ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3964/22 Справа № 173/1402/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 25 листопада 2022 року про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 25 листопада 2022 року було продовжено ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 23 січня 2023 року.

Ухвала суду першої інстанції обґрунтована тим, що ОСОБА_6 обвинувачується у тому числі і у тяжкому кримінальному правопорушенні у сфері обігу наркотичних засобів, на даному етапі кримінального провадження лише запобіжний захід у виді тримання під вартою буде необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого та зможе запобігти ризикам, передбаченим п.п 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Суд першої інстанції врахував, що обвинувачений не працює, не має офіційного джерела доходу, раніше судимий, тому суд першої інстанції зробив висновок, про його неможливість адаптуватися до загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві, нездатність до пошуку легальних засобів заробітку коштів на власне утримання.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 25 листопада 2022 року та обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що має трьох малолітніх дітей на утриманні.

Вказав, що тримання під вартою це винятковий запобіжний захід, та у разі застосування до нього запобіжного заходу у виді домашнього арешту він буде знаходитись вдома та прибувати до суду за кожним викликом.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового провадження, вивчивши надані матеріали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_6 обвинувачується у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України, які відносяться до категорії тяжких злочинів, тому колегія суддів вважає, що більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_6 , оскільки такий запобіжний захід не відповідає ступеню тяжкості злочинів, у яких він обвинувачується.

Колегія суддів зазначає, що з метою ухилення від кримінальної відповідальності, враховуючи суворість покарання, яке може бути призначено у випадку доведеності вини ОСОБА_6 , він може вдатись до спроб переховуватися від суду з метою уникнення відповідальності, а також незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, тому ризики, передбачені п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України, є цілком обґрунтованими і реально існують.

Колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції щодо того, що обвинувачений, може скоїти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується, оскільки відповідно до відомостей, викладених в обвинувальному акті, він раніше притягувався до кримінальної відповідальності, тобто, має схильність до скоєння злочинів, а тому існує ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Тому враховуючи особу обвинуваченого, який офіційно не працевлаштований, тяжкість інкримінованих йому кримінальних правопорушень, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що менш суворий запобіжний захід, ніж тримання під вартою не здатний нівелювати заявлені ризики та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи обвинуваченого стосовно того, що він має трьох неповнолітніх дітей, оскільки дані, що характеризують обвинуваченого, не спростовують і не зменшують ризики, передбачені ст.177 КПК України. Ці обставини існували і на момент вчинення інкримінованих йому злочинів, у вчиненні яких він обвинувачується, та жодним чином не виступили стримуючим фактором в його поведінці.

Колегія суддів не вбачає істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали, тому вважає, що у задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого необхідно відмовити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 25 листопада 2022 року про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України залишити без задоволення.

Ухвалу Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 25 листопада 2022 року про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , обвинуваченого у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 О ОСОБА_7 О ОСОБА_8