Справа № 357/1363/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.02.2023 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

учасників кримінального провадження:

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Біла Церква кримінальне провадження №0001955, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.12.2022, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, ФОП, із вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітніх дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.121 КК України,

з укладеною 13.02.2023 між прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участі захисника ОСОБА_5 угодою про визнання винуватості,-

У С Т А Н О В И В:

І. Формулювання обвинувачення визнаного судом доведеним.

09 грудня 2022 року близько 20 години 50 хвилин до кафе « Сховище », за адресою: Київська обл., м. Біла Церква, вул. Я.Мудрого, 17 , зайшли ОСОБА_9 та ОСОБА_6 з метою спільного проведення дозвілля та вживання алкогольних напоїв.

Того ж дня, близько 21 години 00 хвилин до кафе « Сховище » приїхав ОСОБА_4 , який зайшовши до приміщення закладу, за барною стійкою помітив свою дружину ОСОБА_9 та ОСОБА_6 .

В цей час у ОСОБА_4 , на ґрунті ревнощів, виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .

Усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння, з метою заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , усвідомлюючи протиправність своїх дій та передбачаючи суспільно небезпечні наслідки, припускаючи можливість спричинення шкоди здоров`ю потерпілому, підійшов до ОСОБА_6 та умисно завдав численних ударів кулаками обох рук по голові та тулубу останнього, чим спричинив йому тілесне ушкодження у вигляді: розриву селезінки, наявність 2 літрів крові в черевній порожнині, яке відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечними для життя.

Таким чином, суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.1 ст.121 КК України, а саме як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, та таке, що спричинило втрату органу.

ІІ. Відомості про укладення угоди сторонами кримінального провадження та позиції сторін щодо можливості її затвердження.

13.02.2023 між прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участі захисника ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості, яку подано у судовому засіданні разом із письмовою заявою-згодою потерпілого ОСОБА_6 .

У підготовчому судовому засіданні прокурор, вважаючи, що при укладені даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, не заперечував проти затвердження угоди про визнання винуватості, просив призначити обвинуваченому покарання, визначене угодою сторін кримінального провадження.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений беззастережно визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, щиро розкаявся, та зазначив, що розуміє надані йому законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, яке до нього буде застосоване в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягав на затвердженні угоди.

Захисник обвинуваченого просив затвердити угоду про визнання винуватості та призначити покарання, визначене в угоді, підтримавши позицію обвинуваченого.

Потерпілий у підготовчому судовому засіданні проти затвердження угоди про визнання винуватості не заперечував та зазначив, що не має претензій морального та матеріального характеру до обвинуваченого ОСОБА_4 , завдані збитки відшкодовані.

ІІІ. Мотиви суду щодо затвердження угоди про визнання винуватості та призначення покарання.

Розглядаючи питання в порядку п.1 ч.3 ст.314 КПК України про затвердження угоди, суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Відповідно до п.п.1-6 ч.7 ст. 474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє у затвердженні угоди, якщо умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону.

У зв`язку з наведеним, суд має підстави розглянути дане провадження відповідно до положень ст. 471, 474 КПК України.

Так, згідно з умовами угоди про визнання винуватості обвинувачений зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі пред`явленого обвинувачення у судовому провадженні.

Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди, ОСОБА_4 можливо призначити покарання: за ч. 1 ст. 121 КК України у виді позбавлення вол на строк 5 (п`ять) років. На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням строком 2 (два) роки, з покладанням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Суд, заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, дійшов висновку, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому, судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винним, цілком розуміє свої права, визначені ст. 474 ч.4 п.1 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 ч.2 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України. Також судом встановлено, що потерпілим надано прокурору письмову заяву-згоду на укладення угоди про визнання винуватості, що узгоджується із вимогами ч.4 ст.469 КПК України.

Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд у відповідності до ст.ст.65-67 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив умисне кримінальне правопорушення проти життя та здоров`я особи, має постійне місце проживання, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ФОП. Згідно з довідкою КНП БМР «Білоцерківська міська лікарня № 4» обвинувачений медичну допомогу у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не отримує. З матеріалів кримінального провадження також встановлено, що обвинувачений не належить до осіб з інвалідністю, раніше не судимий, претензій матеріального та морального характеру потерпілий до нього не має.

До обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд відносить щире каяття.

Обставина, яка відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 - вчинення злочину з використанням умов воєнного стану.

Оскільки умови угоди про визнання винуватості, її форма та зміст відповідають вимогам КПК України та КК України, дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч.1 ст.121 КК України, а саме як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, та таке, що спричинило втрату органу, яке згідно з положеннями ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, враховуючи данні про особу винного, його ставлення до вчиненого, позицію потерпілого та його письмову згоду щодо укладення угоди, відсутність претензій матеріального та морального характеру з боку потерпілого, приймаючи до уваги наявність пом`якшуючої та обтяжуючої покарання обставин, відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості може бути укладена у даному кримінальному провадженні, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди, та призначення ОСОБА_4 узгодженої сторонами міри покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.1 ст.121 КК України зі звільненням її на підставі ст.75 КК України від відбування покарання з випробуванням з покладанням обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України, оскільки призначення такого покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, таке покарання повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого, які створять у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Згідно з положеннями ч.2 ст. 75 КК України, суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання вини, якщо сторонами угоди узгоджено покарання у виді, зокрема й позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням.

IV. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Питання доцільності обрання чи продовження дії запобіжного заходу суд не розглядає з огляду на відсутність з цього питання відповідного клопотання прокурора, та у світлі того, що відповідно до ст.ст. 22, 26 КПК України, суд розглядає тільки ті питання, які винесені на такий розгляд сторонами. У вказаному кримінальному провадженні у відношенні обвинуваченого ОСОБА_4 застосовувався захід забезпечення кримінального провадження у виді домашнього арешту, термін дії якого закінчується 15.02.2023.

Процесуальні витрати, викривачі відсутні, цивільний позов не заявлявся.

Питання щодо речових доказів слід вирішити згідно з вимогами ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 374-376, 469, 472-475 КПК України, ст.ст.65-67, 75,76, 121 КК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду від 13 лютого 2023 року у кримінальному провадженні №0001955 від 10.12.2022 про визнання винуватості, укладену між прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участі захисника ОСОБА_5 .

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України та призначити узгоджене сторонами угоди покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 у виді домашнього арешту строком до 15.02.2023 залишити без змін.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням строком на 2 (два) роки.

Згідно зі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки, що передбачені пп.1,2 ч.1 ст.76 КК України, а саме:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Згідно з ч.1 ст.165 Кримінально-виконавчого кодексу України, іспитовий строк ОСОБА_4 обчислювати з моменту ухвалення вироку, тобто з 13 лютого 2023 року.

Речові докази у кримінальному провадженні №0001955:

-мобільний телефон марки «Samsung» моделі «Galaxy A50» IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , який згідно з постановою про визнання та приєднання до матеріалів провадження речових доказів від 13.12.2022 та розписки ОСОБА_6 від 13.12.2022 передано на відповідальне зберігання - залишити потерпілому ОСОБА_6 ;

-СД-диск з відеозаписами виклику за 09.12.2022 о 21:07 екіпажу ПП «Шериф Комплекс» до кафе «Сховище», за адресою: Київська обл., м.Біла Церква, вул.Я.Мудрого,17, який відповідно до постанови про визнання та приєднання до матеріалів провадження речових доказів від 19.12.2022 зберігається в матеріалах кримінального провадження - залишити при матеріалах кримінального провадження;

-медичну карту стаціонарного хворого № 10948 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яку згідно з постановою про визнання та приєднання до матеріалів провадження речових доказів від 26.01.2023, супровідного листа з відміткою про отримання від 01.02.2023 повернуто КНП БМР «Білоцерківська міська лікарня № 2» - залишити КНП БМР «Білоцерківська міська лікарня № 2».

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку:

- обвинуваченим, виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору та потерпілому.

Суддя: ОСОБА_1