Справа № 471/723/22
Провадження № 1-кс/467/98/22
УХВАЛА
Іменем України

07.12.2022 року Суддя Арбузинського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 (у режимі відеконференції), розглянувши заяву захисника підозрюваного ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_4 про відвід слідчого судді

В С Т А Н О В И В:

Захисником підозрюваного ОСОБА_5 ОСОБА_4 09 листопада 2022 року до Братського районного суду Миколаївської області подано заяву про відвід слідчого судді ОСОБА_6 по розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 000034, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26 травня 2022 року з посиланням на те, що слідчий суддя ОСОБА_6 не може брати участь у розгляді даної справи та підлягає відводу, оскільки слідчий суддя Братського районного суду Миколаївської області ОСОБА_6 вже неодноразово розглядала клопотання сторони обвинувачення та приймала судові рішення про застосування заходів забезпечення в цьому кримінальному провадженні: накладення арешту на майно ТОВ «Карпатнафтохім» та KARPATY CHEMICAL B. V., задовольняючи клопотання сторони обвинувачення слідчий суддя прийшла до переконання, що кримінальне правопорушення було вчинено, при цьому наявність обґрунтованої підозри є предметом доказування при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, тому вирішення питання про арешт майна та про обрання запобіжного заходу є однопредметними з точки зору доказування обґрунтованої підозри. Слідчий суддя ОСОБА_6 ще до розгляду вказаного клопотання переконана у наявності обґрунтованої підозри у даному кримінальному провадженні. Слідчим суддею клопотання про обрання запобіжного заходу прокурору не повернуто, а, навпаки, призначено його розгляд, незважаючи на те, що клопотання не відповідає вимогам ст. 184 КПК України. Підозрюваного не повідомлено про розгляд справи судовим викликом, йому не вручене клопотання та додані до нього матеріали. Сторона обвинувачення вдалася до штучної зміни підслідності справи з належного органу досудового розслідування (підрозділ детективів Бюро економічної безпеки України) на неналежний орган досудового розслідування (слідчий відділ відділення поліції №1 Вознесенського районного управління поліції в Миколаївській області). Знаючи про те, що у Братському районному суді Миколаївської області працює одна суддя ОСОБА_6 , сторона обвинувачення у ручному режимі передала вирішення всіх процесуальних питань одній конкретній судді ОСОБА_6 . Абсолютно очікувано, що слідча суддя задовольняє всі клопотання сторони обвинувачення, задовольнить і це клопотання.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 10 листопада 2022 року справу направлено на розгляд до Арбузинського районного суду Миколаївської області.

Захисник у судовому засіданні заяву про відвід слідчого судді ОСОБА_6 підтримав.

