ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ва № 635/859/23 Головуючий 1ї інстанції: ОСОБА_1
Апеляційне провадження № 11-сс/818/372/23 Доповідач ОСОБА_2
Категорія арешт майна
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю

представника володільця майна ОСОБА_6

володільця майна ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харків в режимі відеоконференції апеляційну скаргу представника володільця майна ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 23 лютого 2023 року, якою задоволено клопотання прокурора Харківської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_8 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000287 від 08 лютого 2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України , -

У С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

15.02.2023 року прокурор Харківської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_8 подав до суду клопотання про арешт майна на тимчасово вилучене майно із забороною відчуження, користування та розпорядження, яке було вилучено 08.02.2023 року під час огляду місця події на відстані приблизно 2 км від вул. Мічурина с. Мала Рогань Харківського району Харківської області, а саме УАЗ 452, 1978 року випуску, зеленого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , з повним порізаних дерев вантажним відділом.

В обґрунтування клопотання прокурор посилався на те, що СВ ВП №1 ХРУП №2 ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000287 від 08.02.2023 за ч. 1 ст. 246 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що згідно матеріалів ЄО №578, 573 від 08.02.2023 року до ЧЧ ВП №1 ХРУП №2 ГУНП в Харківській області надійшло повідомлення оператора 102 про те, що у лісопосадці поряд з с. Докучаєвське та с. Мала Рогань Харківського району Харківської області невстановлена особа здійснювала незаконний випил дерев.

Огляд місця події проведено 08.02.2023 року в період часу з 18 год. 55 хв. до 19 год. 20 хв. слідчим СВ ВП №1 ХРУП №2 ГУНП в Харківській області на відстані приблизно 2 км від вул. Мічурина с. Мала Рогань Харківського району Харківської області. В ході ОМП було виявлено та вилучено автомобіль УАЗ 452, 1978 року випуску, зеленого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , з повним порізаних дерев вантажним відділом.

Виявлене та вилучене майно було визнано речовим доказом по кримінальному провадженню №0000287.

На теперішній час вищевказані речові докази перебувають на зберіганні за адресою: Харківська область, Харківський район, с. Мала Рогань, вул. Яблунева, 18А.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 автомобіль УАЗ 452, 1978 року випуску, зеленого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 належить ОСОБА_9 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Автомобіль УАЗ 452, 1978 року випуску, зеленого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , перебуває в користуванні (на підставі генеральної довіреності) ОСОБА_7 .

Метою накладання арешту на вищезазначене майно прокурор зазначав збереження речових доказів, запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження, для забезпечення кримінального провадження, зокрема необхідність їх використання в ході досудового розслідування в якості доказів, для призначення судових експертиз та проведення інших слідчих дій. Всі зазначені вище процесуальні дії направлені на здійснення швидкого, неупередженого та об`єктивного досудового розслідування з метою встановлення істини по кримінальному провадженню.

Ухвалою слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 23 лютого 2023 року задоволено клопотання про арешт майна.

Слідчий суддя вирішив накласти арешт на майно із забороною відчуження, користування та розпорядження, яке було вилучено 08.02.2023 під час огляду місця на відстані приблизно 2 км від вул. Мічуріна, с. Мала Рогань Харківського району Харківської області, а саме на автомобіль УАЗ 452, 1978 року випуску, зеленого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , з повним порізаних дерев вантажним відділом. Виконання ухвали у порядку ст.175 КПК України доручено слідчому та прокурору, що здійснюють досудове розслідування у кримінальному провадженні.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі представник володільця майна ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора .

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою, оскільки судом першої інстанції власник майна ОСОБА_10 не повідомлявся про розгляд справи. Крім того, на підтвердження законності придбання деревини ОСОБА_7 було надано фіскальний чек від 11.01.2023 року, однак прокурором в клопотанні про арешт майна жодним чином не поставлено під сумнів законність придбання та перевезення деревини.

Зазначає, що клопотання прокурора про накладення арешту взагалі не містить в собі належних обґрунтувань про те, що вилучена деревина та автомобіль відповідають критеріям, визначеним ст.98 КПК України, тобто є знаряддям вчинення злочину, зберегли на собі його сліди, є об`єктом кримінально протиправних дій, є набутою кримінально протиправним шляхом, або отриманою внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України.

До початку судового розгляду представник володільця майна ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 подав до суду доповнення до апеляційної скарги в яких посилається на те, що автомобіль УАЗ 452, д.н.з. НОМЕР_3 , знаходиться в законному користуванні ОСОБА_7 з 2021 року. З початку військової агресії РФ проти України ОСОБА_7 було прийнято рішення використовувати автомобіль для перевозки та доставки військовослужбовцям України різного роду необхідних їм товарів та засобів. Ним було придбано деревину, яку він перевозив в автомобілі та повинен був доставити до 92 бригади. Крім того, автомобіль є джерелом доходу ОСОБА_7 оскільки він здійснює різного роду перевезення на платній основі.

