Справа № 183/705/23
№ 1-кп/183/981/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2023 року Дніпропетровська обл.,

м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

обвинуваченого - ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000834 від 08.10.2022 року за обвинуваченням,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Панютине, Лозівського р-ну., Харківської обл., громадянина України, не одружений, з середньо-спеціальною освітою, військовослужбовець мобілізований за призовом, на посаді стрільця санітара 3 механізованого відділення 2 механізованого взводу 5 механізованої роти 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні "солдат", зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407, ч.5 ст.407 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 28.02.2022 №44 ОСОБА_5 призначено на посаду номер обслуги гранатометного взводу 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 Збройних сил України.

ОСОБА_5 будучи військовослужбовцем мобілізованим за призовом по мобілізації, перебуваючи на посаді номер обслуги гранатометного взводу 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 Збройних сил України, 03.08.2022 приблизно о 08.00, більш точний час в ході досудового розслідування встановлено не було, перебуваючи на об`єкті несення служби - тимчасовому пункті дислокації підрозділу гранатометного взводу 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 , який був розміщений у АДРЕСА_2 , реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на ухилення від військової служби, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою незаконно ухилитися від неї, маючи об`єктивні можливості продовжувати несення служби, в умовах воєнного стану, не одержавши дозволу відповідних командирів або начальників, за відсутності поважних причин, самовільно залишив місце несення служби - тимчасовий пункт дислокації підрозділу гранатометного взводу 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 , який був розміщений у АДРЕСА_2 , та попрямував у невідомому напрямку, де проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби. Зброю і особисті засоби захисту при цьому військовослужбовець залишив на місці несення служби.

Після цього до 06.08.2022 проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

06.08.2022 ОСОБА_5 , маючи намір продовжити несення служби, добровільно прибув до тимчасового місця дислокації підрозділу в АДРЕСА_2 та повідомив про себе і вчинений ним злочин.

Окрім того, наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 19.09.2022 № 251 солдата ОСОБА_5 призначеного на посаду що стрільця-санітара 3 механізованого відділення 2 механізованого взводу 5 механізованої роти 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 (наказ № 292-РС від 18.09.2022 по особовому складу), визнано таким, що 19.09.2022 справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Солдат ОСОБА_5 будучи військовослужбовцем військової служби за призовом по мобілізації, перебуваючи на посаді стрільця-санітара 3 механізованого відділення 2 механізованого взводу 5 механізованої роти 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , 03.10.2022 вибув з місця служби - тимчасового місця розташування підрозділу 3 механізованого відділення 2 механізованого взводу 5 механізованої роти 2 механізованого батальйону ( АДРЕСА_3 ) та прибув до лікарняного закладу КНП «Міська клінічна лікарня №30» ХМР, за адресою АДРЕСА_4 , де проходив лікування по 13.10.2022.

13.10.2022 у денний час доби (більш точний час під час проведення досудового розслідування не встановлений), закінчивши лікування та виписавшись з КНП «Міська клінічна лікарня №30» XMP, за адресою АДРЕСА_4 , реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на ухилення від військової служби, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою незаконно ухилитися від неї, маючи об`єктивні можливості продовжувати несення служби, в умовах воєнного стану, не одержавши дозволу відповідних командирів або начальників, маючи намір та бажання ухилитись від несення військової служби, не з`явився на службу (у тимчасове місце розташування підрозділу у АДРЕСА_3 ) та попрямував у невідомому напрямку, де проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби. Зброю і особисті засоби захисту при цьому військовослужбовець залишив на місці несення служби.

28.10.2022 наказом командира військової частини НОМЕР_1 №290 від 28.10.2022 ОСОБА_5 виключено з усіх видів забезпечення військової частини у зв`язку із неповерненням військовослужбовця військової частини з лікувального закладу.

28.10.2022 наказом командира військової частини НОМЕР_1 №290 військовослужбовця ОСОБА_5 зараховано в розпорядження командира частини.

На цих підставах ОСОБА_5 висунуте обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407 КК України, які кваліфікуються як: самовільне залишення місця служби, вчинене в умовах воєнного стану особою, зазначеною в частині другій статті 407 КК України, тобто військовослужбовцем (крім строкової служби); нез`явлення вчасно на службу, без поважних причин, вчинене в умовах воєнного стану особою, зазначеною в частині другій статті 407 КК України, тобто військовослужбовцем (крім строкової служби).

