Справа № 487/3669/22
Провадження № 1-кс/487/2551/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.11.2022 м. Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду міста Миколаєва клопотання старшого слідчого слідчого відділу Миколаївського раойнного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Слідчий слідчого відділу Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, капітан поліції ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0001665 від 16.11.2022р. за ч. 1 ст. 121 КК України звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 строком на 60 днів.

В обґрунтування клопотання слідчий посилався на обгрунтованість підозри за ч. 1 ст. 121 КК України та наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, підозрюваний ОСОБА_5 , знаючи тяжкість покарання у разі доведення його винуватості, з метою ухилення від кримінальної відповідальності за вчинення тяжкого злочину, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; може знихищити, сховати або спотворити будь-яку річ, яка має значення у кримінальному провадженні, оскільки на даний час не встановлено предмет, за допомогою якого потерпілій були спричиненні телесні ушкодждення; може незаконно вливати на потерпілу, з якою підозрюваний проживає за однією адресою; може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки підозрюваний не працевлаштований, а також може продовжити кримінальне правопорушення з метою позбавлення життя потерпілої.

На думку слідчого, застосування більш м`якого запобіжного заходу до підозрюваного є не доцільним, оскільки не зможе запобігти наявним ризикам.

Слідчий вважає недоцільним застосування до ОСОБА_5 застави, оскільки останій підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, поєднаного з насильством.

В судовому засіданні прокурор клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підтримав, наполягав на його задоволенні, посилаючись на наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні частково погодився з пред`явленою йому підозрою, пояснив, що 15.11.2022 разом з дружиною вживали алкогольні напої, а коли дружина почала ображати його та доньку, він взяв ножа, та випадково кинув в бік дружини. Умислу на спричинення тілесних ушкоджень дружини він не мав, швидку викликав самостійно.

Захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти задоволеня клопотання, посилаючись на те, що слідчим не доведено спричинення умисного тяжкого тілесного ушкодження, оскільки відсутній висновок експерта, просив обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Метою застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (ч.1 ст. 177 КПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу..

Пунктом 4 ч. 2 ст. 183 КПК України встановлено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України").

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Так, судом встановлено, що слідчим відділом Заводського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001665 від 16.11.2022 за ч. 1 ст. 121 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 15.11.2022 приблизно о 22.00 год., ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом зі свою співмешканкою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходились у приміщенні кухні, розташованої в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , яку вони орендують на усній домовленості.

Знаходячись в вказаному приміщенні кухні, між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , на ґрунті довготривалих особистих неприязних стосунків, виник словесний конфлікт, під час якого у останнього виник раптовий злочинний умисел, направлений на спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження на ґрунті довготривалих особистих неприязних стосунків, що продовжилися під час сварки, ОСОБА_5 , стоячи напроти ОСОБА_7 , яка сиділа на ліжку, та не очікувала розвиток подальшого конфлікту, обравши знаряддя вчинення злочину - кухонний ніж, тобто знаряддя з властивостями гостро-ріжучого предмету, взяв його зі столу, та усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, маючи можливість передбачити їх суспільно-небезпечні наслідки у вигляді спричинення тілесних ушкоджень, легковажно, розраховуючи на їх вівдернення, розуміючи, що його застосування може пошкодити життєво-можливі органи, кинув його в останню, спричинивши тим самим тілесні ушкодження у вигляді проникаючої колото-різаної рани грудної клітини зліва, лівобічний гемопневмоторекс, які належать до ушкоджень, небезпечних для життя відповідно до п.п. «й» п. 2.1.3 наказу Міністерства охорони здоров`я №6 від 17.01.1995 року.

В подальшому ОСОБА_7 госпіталізовано до КПН «Миколаївська міська лікарня швидкої медичної допомоги» по вул. Космонавтів, 14-В в м. Миколаєві, де її було прооперовано. 15.11.2022 року о 23.00 год. в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_5 було затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

16.11.2022 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Наявні докази, які містяться в матеріалах клопотання по кримінальному провадженню, свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_5 , це, зокрема, дані рапортів старшого інспектора чергового Миколаївського районного управління поліції ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_8 від 16.11.2022 р.; заяви ОСОБА_7 про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 17.11.2022, в якій вона просила вжити заходів до її співмешканця ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який 15.11.2022 року приблизно о 22.00 год. в приміщенні кухні орендованого ними будинку по АДРЕСА_1 , спричинив їй ножове поранення в районі грудної клітини; виписки з історії хвороби хворої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка отримана заступником начальника СВ Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_9 16.11.2022; рапорта інспектора взводу №1 роти ТОР УПП в Миколаївській області ОСОБА_10 від 15.11.2022; протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 16.11.2022р.; протоколу обшуку від 16.11.2022 р., проведеного за місцем вчинення кримінального правопорушння.

Суд вважає, що на даному етапі досудового розслідування зазначені докази є достатніми для обґрунтування підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Злочин за ч. 1 ст. 121 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , відповідно до ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів та за його вчинення передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до семи років.

А за такого, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_5 у разі доведеності його вини, суд переконаний, що ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, те, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, існує і є обґрунтованим.

Хоча тяжкість покарання і не є визначеним елементом при продовженні щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, разом з цим, врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства, про що зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993.

Також, на думку слідчого судді, наявний ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, підозрюваний може незаконно впливати на потерпілу ОСОБА_7 у даному кримінальному провадженні, виходячи з того, що підозрюваний проживає разом з потерпілою за однією адресою.

Крім того, слідчий суддя вважає, що існує ризик вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення, оскільки останній офіційно не працевлаштований, не має постійного доходу, а тому вказані обставини можуть спонукати підозрюваного до вчинення нових злочинів, у тому числі корисливих.

В судовому засіданні встановлено, що слідчим у клопотанні та прокурором в ході розгляду клопотання не доведено існування ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризику знищення, сховання або спотворення будь-якої із речей, які мають істотне значення для кримінального провадження, оскільки на теперішній час не встановлено точний предмет, за допомогою якого спричинено тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_7 . Проте, з протоколу обшуку від 16.11.2022, проведеного за місцем проживання ОСОБА_5 , слідує, що в ході обшуку в приміщенні кухні, тобто, в приміщенні, де безпосередньо було вчинено кримінальне правопорушення, було виявлено та вилучено ніж, на лезі якого виявлено плями бурого кольору.

Слідчий суддя також враховує дані про особу підозрюваного, який не одружений, проживає разом з потерпілою однією сім`єю у АДРЕСА_1 , де винаймає житло, офіційно не працевлаштований, дітей не має, раніше не судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, має задовільний стан здоров`я.

З огляду на викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, на даному етапі досудового розслідування не зможе запобігти встановленим ризикам.

У відповідності до ч. 4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, в тому числі щодо злочину, який вчиненого із застосуванням насильства, а тому, враховуючи обставини кримінального провадження, те, що відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в України найвищою соціальною цінністю, а ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, яким спричинено тяжке тілесне ушкодження, суд не вбачає підстав для застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

А за такого, клопотання слідчого є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 183, 193 КПК України,-

УХВАЛИВ:
Клопотання старшого слідчого задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням в Державній установі "Миколаївський слідчий ізолятор", строком на 60 днів, до 13.01.2023 року включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 21.11.2022 р.

Слідчий суддя ОСОБА_1