КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 15 вересня 2022 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 15.09.2022 задоволено клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_5 та застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, а саме до 05.11.2022.

Одночасно визначено запобіжний захід у виді застави для забезпечення виконання ОСОБА_7 обов`язків, визначених КПК України, у межах 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 208 000 грн. 00 коп.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 , у разі внесення застави, такі обов`язки: прибувати до слідчого, в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, прокурора та суду за першим викликом; повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи; не відлучатись із м. Києва без дозволу слідчого, прокурора або суду; не спілкуватись із свідками ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Визначено строк дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави в межах строку досудового розслідування, тобто до 05.11.2022.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_6 в

_______________________________________________________________________________________

Справа № 757/24130/22-к Слідчий суддя - ОСОБА_10

Апеляційне провадження № 11-сс/824/145/2023 Суддя-доповідач - ОСОБА_1

інтересах підозрюваного ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу слідчого судді, та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, захисник зазначала, що оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою.

Слідчим суддею не взято до уваги те, що витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань станом на 08.09.2022 не містив відомостей про повідомлення військовослужбовцю Збройних сил України ОСОБА_7 про підозру.

Органом досудового розслідування не вручено ОСОБА_7 пам`ятку про права та обов`язки підозрюваного.

На переконання захисника, слідчим суддею проігноровано доводи сторони захисту про правомірність та законність дій військовослужбовця Збройних сил України ОСОБА_7 , які відповідали вимогам ЗУ «Про забезпечення участі цивільних осіб у захисті України», Порядку видачі вогнепальної зброї і боєприпасів до неї цивільним особам, які беруть участь у відсічі та стримуванні збройної агресії Російської Федерації та/або інших держав, затвердженому Наказом МВС України від 07.03.2022 № 175 та зареєстрований в МЮ України від 07.03.2022 №295/37631, щодо відсутності обов`язку у ОСОБА_7 здавати отриману ним вогнепальну зброю і невикористані боєприпаси до неї до органів Національної поліції України, оскільки дія воєнного стану в Україні не припинена та не скасована, інших самостійних підстав для вилучення озброєння не встановлено, з підстав участі останнього у відсічі збройної агресії рф.

Також, слідчим судде не враховано те, що в провадженні Третього СВ ГУ ДБР у місті Полтава (з дислокацією у місті Дніпро) знаходяться матеріали кримінального провадження №0000786 від 31.05.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 405, 289, 262 КК України, щодо вчинення невстановленою групою осіб озброєного нападу на військовослужбовця Збройних сил України ОСОБА_7 .

Фігурантами раніше зазначеного кримінального провадження є заявник та ряд свідків у кримінальному провадженні № 000256.

Апелянт зазначала, що внесення прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_5 06.06.2022 відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань у даному кримінальному провадженні про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 262 КК України, містить ознаки незаконного втручання до автоматизованої системи даного реєстру, шляхом спотворення дійсних даних щодо розслідуваного злочину та стирання раніше внесених даних як про сам злочин так і заявника.

На думку захисника, реєстрація даного кримінального провадження відбулася неуповноваженою особою та на підставі документів, отриманих у позапроцесуальний спосіб.

Також, апелянт вказувала на неналежність та недопустимість ряду доказів, зокрема рапорту майора ОСОБА_11 про необхідність внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, який не містить дати складання, не зареєстрований в установленому законом порядку та без супровідних листів до Київської місцевої прокуратури, протоколів допиту ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які є фактично особами, на яких вказав ОСОБА_7 як на учасників збройного нападу на нього 31.05.2022-01.06.2022, протоколів допиту ОСОБА_8 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , розсекречених матеріальних носіїв інформації, які скеровані прокурору 27.07.2022 без ознак виявлення будь-яких кримінальних правопорушень, що вчинені, плануються чи вчиняються ОСОБА_7 .

Крім того, викладені в заяві ОСОБА_8 факти щодо особи підозрюваного ОСОБА_7 не узгоджуються з діяльністю ДФТГ відповідно до Положення про добровольче формування територіальної громади, затверджене постановою КМУ від 29.12.2021 № 1449.

