Справа № 442/1050/23
Провадження № 1-кп/442/162/2023
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 березня 2023 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі :

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000047 від 19.01.2023 про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дрогобича Львівської області, українця, громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, з середньою-спеціальною освітою, не працюючого, не військово-зобов`язаного, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

з участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

встановив:

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_3 , 09.01.2023 орієнтовно о 16.00 год., під час дії воєнного стану в Україні, введеного на підставі Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №757/2022 від 07.11.2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затв. Законом України №2738-ІХ від 16.11.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», частково змінено статтю 1 Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затв. Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год. 30 хв. 21 листопада 2022 року строком на 90 діб, перебуваючи на своєму робочому місці в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Т.Престиж» за адресою: м.Дрогобич Львівської області, вул.Самбірська 128, у роздягальні вказаного підприємства виявив мобільний телефон, який залишив інший працівник ОСОБА_5 та вирішив умисно, таємно його викрасти. Реалізуючи свій протиправний намір ОСОБА_3 , в цей же час, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх злочинних дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки у вигляді заподіяння майнової шкоди власнику і свідомо бажаючи їх настання, переслідуючи корисливий мотив, з метою особистого збагачення за рахунок чужого майна, діючи з прямим умислом, в умовах воєнного стану, скориставшись тимчасовою відсутністю на той момент в роздягальні власника телефону та інших сторонніх осіб умисно, таємно, шляхом вільного доступу викрав мобільний телефон марки HUAWEI Y5 модель DRA-1/21 блакитного кольору, імеі: НОМЕР_1 , імеі2: НОМЕР_2 , вартістю 1500 грн., сховав його у свій рюкзак та пішов додому, тим самим привласнив чуже майно та розпорядився ним на власний розсуд, чим заподіяв ОСОБА_5 майнову шкоду на вказану суму.

Таким чином, ОСОБА_3 таємно викрав чуже майно, а саме: належний ОСОБА_5 мобільний телефон HUAWEI Y5 модель DRA-1/21 блакитного кольору, імеі: НОМЕР_1 , імеі2: НОМЕР_2 , вартістю 1500 грн., в умовах воєнного стану, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України.

Обвинувачений в судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю. Підтвердив, що вчинив кримінальне правопорушення в час, в місці і при обставинах, викладених в обвинувальному акті, додатково суду повідомив, що викрадений у потерпілого телефон приніс і добровільно віддав працівникам поліції, які проводили слідчі дії та зізнався у вчиненому. Розкаявся у вчиненому, просить суд суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні просить обвинуваченого суворо не карати. Вважає, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим необдумано.

Крім повного визнання своєї винуватості обвинуваченим ОСОБА_3 , його винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доведена зібраними органом досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, які учасники судового провадження не оспорювали та вважали їх дослідження в судовому засіданні недоцільним. Судом встановлено, що учасники провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніви у добровільності та істинності їх позицій відсутні.

Заслухавши думку учасників судового провадження, роз`яснивши їм зміст ч.3 ст.349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо обставин вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим і визнає фактичні обставини доведеними.

Суд вважає, що дії ОСОБА_3 вірно кваліфіковано за ч.4 ст.185 КК України, оскільки він таємно викрав чуже майно в умовах воєнного стану.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд, згідно з вимогами ст.ст.65 - 67 КК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», враховує суспільну небезпеку вчиненого ним кримінального правопорушення, ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, який згідно ст.12 КК України є тяжким злочином, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винуватого, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, та вимоги ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженим. А тому, суд дотримується принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що покарання засудженого має на меті його виправлення, перевиховання та соціальну реабілітацію, запобігання вчиненню нових злочинів.

Вивченням даних про особу обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_3 на обліку у лікаря - психіатра та лікаря нарколога не знаходиться, по місцю реєстрації характеризується посередньо.

Обставинами, що пом`якшують покарання, на думку суду, є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, а також думка потерпілого, який просить обвинуваченого суворо не карати.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 не встановлено.

З врахуванням наведеного, аналізуючи особу винуватого, як в загально - соціальному плані, так і в плані його потенційної суспільної небезпеки, встановлених судом конкретних обставин події, суд, з урахуванням положень Загальної частини Кримінального кодексу України дійшов висновку, що покарання обвинуваченому повинно бути призначено в межах санкції статті, за якою кваліфіковано кримінальне правопорушення, у виді позбавлення волі, оскільки виключно такий вид покарання є необхідним та достатнім для виправлення засудженого та попередження скоєння ним нових злочинів.

Згідно зі ст.75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

А тому, враховуючи те, що обвинувачений у вчиненому розкаюється, активно сприяв розкриттю злочину, повернув викрадений телефон, думку потерпілого, який просить обвинуваченого суворо не карати, суд дійшов висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, та приймає рішення про звільнення його від відбування покарання з випробуванням згідно ст.75 КК України.

Крім того, судом береться до уваги позиція державного обвинувача, який просить суд, застосувати ст.75 КК України до основного покарання.

Водночас, суд вважає, що з метою забезпечення належної поведінки обвинуваченого ОСОБА_3 в період дії іспитового строку та з метою організації органом виконання покарань належного контролю за його поведінкою, на обвинуваченого слід покласти обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

Цивільний позов у справі не заявлено.

На стадії досудового розслідування та судового розгляду обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід не обирався та підстав для його обрання на даній стадії суд не вбачає.

З речовими доказами необхідно поступити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 349, 368 - 371, 373, 374 КПК України,

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.4 ст.185 КК України, за якою призначити йому покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом 1 (одного) року не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 27.01.2023 - скасувати.

Речовий доказ: мобільний телефон HUAWEI Y5 модель DRA-1/21 блакитного кольору, імеі: НОМЕР_1 , імеі2: НОМЕР_2 , вартістю 1500 грн, який згідно постанови слідчого про визнання предмета як речового доказу від 25.01.2023 переданий на зберігання до камери зберігання речових доказів Дрогобицького РВП ГУНП, повернути ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті.

Суддя ОСОБА_1