Позиції інших учасників судового провадження

Прокурор в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, причин своєї неявки суду не повідомив.

Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 405, ч.2 ст. 422 КПК України, колегія суддів вважає за можливим проведення апеляційного перегляду ухвали слідчого судді за відсутності прокурора у кримінальному провадженні, оскільки неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення володільця майна та його представника на підтримання вимог апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Мотиви суду

Згідно положень ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 року у справі "Смирнов проти Росії" було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Також, у рішенні Європейського суду з прав людини від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України" судом наголошено на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див.також рішення у справі "Іатрідіс проти Греції"). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див.рішення у справі " Лемуан проти Франції", від 22 вересня 1994 року та "Кушоглу проти Болгарії" від 10 травня 2007 року).

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див. Рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льон рот проти Швеції"). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див. Рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства").

Відповідно до ч.11 ст.170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

У відповідності до ч.2 ст.170 КПК України слідчий суддя має право накласти арешт на мано, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ч.2 ст.167 цього Кодексу, тобто є тимчасово вилученим із дотриманням встановленого ст.167, 168 КПК України порядку.

Згідно ч.2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони, зокрема, використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, є предметом кримінального правопорушення.

Тимчасове вилучення майна відповідно до положень ст.168 КПК України може здійснюватися під час обшуку, огляду. При цьому слідчий, прокурор під час тимчасового вилучення майна або негайно після його здійснення зобов`язаний скласти відповідний протокол та звернутися до слідчого судді з клопотанням про його арешт протягом 48 годин після вилучення майна, що встановлено ч.5 ст.171 КПК України.

Згідно ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної особи або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Положеннями ст.98 КПК України передбачено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Зі змісту клопотання та доданих прокурором матеріалів встановлено, що огляд місця події проведено 08.02.2023 року в період часу з 18 год. 55 хв. до 19 год. 20 хв. слідчим СВ ВП №1 ХРУП №2 ГУНП в Харківській області проведено огляд місця події на відстані приблизно 2 км від вул. Мічурина с. мала Рогань Харківського району Харківської області. В ході ОМП було виявлено та вилучено автомобіль УАЗ 452, 1978 року випуску, зеленого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , з повним порізаних дерев вантажним відділом..

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя врахував обставини, зазначені у клопотанні та правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні та в межах якого подано клопотання, виходив з того, що прокурором доведено, що вилучене майномістить відомості, які мають значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом кримінального правопорушення, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України та може бути використаним як доказ обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Метою накладення арешту у поданому клопотанні орган досудового розслідування зазначив забезпечення збереження речових доказів.

Статтею 100 КПК України передбачено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним ч.1 ст. 98 КПК України.

При накладенні арешту на вилучене майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження факту (події) вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для ймовірного пред`явлення в подальшому обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Як вбачається з клопотання про арешт майна, прокурором зазначено попередню кваліфікацію у даному кримінальному провадженні за ч.1 ст.246 КК України, що передбачає незаконне перевезення, зберігання або збут незаконно зрубаних дерев або чагарників, що заподіяли істотну шкоду. З метою встановлення всіх обставин кримінального правопорушення, а також особи, яка може бути причетна до вчинення вказаного злочину колегія суддів зазначає, що майно, вилучене в ході огляду місця події, має значення для забезпечення цього кримінального провадження. А тому, є підстави вважати, що це майно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

Таким чином, матеріали клопотання про арешт майна свідчать про відповідність вилученого під час огляду майна ознакам речових доказів, оскільки вони можуть містити інформацію щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, яке має значення для цього кримінального провадження і ці обставини стануть предметом перевірки під час досудового розслідування, а також необхідні для проведення експертиз.

Тому, не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню, оскільки існує ризик того, що у разі не накладення арешту існує можливість відчужити, змінити, переробити, зіпсувати, передати вказане майно іншим особам до закінчення досудового розслідування.

Вимоги клопотання, на цій стадії досудового розслідування, виправдовують втручання у права і інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, що чітко узгоджується з нормами ст. 170 КПК України.

З урахуванням вказаних обставин та з метою уникнення негативних наслідків, які можуть перешкодити проведенню всебічного та повного досудового розслідування, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження майна в цьому кримінальному провадженні, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність правових підстав щодо арешту автомобіля автомобіль марки УАЗ 452, 1978 року випуску, зеленого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , з повним порізаних дерев вантажним відділом,враховуючи можливість використання його як доказу у цьому кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

У випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України, тобто з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього кодексу.

Постановою слідчого від 08.02.2023 року вилучене майно, визнано речовим доказом у кримінальному провадженню.

Таким чином, вилучене майно відповідає критеріям ст.98 КПК України та може бути використане як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, за версією органу досудового розслідування, може бути об`єктом протиправних дій, передбачених особливою частиною КК України.

