Справа № 748/455/23 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/358/23
Категорія - ч.5 ст.27, ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5

з участю: прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0001696 за апеляційною скаргою прокурора на вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 03 лютого 2023 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець с. Волинка, Чернігівської області, житель АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

засуджений за:

- ч.5 ст.27, ч.1 ст.358 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 3400 грн;

- ч.4 ст.358 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн.

Відповідно до ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 3400 грн.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави 1510,24 грн процесуальних витрат. Долю речових доказів вирішено відповідно до ст.100 КПК України.

Вироком місцевого суду встановлено, що 01 березня 2000 року, ОСОБА_8 , перебуваючи в м. Чернігів, за допомогою мобільного телефону, вступив у змову з невстановленою під час досудового розслідування особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, щодо пособництва, надав невстановленій дізнанням особі свої анкетні дані та фотознімок посвідчення водія серії НОМЕР_1 , для подальшого їх внесення до підробленого документу. При отриманні вказаного документу ОСОБА_8 сплатив невстановленій особі за виготовлення посвідчення водія з серійним номером НОМЕР_1 виданого 01.03.2000 року центром ДАІ м. Чернігова на ім`я ОСОБА_8 , грошові кошти у невстановленій в ході дізнання сумі, яке отримав через декілька днів у відділенні АТ "Укрпошта" м. Чернігова.

Згідно з висновком експерта №СЕ-19/125-23/113-ДД від 05.01.2023, бланк посвідчення водія із серією НОМЕР_1 , не відповідає за лінійними розмірами сторін, способами друку та спеціальними елементами захисту встановленому зразку аналогічного бланка посвідчення водія, що перебуває в офіційному обігу на території України.

У подальшому, ОСОБА_8 , 27 грудня 2022 року, близько 14 год. 30 хв., будучи зупиненим поліцейським в порядку п.1 ч.1 ст.35 Закону України "Про національну поліцію", під час керування транспортним засобом - марки "DAF", р.н. НОМЕР_2 , на блокпосту в с. Зайці, Чернігівського району та області, на трасі в напрямку Пакуль-Славутич, маючи умисел на використання завідомо підробленого документа, з метою підтвердження права керування транспортним засобом, пред`явив поліцейському підроблене посвідчення водія з серійним номером НОМЕР_1 , видане центром ДАІ ГУ УМВС України 01 березня 2000 року на ім`я ОСОБА_8 , бланк якого згідно з висновком судової технічної експертизи документів № СЕ-19/125-23/113-ДД від 05.01.2023, не відповідає за способами друку та спеціальними елементами захисту встановленого зразку аналогічного бланка посвідчення водія, що перебуває в офіційному обігу на території України.

Не погодившись із рішенням суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив змінити вирок місцевого суду та призначити ОСОБА_8 покарання за ч.5 ст.27, ч.1 ст.358 КК України у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 3400 грн., і на підставі п.2 ч.1 ст.49, ч.5 ст.74 КК України, звільнити його від покарання, у зв`язку із закінченням строків давності. Призначити ОСОБА_8 покарання за ч.4 ст.358 КК України у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн. В обґрунтування скарги зазначив, що кримінальний проступок, передбачений ч.5 ст.27, ч.1 ст.358 КК України, ОСОБА_8 вчинив 01 березня 2000 року і на момент розгляду кримінального провадження в суді, закінчився трирічний строк давності, передбачений п.2 ч.1 ст.49 КК України, для притягнення його до кримінальної відповідальності. Однак вказаний факт залишився поза увагою місцевого суду.

У судове засідання апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_8 не з`явився, про час і місце судового розгляду був поінформований належним чином, заяв про відкладення розгляду справи не подавав.

Відповідно до вимог ч.4 ст.405 КПК України участь особи, яка подала скаргу, чи інших осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, в розгляді справи судом апеляційної інстанції, не є обов`язковою. Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, аналіз якої свідчить про те, що відсутність особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції не може автоматично вважатися порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Заслухавши доповідь судді; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, за які його засуджено, та кваліфікація його дій в апеляційній скарзі прокурором не оспорюються.

Доводи прокурора щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність при призначенні ОСОБА_8 покарання заслуговують на увагу, з огляду на таке.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального проступку і до набрання вироком законної сили минуло три роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі.

За змістом ч.5 ст.74 КК України особа може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених ст.49 цього Кодексу.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_8 01 березня 2000 року вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.5 ст.27, ч.1 ст.358 КК України, а саме: пособництво при підробленні офіційного документа, який видається та посвідчується установою, яка має право видавати і посвідчувати такий документ, і який надає права, з метою використання його іншою особою.

Тобто, з дня вчинення ОСОБА_8 кримінального проступку, передбаченого ч.5 ст.27, ч.1 ст.358 КК України, минуло три роки, строк давності притягнення до кримінальної відповідальності не зупинявся та не переривався, а тому обвинувачений підлягає звільненню від призначеного судом покарання за вказаною частиною статті КК України інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Відтак, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції зміні, в частині призначеного ОСОБА_8 покарання.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 03 лютого 2023 року щодо ОСОБА_8 змінити, в частині призначеного покарання.

ОСОБА_8 призначити покарання за ч.5 ст.27, ч.1 ст.358 КК України у виді штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 3400 грн.

На підставі ч.5 ст.74 КК України, звільнити ОСОБА_8 від призначеного покарання, у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених п.2 ч.1 ст.49 КК України.

ОСОБА_8 призначити покарання за ч.4 ст.358 КК України у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 грн.

У решті цей же вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4