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви про відвід слідчому судді, посилаючись на відсутність сумнівів у об`єктивності судді.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши учасників процесу, приходжу до наступного.
Судова влада в Україні відповідно до конституційних засад поділу влади здійснюється незалежними та безсторонніми судами, утвореними законом, а суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ст. 1-2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).
Відповідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», правосуддя в Україні здійснюється виключно судами та відповідно до визначених законом процедур судочинства, а згідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та законних інтересів незалежним і безстороннім судом, утвореним відповідно до закону, що також закріплено і в ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків.
Вичерпний перелік підстав, за наявності яких суддя безумовно підлягає відводу, визначений пунктами 1, 2, 5 ч.1 ст. 75 та ст. 76 КПК України.
Зокрема, суддя не може брати участь у кримінальному провадженні:
- якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача (п.1 ч.1 ст. 75 КПК України);
- якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник (п.2 ч.1 ст. 75 КПК України);
- у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи (п.5 ч.1 ст. 75 КПК України).
Згідно до пунктів 3, 4 ч.1 ст.75 КПК України суддя не може брати участь у кримінальному провадженні, якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження, а також за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.
При вирішенні цих заяв, суддя керується положеннями кримінального процесуального законодавства України, а також ураховує практику Європейського суду з прав людини.
ЄСПЛ у своїх рішеннях неодноразово вказував на існування двох елементів безсторонності суду: суб`єктивної, яка полягає у тому, щоб жоден із його членів відкрито не проявляв упередженість та особисту зацікавленість, а також об`єктивної, що передбачає існування достатніх гарантій, щоб виключити будь-які сумніви щодо цього.
Так, у справі за заявою Мироненка і Мартиненка проти України Європейський суд з прав людини зазначив, що згідно з усталеною практикою Суду наявність безсторонності суду має визначатися для цілей п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див. у справі Фей проти Австрії, Ветштайн проти Швейцарії). У кожній окремій справі слід визначити чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та сутність, що свідчать про те, що суд є безстороннім (див. у справі Пуллар проти Сполученого королівства).
Суб`єктивний критерій полягає у з`ясуванні особистих переконань конкретного судді у певній справі. Оскільки доказів протилежного не надано, то по суб`єктивному критерію особиста безсторонність слідчого судді презюмується. Щодо об`єктивного критерію оцінки неупередженості, то необхідно визначити, поза межами особистої поведінки судді, чи немає підтверджених фактів, які могли б спричинити сумніви щодо неупередженості судді.
Суддя не вважає заяву про відвід судді безумовною підставою для відсторонення судді від участі у кримінальному провадженні. При вирішенні питання про те, чи існують обґрунтовані причини вважати, що вимог щодо неупередженості не було дотримано, точка зору сторони є важливою, але не є вирішальною. Вирішальним є те, чи таке побоювання може бути об`єктивно виправданим (рішення Європейського суду з прав людини у справі Клейн та інші проти Нідерландів).
Особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (див. у справі Ветштайн проти Швейцарії).
Неупередженість є ключовою характеристикою судді, головною ознакою судової влади та основою судового процесу і вважається очевидним фактом. Презумпція неупередженості має значну вагу. Особа, яка заявляє про упередженість, повинна бути здатна довести реальну або очевидну відсутність неупередженості у судді.
У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім. Наведе свідчить про те, що підстави для відводу судді можуть бути оціночною категорією, що з одного боку дає змогу реалізувати конституційну засаду незалежного розгляду справи суддею, а з іншого боку, є площиною для зловживань з боку недобросовісних учасників. Сумнів у безсторонності судді повинен бути розумним, інакше будь-який судовий процес можна було б перетворити у безкінечну недовіру до суду та відповідно змін його складу.
На думку судді, не може бути підставою для відводу слідчого судді заява, яка містить лише припущення про існування обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді, не підтверджених жодними належними і допустимими доказами. Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, в ухвалах від 10 травня 2018 року (справа №800/592/17) та від 1 жовтня 2018 року (справа №9901/673/18). Також, Верховний Суд вважає відвід завідомо безпідставним, якщо у заяві про відвід відсутні будь-які докази, які свідчили б про необ`єктивність чи упередженість судді щодо заявника, тобто підстави для відводу ґрунтуються на власних припущеннях заявника, або якщо підставою для відводу є непогодження сторони з процесуальними рішеннями судді. Наприклад, в ухвалі від 18 грудня 2018 року у справі №910/2968/18 Верховний Суд визнав відвід завідомо безпідставним, а його заявлення зловживанням процесуальними правами, оскільки вказаний відвід по суті «є висловленням незгоди з процесуальним рішенням Верховного Суду після того, як суд мотивував таке рішення». Крім цього, згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 «Про незалежність судової влади» від 13 червня 2007 року, процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом, відповідно, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.
Позиція заявника щодо відводу з підстав того, що слідчий суддя ОСОБА_6 двічі розглядала по вказаному кримінальному провадженню клопотання про арешт майна, які задовольнила, а наразі у її провадженні перебуває клопотання про обрання запобіжного заходу, по якому, на думку заявника, вона теж винесене позитивне рішення по суті є формою прояву незгоди заявника із попередніми процесуальними рішеннями, винесеними слідчим суддею в межах одного кримінального провадження, внаслідок якої у заявника, за його словами, виникло враження щодо упередженості судді ОСОБА_6 .
Суддя не погоджується з твердженням заявника про те, що слідча суддя ОСОБА_6 ще до розгляду вказаного клопотання переконана у наявності обґрунтованої підозри у даному кримінальному провадженні, виходячи з наступного.
Питання щодо порядку накладення арешту слідчим суддею розглядається у відповідності до вимог ст. ст. 170 - 173 КПК України, якими передбачено, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, перетворення, знищення, відчуження. Тобто, при розгляді клопотання про накладення арешту слідчим суддею не вирішується питання про обґрунтованість підозри.
Також, з долучених до заяви про відвід копій ухвал слідчого судді ОСОБА_6 про накладення арешту на майно по даному кримінальному провадженню не вбачається того, щоб слідчий суддя виразила власну думку як слідчий суддя про обґрунтованість підозри у кримінальному провадженніабо прийшла до переконання, що кримінальне правопорушення було вчинено.

За такого, такі доводи заявника не доводяться об`єктивно, а тому мають розцінюватись лише як припущення.
Відповідно до ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд та віднесені до його повноважень цим Кодексом.
Слід зазначити, що процесуальне рішення прокурора по справі від 28 вересня 2022 року про доручення здійснення досудового розслідування кримінального правопорушення іншому органу досудового розслідування, а саме: слідчому відділу відділення поліції № 1 Вознесенського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області по вказаному вище кримінальному провадженню не може піддаватися оцінці суддею, який розглядає заяву про відвід слідчого судді.

Необхідно зазначити і те, що ухвала Печерського районного суду м. Києва про скасування постанови заступника Генерального прокурора ОСОБА_7 від 28 вересня 2022 року про доручення здійснення досудового розслідування кримінального правопорушення слідчому відділу відділення поліції № 1 Вознесенського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області була винесена 17 листопада 2022 року, тобто після подачі заяви про відвід слідчого судді (09 листопада 2022 року), а тому обставини, встановлені у ній, не можуть бути підставою для відводу слідчого судді по розглядаємій справі, поскільки виникнули пізніше, ніж подана заява про відвід.
Крім цього, процесуальні дії слідчого судді ОСОБА_6 щодо невручення копії клопотання про обрання запобіжного заходу підозрюваному і його захиснику, неповідомлення їх про дату, час та місце судового засідання, надіслання останнім повідомлення про те, що розгляд даного клопотання можливий у їхню відсутність не можуть бути підставою для відводу слідчого судді, а можуть слугувати підставою для перегляду таких дій чи бездіяльності в апеляційному порядку.

Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком не допускається, що підтверджується правовою позицією Конституційного Суду України, викладеної у Рішенні у справі №2-рп/2011 від 11 березня 2011 року, у відповідності до якої оцінка процесуальним діям судді може даватись тільки судами апеляційної чи касаційної інстанцій.
Таким чином, на переконання судді, відсутні підстави стверджувати про існування у цій справі обставин, які викликають сумнів у неупередженості та об`єктивності слідчого судді Братського районного суду Миколаївської області ОСОБА_6 .
За зазначених обставин, подана заява про відвід слідчого судді Братського районного суду Миколаївської області ОСОБА_6 не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 75, 76, 80, 81, 372 КПК України

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви захисника підозрюваного ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_4 про відвід слідчого судді Братського районного суду Миколаївської області ОСОБА_6 відмовити.

Суддя ОСОБА_1