Постанова слідчого про визнання речовими доказами вилученого майна на час апеляційного перегляду не скасована, що має істотне процесуальне значення.

При цьому, накладення арешту на майно з підстави, передбаченої п.1 ч.2 ст.170 КПК України, не вимагає обов`язкової наявності у кримінальному провадженні підозри чи цивільного позову. Арешт майна з вказаної підстави по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд із забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від інших правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Вилучене майно повинне бути досліджене під час досудового розслідування і може бути доказом по справі, зокрема для встановлення всіх фактичних обставин кримінального правопорушення, а також необхідністю отримання висновків відповідних спеціалістів на підтвердження або спростування факту, які слугуватимуть встановленню об`єктивної істини у кримінальному провадженні.

Посилання апелянта на законність походження деревини і незаконне вилучення майна не спростовує висновків ухвали слідчого судді, оскільки на цьому етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати вказані питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень та пред`явлення підозри. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначає лише, чи може майно бути предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, або воно набуте злочинним шляхом чи є доходом від вчиненого злочину або за рахунок доходів від вчиненого злочину та чимістить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Разом з цим колегія суддів звертає увагу, що згідно приписів ч.4 ст. 173 КПК України, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

В клопотання про арешт майна прокурор зазначив, що на теперішній час вищевказані речові докази перебувають на зберіганні за адресою: АДРЕСА_2 , однак, прокурором не було заначено що знаходиться за цією адресою, чи можливо забезпечити належні умови для зберігання речових доказів за вказаною адресою та чи попереджались уповноважені особи пронеобхідність збереження арештованого майна.

За таких обставин, враховуючи, що автомобіль, хоч і є речовими доказом та відповідає критеріям ст.98 КПК України, а прокурором не підтверджено належне зберігання речових доказів за адресою: АДРЕСА_2 то передача автомобіля на відповідальне зберігання ОСОБА_7 не призведе до спотворення чи знищення автомобіля, а тому з урахуванням фактичних обставин справи, обраної органом досудового розслідування правової кваліфікації протиправної діяльності, відомостей зафіксованих в протоколі огляду, колегія суддів дійшла до висновку, що спосіб накладення арешту на вилучене майно, шляхом заборони відчуження, розпорядження та користуванням автомобілем марки УАЗ 452, 1978 року випуску, зеленого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 до скасування арешту майна у встановлений законом спосіб, з передачею на відповідальне зберігання володільцю. Такий спосіб арешту буде найменш обтяжливим та не призведе до зупинення або надмірного обмеження будь-якої правомірної діяльності користувача, не зашкодивши при цьому кримінальному провадженню.

Саме такий спосіб та місце зберігання арештованого майна, на переконання колегії суддів, є ефективним, оскільки буде сприяти дієвості кримінального провадження, завданням досудового розслідування та захисту прав власника майна.

Колегія суддів також враховує, що обраний судом захід забезпечення кримінального провадження є тимчасовим, обумовлений метою проведення досудового розслідування, його межі у часі окреслені строками, які в свою чергу чітко регламентуються нормами ст. 219 КПК України.

Разом з цим, у подальшому власник майна, володілець майна має право звернутися із клопотанням про скасування цього арешту і вилучене майно йому буде повернуто згідно положень ст.174 КПК України.

Отже, з урахуванням положень п.2 ч.3 ст.407 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленню нової ухвали про часткове задоволення клопотання прокурора про арешт майна.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу представника володільця майна ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 23 лютого 2023 року скасувати та постановити нову.

Клопотання прокурора Харківської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_8 про арешт майна задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, вилучене під час огляду місця події 08.02.2023 року на відстані приблизно 2 км від вул. Мічуріна, с. Мала Рогань Харківського району Харківської області, а саме на автомобіль УАЗ 452, 1978 року випуску, зеленого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , з повним порізаних дерев вантажним відділом.

Визначити спосіб арешту майна шляхом заборони відчуження, розпорядження та користуванням автомобілем марки УАЗ 452, 1978 року випуску, зеленого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_9 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1

Передати автомобіль марки УАЗ 452, 1978 року випуску, зеленого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 на відповідальне зберігання володільцю (користувачу) ОСОБА_7 , який проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Попередити ОСОБА_7 про кримінальну відповідальність за ст.388 КК України про необхідність збереження арештованого майна.

Визначити спосіб арешту майна шляхом заборони відчуження, розпорядження та користуванням деревиною, яка знаходиться в вантажному відділі автомобіля марки УАЗ 452, 1978 року випуску, зеленого кольору, д.н.з. НОМЕР_1

Передати вилучену деревину визначеній уповноваженій особі зі зберігання речових доказів ВП №1 ХРУП №2 ГУНП в Харківській області.

Майно, на яке накладено арешт зберігати у відповідності до порядку, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України №1104 від 19.11.2012 «Про затвердження порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження».

Контроль за виконанням ухвали про арешт майна покласти на прокурора.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Колегія суддів:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4