КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря судового засідання - ОСОБА_4

за участю:

прокурора - ОСОБА_5

представника власника майна - ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах АТ «ДЕРЖАВНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК УКРАЇНИ», на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 28 червня 2022 року,-

В с т а н о в и л а:

Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 про арешт майна та накладено арешт на тимчасово вилучене майно під час проведення обшуку 01.06.2022 - 06.06.2022 в АТ «Ощадбанк» за адресою: м. Київ, вул. Госпітальна, 12 (літ. Г, г, г) та (літ Г.), а саме: флеш носій інформації Transcend, ємністю 7,46 GB, вилучений з робочого місця працівника АТ «Ощадбанк» ОСОБА_7 , що містить 11 папок з файлами; документи в електронному вигляді, які записані на CD-R диск, а саме: папка під назвою «склад ДВА ДК ДР» з 3 файлами; папка під назвою «положення про комітет з питань ризиків НР» з 2 файлами; папка під назвою «документи ризики», що містить 4 папки з файлами; документи в електронному вигляді, які записані на CD-R диск, а саме: папка під назвою «положення звіти департаменту внутрішнього аудиту», що містить 4 папки з файлами; CD-R диск, на якому записано в електронному вигляді документи, а саме: папка під назвою «ВИПИСКИ», що містить 13 папок з файлами; CD-R диск, на якому записано в електронному вигляді наступні документи: папка під назвою «Архів пошти на 14.01.2022», що містить один архівний файл; Папка під назвою «Архів пошти на 15.09.2021 », що містить 2 файли; папка під назвою «Архів пошти на 17.05.2022», що містить 2 файли; CD-R диск, на якому записано в електронному вигляді документи, а саме: папка під назвою «товфк 2» з файлами; CD-R диск, на якому записано в електронному вигляді документи: Папка під назвою «товфк 1» з файлами; CD-R диск, на якому записано в електронному вигляді документи, а саме: папка під назвою «ЮРСПРАВИ», що містить 5 папок з файлами; CD-R диск на якому записано в електронному вигляді документи, а саме: Папка під назвою «Документи ГДФМ», що містить 5 папок з файлами; CD-R диск (із рукописним написом «Звіти Ткаліч»), на якому записано в електронному вигляді документи, а саме: Папка під назвою «Звіти відповідального працівника 2021-2022», що містить 2 папки з файлами; CD-R диск (із рукописним написом «Архів пошти-1») на якому записано в електронному вигляді документи, а саме: папка під назвою «архів пошти 1», що містить 7 файлів; CD-R диск (із рукописним написом «Архів пошти-2», на якому записано в електронному вигляді документи, а саме: папка під назвою «архів пошти 2», що містить 5 файлів, із зобов`язанням слідчих та прокурорів у кримінальному провадженні повернути АТ «Ощадбанк» тимчасово вилучене майно під час проведення обшуку, а саме:

- CD-R диск, на якому записано в електронному вигляді документи папка під назвою «Архів пошти на 14.01.2022», що містить 1 папку з файлами;

- CD-R диск, на якому записано в електронному вигляді документи, а саме: папка під назвою «Справи ТІана ком Топтрейдер», що містить 2 папки з файлами.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, представник власника майна подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 28 червня 2022 року, постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання.

Мотивуючи свою апеляційну скаргу вказує на те, що слідчий суддя наклав арешт на вказане майно необґрунтовано та з порушенням вимог, встановлених ст.ст. 132, 170-173, 370, 372 КПК України. За результатами аналізу клопотання прокурора, а також копій документів, якими обґрунтовано його доводи, вбачається, що відповідні процесуальні дії та рішення сторони обвинувачення вчинено (прийнято) з грубим порушенням вимог чинного кримінального процесуального законодавства, а отримані за їх результатами матеріали є протиправними та не можуть братись до уваги при мотивуванні накладення арешту на майно.

Щодо строку на апеляційне оскарження, то, як зазначає апелянт, копія повного тексту оскаржуваної ухвали була отримана лише 15.07.2022 року.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку представника власника майна, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, прокурора про законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді, а відтак необхідності залишення її без змін, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Враховуючи те, що повний текст оскаржуваної ухвали був отриманий апелянтом лише 15.07.2022 року, а апеляційна скарга відправлена на адресу апеляційного суду поштою 19.07.2022 року, то строк на апеляційне оскарження, на думку колегії суддів, не пропущено.

Як убачається з матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000313 від 21.04.2022 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 191, ч. 2 ст. 209, ч. 2 ст. 366 КК України.

Постановою старшого слідчого в ОВС Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_8 від 06.06.2022 року вказане майно визнано в кримінальному провадженні №0000313 від 21.04.2022 року речовим доказом.

09.06.2022 рокупрокурор відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду міста Києва з клопотання про арешт майна, перелік та ідентифікуючі ознаки якого вказано в клопотанні сторони обвинувачення, посилаючись на наявність правової підстави, передбаченої ч. 3 ст. 170 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 28 червня 2022 року клопотання прокурора задоволено.

Приймаючи таке рішення слідчий суддя прийшов до висновку, що з урахуванням обставин зазначеного кримінального провадження, а також того, що наведене майно цілком відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а відтак обґрунтовано має правовий статус речового доказу, у зв`язку з чим підлягає арешту.

