ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 грудня 2022 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_1
Суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі
судового засідання ОСОБА_4
за участі сторін судового провадження:
прокурора ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0001824 від 21.06.2022р., за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , на вирок Шевченківського районного суду м. Чернівці від 07 жовтня 2022 року щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Хотин Хотинського району Чернівецької області, громадянина України, українця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , розлученого, на утриманні якого перебуває неповнолітня дитина, в силу ст. 89 КК України не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:
Вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 07 жовтня 2022 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 186 КК України, та призначено йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
Міру запобіжного заходу до набрання вироком законної сили ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишено обрану - тримання під вартою в Державній установі «Чернівецький слідчий ізолятор».
Строк відбуття покарання ОСОБА_7 обраховано з моменту затримання, тобто з 21.06.2022 року.
Вирішено питання про долю речових доказів та судових витрат у даному кримінальному провадженні.
ЄУНСС:727/7034/22 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_8
НП: 11-кп/822/460/22 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
Категорія: ч. 2 ст. 15,
ч. 4 ст. 186 КК України
На вказаний вирок захисник адвокат ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій, не заперечуючи правильності кваліфікації та доведеності вини його підзахисного, просить вирок Шевченківського районного суду м. Чернівці від 07 жовтня 2022 року щодо ОСОБА_7 змінити та на підставі ст.75 КК України звільнити останнього від призначеного покарання з встановленням іспитового строку тривалістю два роки, та з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.
Свої апеляційні вимоги обґрунтовував тим, що призначене судом першої інстанції покарання ОСОБА_7 навіть із застосуванням ст. 69 КК України є занадто суворим, оскільки воно не відповідає загальним засадам призначення покарання та особі обвинуваченого.
Зазначив, що ОСОБА_7 позитивно характеризується, раніше не судимий, проживає разом з матір`ю, яка є особою похилого віку, щиро розкаявся у вчиненому, являється військовослужбовцем та проходить військову службу у військовій частині на посаді стрільця-регулювальника, що в своїй сукупності дає підстави для застосування щодо нього ст.75 КК України.
Також вказував на те, що ОСОБА_7 має незадовільний психічний стан здоров`я, оскільки згідно з висновком судової психіатричної експертизи він виявляє ознаки психічного розладу у формі органічного розладу особистості.
Вважав, що перебування його підзахисного в місцях позбавлення волі перетвориться на фактичну кару для нього самого і його матері та неповнолітньої дитини, адже це поставить їх в скрутне матеріальне становище та призведе до того, що вони не відчують родинної турботи та батьківського виховання.
Інших апеляційних скарг та заперечень від учасників судового провадження не надходило.
Згідно з вироком суду першої інстанції, ОСОБА_7 визнаний винним в тому, що він 21.06.2022р. о 15 годині 10 хв. в умовах воєнного стану, веденого 24.02.2022р. у зв`язку з військовою агресією Російською Федерацією проти України Указом Президента України № 64/2022р. та продовженого на підставі Указу Президента України № 341/2022 від 17.05.2022р., будучи військовослужбовцем ( відповідно до наказу від 16.03.2022 року № 98 командира військової частини НОМЕР_1 ( (по стройовій частині), перебуваючи у м. Чернівці, неподалік магазину «Жабка», що по АДРЕСА_3 , завдав два удари кулаком руки в область обличчя потерпілого ОСОБА_9 , від чого останній випустив з рук мобільний телефон, марки «Samsung Duos» чорного кольору, вартістю 433.30 грн. із сім-картами ПрАТ «ВФ Україна» № НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , вартістю по 50 грн. кожна, який підняв з поверхні землі, фактично заволодівши вказаним телефоном, почав втікати з місця події у бік перехрестя вулиць Головна та О. Гузар м. Чернівці, однак був поміченим працівниками поліції та затриманий на місці, у зв`язку з чим після виконання усіх дій, які вважав необхідними для доведення свого злочинного умислу до кінця, не зміг закінчити злочин з причин, які не залежали від його волі.
Заслухавши доповідь судді, який виклав суть вироку та вимоги апеляційної скарги, думку захисника адвоката ОСОБА_6 , діючого в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, посилаючись на доводи в ній викладені, міркування прокурора, який заперечив проти поданої апеляційної скарги та просив залишити вирок районного суду, як законний та обґрунтований, без змін, надавши учасникам судового провадження слово в судових дебатах, перевіривши матеріали кримінального провадження з підстав зазначених в апеляційній скарзі та обговоривши наведені у ній доводи, колегія суддів доходить такого.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні закінченого замаху на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, в умовах воєнного стану, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджуються наявними в ньому доказами, які досліджувалися в порядку, визначеному ч.3 ст.349 КПК України, і ніким з учасників судового провадження не оспорюються.