При цьому, під час судового розслідування між прокурором Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил ОСОБА_3 , з одного боку, та обвинуваченим ОСОБА_5 , за участі його захисника ОСОБА_4 , з іншого боку 13.02.2023 р. укладено угоду про визнання винуватості, згідно умов якої сторони добровільно погодилися на формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ч. 5 ст. 407, ч. 5 ст. 407 КК України, яка ніким не оспорюється, зазначили істотні обставини для даного кримінального провадження та узгодили призначення покарання ОСОБА_5 з урахуванням ст. 69, ст. 62 КК України у виді тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців строком на два роки.

В зазначеній угоді передбачені та роз`яснені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, наслідки її невиконання.

Прокурор у судовому засіданні підтримав угоду про визнання винуватості з обвинуваченим.

В судовому засіданні обвинувачений визнав себе винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407, ч. 5 ст. 407 КК України за вище викладених обставин, просив суд затвердити укладену ним угоду про визнання винуватості.

Судом з`ясовано, що він повністю розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а саме: що він має право на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має право мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь; наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання.

Захисник в судовому засіданні наполягала на затвердженні угоди про визнання винуватості.

Суд, розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим, виходить з наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів .

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку (ч. 5 ст. 469 КПК України).

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у самовільне залишення місця служби, вчинене в умовах воєнного стану особою, зазначеною в частині другій статті 407 КК України, тобто військовослужбовцем (крім строкової служби), а також у злочині, передбаченому ч. 5 ст. 407 КК України, тобто у нез`явленні вчасно на службу, без поважних причин, вчинене в умовах воєнного стану особою, зазначеною в частині другій статті 407 КК України, тобто військовослужбовцем (крім строкової служби), яке згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Суд переконався, що укладення сторонами угоди про визнання винуватості є добровільним.

Крім того, обвинуваченому ОСОБА_5 зрозумілі наслідки укладення та затвердження зазначеної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, а також характер обвинувачення, в якому він визнав себе винуватим і вид покарання.

Обставиною, яка згідно зі ст. 67 КК України обтяжує покарання ОСОБА_5 , є вчинення злочину повторно.

Обставинами, які згідно зі ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_5 , суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Наявність щирого каяття підтверджується визнанням обвинуваченим в судовому засіданні своєї вини у вчиненому правопорушенні, висловлення жалю з приводу вчиненого.

Наявність активного сприяння розкриттю злочину підтверджується наданими суду матеріалами кримінального провадження (протокол додаткового допиту підозрюваного від 12.01.2023 р.).

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він раніше не судимий, за місцем служби характеризується позитивно, на обліку лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває.

Санкцією ч. 5 ст. 407 КК України передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Враховуючи наявність двох обставин, що пом`якшують покарання, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, приймаючи до уваги особу винного суд вважає правомірним при узгоджені сторонами кримінального провадження в угоді про визнання винуватості покарання обвинуваченому, застосування положення ч. 1 ст. 69 КК України та призначення покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 5 ст. 407 КК України у виді позбавлення волі на строк два роки.

Також суд вважає обґрунтованим застосування сторонами угоди положень ст. 62 КК України щодо заміни покарання у виді позбавлення волі на строк два роки покаранням у виді тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців на строк два роки.

Отже, зміст укладеної сторонами угоди про визнання винуватості відповідає вимогам КПК України, не суперечить інтересам суспільства, не порушує права, свободи та інтереси сторін, або інших осіб, очевидна можливість виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості з призначенням обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати відсутні.

Речові докази відсутні.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити раніше застосований - тримання під вартою.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили слід залишити раніше застосований.

На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 374, 475 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду від 13 лютого 2023 року про визнання винуватості, укладену у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000834 від 08.10.2022 року, між прокурором Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , за участі захисника ОСОБА_4 .

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407 КК України та призначити йому покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі на строк два роки.

На підставі ст. 62 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк два роки замінити на покаранням у виді тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців на строк два роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з дня набрання вироком законної сили, зарахувавши у строк відбуття покарання час тримання його під вартою із розрахунку день попереднього ув`язнення за день тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців, починаючи з 21 грудня 2022 року.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити раніше застосований - тримання під вартою.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку:

- обвинуваченому, виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України, угода не може бути укладена.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1