З такими висновками слідчого судді колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя, обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на майно, з тих підстав, що воно у встановленому законом порядку визнано речовим доказом в рамках вказаного кримінального провадження та відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

На думку колегії суддів, слідчий суддя під час розгляду клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту, перевірив співрозмірність втручання у права власника майна з потребами кримінального провадження.

Крім того, ст. 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Тому, з огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Також, арешт майна з підстав передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

З урахуванням цього слідчий суддя встановив належні правові підстави, передбачені ч.ч. 1, 2, 3 ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання сторони обвинувачення та накладення арешту на вищевказане майно, що відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, всупереч доводам апелянта.

В свою чергу, у кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Таким чином, накладення арешту на майно у даному кримінальному провадженні, за наявності для цього підстав відповідає вимогам КПК України. Матеріали судового провадження свідчать, що застосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження є виправданим та необхідним у кримінальному провадженні.

Доводи апеляційної скарги щодо порушень судом норм КПК України не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та зазначені в апеляційній скарзі обставини не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали суду.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.

При цьому, згідно із ч. ч. 10, 11 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладено у встановленому цим кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що перебувають на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, які перебувають у власності або володінні, користуванні, розпорядженні підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у випадках, якщо існують обставини, які підтверджують, що їхнє незастосування призведе до зникнення, втрати, знищення, перетворення, пересування, відчуження майна.

Окрім того, Європейський суд з прав людини своїми рішеннями неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції» від 22 вересня 1994 року, Series А № 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява № 48191/99, пп. 49-62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A № 52). Таким чином, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовують, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі «проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A № 98).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 року у справі «Смирнов проти України» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою майна у кримінальному провадженні належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей (майна) державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Враховуючи всі обставини в їх сукупності, колегія суддів вважає, що в даному конкретному випадку, накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, забезпечить справедливу рівновагу між суспільним інтересом та правомірною метою, оскільки існує обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовують - арешт та метою, яку прагнуть досягти - збереження речових доказів, оскільки існують обставини, які підтверджують, що їхнє незастосування може призвести до незворотних наслідків.

Зважаючи на вищевикладене в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на вказане майно, діяв у спосіб і у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи апеляційної скарги стосовно незаконності ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 170, 173, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 28 червня 2022 року, якою задоволено клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 про арешт майна та накладено арешт на тимчасово вилучене майно під час проведення обшуку 01.06.2022 - 06.06.2022 в АТ «Ощадбанк» за адресою: м. Київ, вул. Госпітальна, 12 (літ. Г, г, г) та (літ Г.), а саме: флеш носій інформації Transcend, ємністю 7,46 GB, вилучений з робочого місця працівника АТ «Ощадбанк» ОСОБА_7 , що містить 11 папок з файлами; документи в електронному вигляді, які записані на CD-R диск, а саме: папка під назвою «склад ДВА ДК ДР» з 3 файлами; папка під назвою «положення про комітет з питань ризиків НР» з 2 файлами; папка під назвою «документи ризики», що містить 4 папки з файлами; документи в електронному вигляді, які записані на CD-R диск, а саме: папка під назвою «положення звіти департаменту внутрішнього аудиту», що містить 4 папки з файлами; CD-R диск, на якому записано в електронному вигляді документи, а саме: папка під назвою «ВИПИСКИ», що містить 13 папок з файлами; CD-R диск, на якому записано в електронному вигляді наступні документи: папка під назвою «Архів пошти на 14.01.2022», що містить один архівний файл; Папка під назвою «Архів пошти на 15.09.2021 », що містить 2 файли; папка під назвою «Архів пошти на 17.05.2022», що містить 2 файли; CD-R диск, на якому записано в електронному вигляді документи, а саме: папка під назвою «товфк 2» з файлами; CD-R диск, на якому записано в електронному вигляді документи: Папка під назвою «товфк 1» з файлами; CD-R диск, на якому записано в електронному вигляді документи, а саме: папка під назвою «ЮРСПРАВИ», що містить 5 папок з файлами; CD-R диск на якому записано в електронному вигляді документи, а саме: Папка під назвою «Документи ГДФМ», що містить 5 папок з файлами; CD-R диск (із рукописним написом «Звіти Ткаліч»), на якому записано в електронному вигляді документи, а саме: Папка під назвою «Звіти відповідального працівника 2021-2022», що містить 2 папки з файлами; CD-R диск (із рукописним написом «Архів пошти-1») на якому записано в електронному вигляді документи, а саме: папка під назвою «архів пошти 1», що містить 7 файлів; CD-R диск (із рукописним написом «Архів пошти-2», на якому записано в електронному вигляді документи, а саме: папка під назвою «архів пошти 2», що містить 5 файлів, із зобов`язанням слідчих та прокурорів у кримінальному провадженні повернути АТ «Ощадбанк» тимчасово вилучене майно під час проведення обшуку, а саме:

- CD-R диск, на якому записано в електронному вигляді документи папка під назвою «Архів пошти на 14.01.2022», що містить 1 папку з файлами;

- CD-R диск, на якому записано в електронному вигляді документи, а саме: папка під назвою «Справи ТІана ком Топтрейдер», що містить 2 папки з файлами,- залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах АТ «ДЕРЖАВНИЙ ОЩАДНИЙ БАНК УКРАЇНИ», - без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________ _________________ _______________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/317/2023 Категорія ст. 170 КПК України

Слідчий суддя суду 1-ї інстанції: ОСОБА_9

Доповідач: ОСОБА_1