Порушень кримінального процесуального закону під час установлення фактичних обставин вчинення злочину, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність обвинуваченого та кваліфікацію його дій, перевіркою матеріалів справи не виявлено.

Доводи захисника ОСОБА_6 про можливість застосування до його підзахисного обвинуваченого ОСОБА_7 положень ст. 75 КК України, є необґрунтованими, з огляду на таке.

За змістом ст. 75 КК України звільнення особи від відбування призначеного покарання з випробуванням можливе лише у тому випадку, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі не більше п`яти років дійде висновку про можливість виправлення засудженого без реального відбування призначеного покарання.

При розгляді кримінального провадження достатніх підстав для застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_7 норм ст. 75 КК України, районним судом не встановлено і в апеляційній скарзі апелянтом не наведено.

Як вбачається із вироку суду, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів, особу винного, який перебуває на обліках як у лікаря нарколога так і лікаря-психіатра, має постійне зареєстроване місце проживання, за місцем проходження служби у військовій частині НОМЕР_1 характеризується негативно, за місцем утримання в ДУ Чернівецький слідчий ізолятор характеризується задовільно, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, однак в силу вимог ст. 89 КК України не судимий, його соціальні зв`язки, зокрема те, що він працює, на утриманні має неповнолітню дитину, доглядає за перестарілою матір`ю, його спосіб життя, незадовільний стан здоров`я.

При цьому, обставинами, що пом`якшують покарання, судом визнано: визнання вини, щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Вказані пом`якшуючі обставини, з урахуванням особи обвинуваченого, були визнані судом першої інстанції такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину та слугували підставами для призначення ОСОБА_7 більш м`якого покарання, ніж передбачено санкцією ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 186 КК України, тобто з застосуванням ст.69 КК України, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

В даному випадку, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а також того, що ОСОБА_7 , будучи військовослужбовцем, вчинив кримінальне правопорушення в умовах воєнного стану, тобто в найбільш несприятливий для суспільства час, що свідчить про підвищений ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, колегія суддів вважає, що саме реальне покарання буде відповідати принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, а також буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Підстав для пом`якшення, визначеної районним судом міри покарання немає.

Враховуючи вищезазначені обставини, колегія суддів вважає, що навіть покладення на ОСОБА_7 обов`язків, передбачених ст.76 КК України, не здатне забезпечити виправлення і перевиховання обвинуваченого без відбування покарання, а тому доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 про можливість застосування до його підзахисного положень ст.75 КК України є безпідставними.

Жодних інших обставин, що пом`якшують покарання, які не були враховані районним судом при призначенні покарання обвинуваченому, в поданій апеляційній скарзі не наведено, а апеляційним судом не встановлено.

За таких обставин, колегія суддів уважає, що вирок районного суду є законним і обґрунтованим, а тому його слід залишити без змін, а подану апеляційну скаргу без задоволення.

Підстав, які б тягли за собою скасування або зміну вироку суду, колегією суддів не встановлено.

На підставі наведеного, керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , залишити без задоволення, а вирок Шевченківського районного суду м. Чернівці від 07 жовтня 2022 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим, який утримується під вартою,- у той самий строк, з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3