Таким чином, органом досудового розслідування не доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Апелянт звертала увагу на значний проміжок часу розслідування даного кримінального провадження.

Також, органом досудового розслідування не доведено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Посилання слідчого на те, що ОСОБА_7 раніше притягувався до кримінальної відповідальності не відповідає дійсності.

Підозрюваний не має наміру переховуватися від органу досудового розслідування та суду, вчиняти інше кримінальне правопорушення.

Також відсутній ризик знищення, приховування або спотворення будь-яких із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_7 мобілізований до Збройних сил України та не має жодного відношення до ДФТГ № 14 «Архангела Михаїла».

Згідно ч. 1 ст. 405 КПК України, апеляційний розгляд здійснюється згідно з правилами судового розгляду в суді першої інстанції з урахуванням особливостей, передбачених цією главою.

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 193 КПК України, розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.

Слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Згідно ч. 4 ст. 405 КПК України, якщо для участі в розгляді в судове засідання не прибули учасники кримінального провадження, участь яких згідно з вимогами цього Кодексу або рішенням суду апеляційної інстанції є обов`язковою, апеляційний розгляд відкладається.

Судове провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 15.09.2022 перебуває у провадженні Київського апеляційного суду з 19.09.2022.

У судові засідання по розгляду апеляційної скарги, призначені на 04.10.2022, 19.10.2022, 01.11.2022, 09.11.2022, 01.12.2022, 15.12.2022, 09.01.2023 та 16.01.2023 підозрюваний ОСОБА_7 не з`являвся, клопотань про відкладення судових засідань не подавав та про причини неприбуття у судові засідання не повідомляв.

Згідно даних листа першого заступника начальника Державної установи "Київський слідчий ізолятор" від 03.11.2022, підозрюваний ОСОБА_7 не перебуває у вказаній установі.

09.01.2023 від захисника ОСОБА_6 , яка діяла в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , надійшла заява про розгляд апеляційної скарги без її участі, з одночасним повідомленням про розірвання нею договору про надання правової допомоги ОСОБА_7 .

Згідно наданих прокурором ОСОБА_5 під час апеляційного розгляду матеріалів, постановою старшого слідчого Третього слідчого відділу ТУ ДБР у м. Києві ОСОБА_16 від 07.11.2022 ОСОБА_7 оголошено в розшук, та ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 08.11.2022 надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_7 , з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що 05.11.2022 закінчився строк дії оскаржуваної ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 15.09.2022.

З урахуванням наведених обставин, враховуючи думку присутнього під час судового розгляду прокурора ОСОБА_5 , та ту обставину, що колегія суддів Київського апеляційного суду тривалий час позбавлена можливості розглянути апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу про застосування щодо нього запобіжного заходу з підстав неприбуття в судове засідання підозрюваного, який на даний час перебуває у розшуку, колегія суддів вважає за можливе провести апеляційний розгляд у відсутності підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку прокурора ОСОБА_5 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається із матеріалів судового провадження, Третім слідчим відділом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000256 від 06.06.2022, за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 262 КК України.

Згідно даних клопотання, досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до наказу Командувача Сил територіальної оборони ЗСУ від 11 березня 2022 року № 22 ОСОБА_7 призначено на посаду командира Добровольчого формування НОМЕР_16 територіальної громади міста Києва «ІНФОРМАЦІЯ_1».

11.03.2022 командир Добровольчого формування НОМЕР_16 територіальної громади міста Києва «ІНФОРМАЦІЯ_1» ОСОБА_7 звернувся до Управління державної охорони України щодо вирішення питання про забезпечення озброєнням та боєприпасами добровольчого формування « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

За результатами розгляду вказаного клопотання ОСОБА_7 Управлінням державної охорони України 14.03.2022 ОСОБА_7 видано озброєння у вигляді: автомат ВУЛКАН 7,62мм - 20 одиниць; кулемет ККМ 7,62 мм - 1 одиниця; гранатомет РПГ-7В - 1 одиниця; пістолет ФОРТ-14 9 мм - 5 одиниць.

В подальшому, ОСОБА_7 ігноруючи обов`язки командира ДФТГ, будучи відповідальним за зберігання отриманої зброї та боєкомплекту, належного контролю за обігом та використанням отриманої зброї не забезпечив, не організував облаштування спеціальної кімнати для зберігання вогнепальної зброї, не забезпечив контролю за її видачею та поверненням.

Враховуючи неналежне виконання ОСОБА_7 своїх безпосередніх обов`язків, 13.04.2022 командиром Добровольчого формування № 14 територіальної громади міста Києва «ІНФОРМАЦІЯ_1» призначено ОСОБА_9 .

Приблизно в цей час у ОСОБА_7 виник умисел на привласнення зброї, переданої Управлінням державної охорони України ДФТГ «ІНФОРМАЦІЯ_1» для забезпечення відсічи збройної агресії російської федерації.

Будучи обуреним вказаним призначенням, ОСОБА_7 , маючи умисел на привласнення вогнепальної зброї, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, вивіз частину зброї, отриманої в Управлінні державної охорони України, а саме, автомат ВУЛКАН 7,62мм - 11 одиниць, кулемет ПКМ 7,62 мм - 1 одиниця, гранатомет РПГ-7В - 1 одиниця, пістолет ФОРТ-14 9 мм - 2 одиниці, таким чином їх привласнив та розпорядившись на власний розсуд.

Станом на 05.09.2022 ОСОБА_7 отриману ним зброю, а саме: ВУЛКАН 7,62 мм - 11 одиниць (серії та номери: НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5, НОМЕР_6, НОМЕР_7, НОМЕР_8, НОМЕР_9, НОМЕР_10, НОМЕР_11, НОМЕР_12), кулемет ПКМ 7,62 мм - 1 одиниця (серія та номер НОМЕР_13), гранатомет РПГ-7В - 1 одиниця (серія та номер НОМЕР_14), пістолет ФОРТ-14 9 мм - 2 одиниці (серії та номери: НОМЕР_1 , НОМЕР_15), отримані ним у зв`язку із виконанням обов`язків командира Добровольчого формування НОМЕР_16 територіальної громади міста Києва « ІНФОРМАЦІЯ_1 » до Управлінні державної охорони України або ДФТГ «ІНФОРМАЦІЯ_1» не повернув.

07.09.2022 ОСОБА_7 вручено письмове про підозру у привласненні вогнепальної зброї, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 1 ст. 262 КК України.

08.09.2022 прокурор відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду міста Києва із клопотанням, в якому просив застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, із визначенням застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, та покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п. 1-4, 8, 9 ч. 5 ст. 194 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 15.09.2022 задоволено клопотання прокурора та застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, а саме до 05.11.2022., із визначенням застави у межах 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 208 000 грн. 00 коп., та покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Визначено строк дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави в межах строку досудового розслідування, до 05.11.2022.

З такими висновками колегія суддів погоджується частково, враховуючи наступне.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Як убачається з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Застосовуючи щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчим суддею встановлено, що матеріали провадження містять достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 262 КК України, та прокурором доведено існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливості підозрюваного переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому він підозрюється.

З урахуванням вказаного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_7 .

Крім того, слідчий суддя обгрунтовано, у відповідності до вимог ч.ч. 4, 5 ст. 182, ч. 3 ст. 183 КПК України, взявши до уваги дані, які характеризують особу підозрюваного, конкретні обставини інкримінованого йому кримінального правопорушення, майновий стан підозрюваного, обгрунтовано визначив підозрюваному заставу у межах, визначених ч. 5 ст. 182 КПК України, у виді 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З таким висновком погоджується і колегія суддів, та вважає, що вказаний розмір застави є відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні, оскільки, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

На переконання колегії суддів, такий запобіжний захід буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 . Підстав вважати його завідомо непомірним для підозрюваного колегія суддів не вбачає.

Викладенні в апеляційній скарзі доводи про недоведеність існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, є безпідставними, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, при цьому врахував дані про особу підозрюваного, дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Посилання апелянта на необґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 262 КК України, є безпідставними, оскільки слідчий суддя правильно встановив, що наведені у клопотанні дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 зазначеного кримінального правопорушення.

Такий висновок слідчого судді ґрунтується на доданих слідчим до клопотання матеріалах. Останні містять дані, які вказують на можливу причетність підозрюваного до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення.

При цьому, слід зазначити, що для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення винуватості чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, та винуватості особи в його вчиненні, оцінки належності та допустимості доказів вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження, а тому доводи апеляційної скарги щодо порушення вимог ст. 214 КПК України під час внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні кримінального провадження № 0000256, про неналежність та недопустимість як доказу рапорту майора ОСОБА_11 , протоколів допитів свідків, а також посилання на законність та правомірність дій ОСОБА_7 , колегія суддів вважає передчасними.

Доводи захисника про те, що витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань станом на 08.09.2022 не містив відомостей про повідомлення військовослужбовцю Збройних сил України ОСОБА_7 про підозру, не впливає на правильність висновків слідчого судді та не є підставою для скасування ухвали слідчого судді.

Посилання апелянта на те, що органом досудового розслідування не вручено ОСОБА_7 пам`ятку про права та обов`язки підозрюваного, спростовується даними наявного у матеріалах справи повідомлення про підозру, з якого убачається, що 07.09.2022 о 18 год. 45 хв. ОСОБА_7 вручено пам`ятку про процесуальні права та обов`язки разом з повідомленням про підозру, та оголошено і роз`яснено права підозрюваного. Вказане засвідчено особистим підписом ОСОБА_7 , без заперечень та зауважень.

Інші доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не спростовують.

Разом з тим, колегією суддів встановлено, що прийнявши обґрунтоване рішення про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою із заставою у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, слідчий суддя невірно вказав, що сума такого розміру застави в еквіваленті на національну грошову одиницю становитиме 208 000 грн.

Так, з аналізу положень ст. 182 КПК України убачається, що розмір застави визначається у прожиткових мінімумах для працездатних осіб.

Застосування в кримінальному процесі розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб як розрахункової величини при визначенні застави було введено Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 № 1774-VIII (набрав чинності 01.01.2017).

Частиною 3 розділу ІІ Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 № 1774-VIII встановлено, що до внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 1 січня 2017 року.

Аналіз такого правового регулювання дає підстави зробити висновок про те, що законодавець передбачив для обчислення застави у кримінальному провадженні, застосування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого на 1 січня відповідного календарного року.

Як убачається зі ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" від 02.12.2021 № 1928-IX, у 2022 році прожитковий мінімум для працездатних осіб із 1 січня становить 2481 гривню.

З урахуванням наведеного, застава у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб становить 198 480 грн., у той час як слідчий суддя помилково вказав 910 000 грн.

Разом з тим, як убачається з положень ст. 203 КПК України, ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Ураховуючи, що на день апеляційного розгляду закінчився строк дії ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 15.09.2022 про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою із визначенням застави строком до 05.11.2022, та на даний час фактично відсутній предмет апеляційного оскарження у зв`язку з припиненням дії оскаржуваного рішення, колегія суддів у даному випадку позбавлена процесуальної можливості прийняти рішення щодо скасування такої ухвали слідчого судді та постановлення нової ухвали за клопотанням прокурора.

Колегія суддів вправі застосовувати запобіжний захід лише на підставі та в межах клопотання, поданого прокурором до суду першої інстанції, та не наділена повноваженнями вирішувати питання про застосування запобіжного заходу фактично на новий строк, який не був предметом розгляду слідчим суддею місцевого суду.

За таких обставин, апеляційна скарга підозрюваного підлягає залишенню без задоволення, а ухвала слідчого судді суду першої інстанції - без змін.

Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 176-178, 182, 183, 193, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 15 вересня 2022 року, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3