ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2023 року Володимир-Волинський міський суд Волинської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Володимирі кримінальне провадження №0000110 від 13.02.2023 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Володимира Волинської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, не одруженого, з повною загальною середньою освітою, працюючого водієм-експедитором оптової торгової бази «Еміль», раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.342 КК України,

ВСТАНОВИВ

13 лютого 2023 року о 00:34 ОСОБА_4 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи поблизу центрального входу до приміщення Володимирського районного відділу поліції ГУНП у Волинській області, що за адресою: м. Володимир, вул. Соборна, 6, усвідомлюючи, що перед ним знаходиться працівник правоохоронного органу, вчинив активний опір інспектору сектору моніторингу Володимирського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_6 (посвідчення ВЛП № 009141, спеціальний жетон № 0109368), яка була одягнена у формений одяг поліцейського з відповідними знаками розрізнення, перебуваючи в наряді по охороні РВП «Фортеці» з вогнепальною зброєю, здійснювала за допомогою мобільного телефону фіксацію протиправних дій ОСОБА_4 та інших осіб.

Так, ОСОБА_4 з метою перешкоджання виконанню інспектором сектору моніторингу Володимирського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_6 своїх службових обов`язків, визначених ст.ст.23, 31, 40, 45 Закону України «Про Національну поліцію», шляхом заламування правої руки останньої, силою вирвав її особистий мобільний телефон, котрим вона здійснювала відеофіксацію правопорушення, що в сукупності перешкоджало виконанню співробітнику поліції своїх службових обов`язків.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення визнав повністю, пояснив про обставини його вчинення, які є аналогічними тим, що викладені в обвинувальному акті, не оспорював їх. У скоєному щиро каявся, просив суворо його не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення повністю, сторони не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження в апеляційному порядку, суд відповідно до ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються.

Таким чином, суд вважає встановленим, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 342 КК України, тобто опір працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків.

Призначаючи покарання, суд керується положеннями ст. 65 КК України, відповідно до якої особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Відповідно до ч. 2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, ставлення обвинуваченого до вчиненого, яке полягає у повному визнанні вини та щиросердному розкаянні, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, працює, позитивно характеризуються за місцем проживання.

Як обставину, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд, відповідно до ст.66 КК України, визнає його щире каяття та активне сприяння у розкритті кримінального правопорушення.

Як обставину, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд, відповідно до ст.67 КК України, визнає вчинення ним злочину в стані алкогольного сп`яніння.

З урахування вищевикладеного, суд вважає необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді штрафу в межах, установлених санкцією ч.2 ст.342 КК України.

Цивільний позов не заявлено, процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Питання про речові докази підлягає вирішенню судом відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.368, 370 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 342 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20 400 гривень.

Речові докази у справі:

- дві стріляні гільзи, які перебувають на зберіганні в камері зберігання речових доказів Володимирського РВП ГУНП у Волинській області знищити;

- три оптичні диски залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду через Володимир-Волинський міський суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим, прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1