеріалів кримінального провадження як речові докази, що свідчить про наявність обґрунтованих підстав для слідчого звертатись із клопотанням про арешт майна, та обґрунтованих підстав для слідчого судді накласти арешт на таке майно, з огляну на те, що таке майно підпадає під критерії, визначені положеннями ст. 98 КПК України.

Таким чином, як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя, обґрунтовано, відповідно до вимог ст. 131-132,170-173 КПК України, наклав арешт на майно, з тих підстав, що воно у встановленому законом порядку визнано речовим доказом в рамках вказаного кримінального провадження та відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

Крім того, ст. 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст. 170-174 КПК України, та згідно ч. 2, 3 ст. 170 цього Кодексу, слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

-6-

З урахуванням наведеного, слідчий суддя, встановив належні правові підстави, передбачені ст. 170 КПК України, для часткового задоволення клопотання старшого слідчого та накладення арешту на майно.

Матеріали судового провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна для виконання завдань арешту майна, якими є запобігання можливості його відчуження.

У свою чергу, в кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Колегія суддів враховує, що при вирішенні питання про арешт майна, слідчий суддя, дослідив усі матеріали, що мають значення для вирішення питання про накладення арешту, врахував правову підставу для накладення арешту, достатність доказів, що вказують на скоєння кримінального правопорушення, наслідки арешту майна для інших осіб, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, тому необхідність накладення арешту на вказане майно, як захід забезпечення кримінального провадження, обґрунтована та доцільна.

Апеляційний суд відхиляє доводи прокурора щодо незаконності ухвали слідчого судді у частині визначення способу обмеження права МКП «Рахівкомунсервіс» на земельні ділянки з кадастровими номерами :15:001:0007 (площею 0,3644 га) та :15:001:0008(площею 0,4669 га) і наявності підстав застосування обмеження права користування цими земельними ділянками, оскільки на даному етапі кримінального провадження таке обмеження буде неспіврозмірним із завданнями досудового розслідування і може привести до непоправних наслідків та шкоди для власника земельної ділянки.

Будь-яких ґрунтовних доказів настання негативних наслідків у зв`язку із не застосування обмеження права користування земельними ділянками прокурором не надано та колегією суддів не встановлено.

Наведені в апеляційній скарзі прокурором доводи були предметом перевірки та розгляду слідчим суддею і підстав для їх задоволення не встановлено. Зазначені мотиви не дають підстав для зміни чи скасування ухвали слідчого судді.

Колегія суддів вважає, що прийняте слідчим суддею рішення узгоджується з практикою Європейського Суду з прав людини, в тому числі із правовими позиціями, викладеними у рішеннях, якими констатовано, що перша та найважливіша вимога ст.1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення першого пункту дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном через введення в дію «законів». Крім того, верховенство права, один із фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей Конвенції. Також Суд нагадує, що втручання в право

-7-

на мирне володіння майном повинно бути здійснено з дотриманням «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. Зокрема, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти через вжиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності.

Як вбачається з оскаржуваного рішення, слідчий суддя, вирішуючи питання про арешт майна, діяв відповідно до вимог чинного законодавства з урахуванням обставин визначених у ст. 170-173 КПК України та положень, закріплених у ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», з наведенням мотивів прийняття зазначеного рішення.

Порушень норм кримінального процесуального закону, невідповідності висновків слідчого судді фактичним обставинам кримінального провадження, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, апеляційний суд не вбачає, а тому доводи апеляційної скарги прокурора про незаконність та необґрунтованість ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими та безпідставними.

Згідно з положеннями п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

При розгляді апеляційної скарги колегія суддів, враховуючи положення кримінального процесуального закону, не перешкоджала учасникам судового розгляду в наданні ними доказів, можливостях доведення переконливості висунутих ними аргументів.

При прийнятті рішення колегія суддів враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом, ст..404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги, положення ст.ст.220,317 цього Кодексу про те, що саме за клопотанням учасників процесу сторони обвинувачення чи захисту апеляційний суд визначає необхідність дослідження тих чи інших доказів для з`ясування фактичних обставин справи, і те, що прокурором не доведено обґрунтованість доводів апеляційної скарги про незаконність ухвали слідчого судді про накладення арешту на майно.

Крім того, апеляційний суд враховує і те, що на даний час досудове розслідування у даному кримінальному провадженні закінчено, обвинувальний акт відносно ОСОБА_9 скеровано до Рахівського районного суду Закарпатської області для розгляду по суті.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу прокурора Рахівського відділу Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Рахівського районного суду Закарпатської області від 03.06.2021 про накладення арешту на майно із забороною відчуження та розпорядження на земельні ділянки з кадастровими номерами: :15:001:0007 (площею 0,3644 га) та :15:001:0008 (площею 0,4669 га), які перебувають у постійному користуванні Рахівського міського комунального підприємства «Рахівкомунсервіс», - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді