В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 348/2343/22

Провадження № 1-кп/348/158/23

16 лютого 2023 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасників кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

представника потерпілого- адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Надвірна кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000215 від 23.07.2022 за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Коломия Івано-Франківської області, з вищою освітою, одруженого, який має на утриманні двох неповнолітніх дітей, працюючого на посаді старшого інженера Коломийської дільниці кабельних мереж служби кабельних мереж АТ «Прикарпаттяобленерго», який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 286, ч.1 ст. 135 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_7 , керуючи транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілого та завідомо залишив його без допомоги, коли той перебував у небезпечному для життя стані і був позбавлений можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок безпорадного стану через отримані тілесні ушкодження.

Кримінальні правопорушення вчинено за таких обставин.

23.07.2022 приблизно в 00 годин 50 хвилин, в темну пору доби, суху погоду обвинувачений ОСОБА_7 , керуючи автомобілем марки Fiat Doblo, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався ділянкою автодороги Т-0905 Делятин - Раківчик, що по вул. Незалежності у смт. Ланчин Надвірнянського району Івано-Франківської області у напрямку с. Раківчик. Дана ділянка дороги для двох напрямків руху, має по одній смузі для руху в кожному напрямку, не освітлюється вуличним освітленням.

У цей час на проїзній частині смуги руху автомобіля марки Fiat Doblo, у горизонтальному положенні знаходився потерпілий ОСОБА_9

Рухаючись прямою ділянкою дороги, обвинувачений ОСОБА_7 проявив неуважність, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху не урахував дорожню обстановку, стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, маючи об`єктивну можливість завчасно виявити перешкоду для руху у вигляді лежачого пішохода ОСОБА_9 , своєчасно не вжив заходів до зменшення швидкості руху транспортного засобу, аж до його зупинки, або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, унаслідок чого допустив наїзд на пішохода ОСОБА_9 .

При цьому обвинувачений ОСОБА_7 порушив вимоги Правил дорожнього руху України, а саме:

п. 1.5., згідно якого, дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

п. 1.10., в частині визначення поняття "перешкода для руху" - нерухомий об`єкт у межах смуги руху транспортного засобу або об`єкт, що рухається попутно в межах цієї смуги (за винятком транспортного засобу, що рухається назустріч загальному потоку транспортних засобів) і змушує водія маневрувати або зменшувати швидкість аж до зупинки транспортного засобу;

п. 2.3., в якому зазначено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху;

п. 12.1., у відповідності до якого, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним;

п. 12.3., який зобов`язує водія в разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

У результаті порушення обвинуваченим ОСОБА_7 Правил дорожнього руху України відбулася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої пішохід ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження у вигляді поєднаної закритої тупої травми грудної клітки та її органів, органів черевної порожнини та позачеревинного простору, обох рук, правої ноги, з множинними забоями та розривами внутрішніх органів, переломами кісток скелету, і призвела до розвитку тяжкого травматичного шоку, від яких на місці події наступила його смерть.

Своїми діями, які виразилися в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_9 , обвинувачений ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України.

Крім того, 23 липня 2022 року приблизно о 00 годин 50 хвилин, обвинувачений ОСОБА_7 , керуючи автомобілем марки Fiat Doblo, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухаючись ділянкою автодороги Т-0905 Делятин - Раківчик, що по вул. Незалежності у смт. Ланчин Надвірнянського району Івано-Франківської області у напрямку с. Раківчик, на проїзній частині смуги руху автомобіля, вчинив наїзд на потерпілого ОСОБА_9 .

Після наїзду на пішохода ОСОБА_9 обвинувачений ОСОБА_7 , в порушення вимог п. п. 2.10 а), г) Правил дорожнього руху, достовірно знаючи, що такими своїми діями він поставив потерпілого у небезпечний для життя стан, маючи можливість для надання допомоги, не виконав свого громадянського обов`язку, що покладений на нього законом і загальновизнаними нормами моралі: не переконався чи потребує потерпілий допомоги, не вжив можливих заходів для надання йому домедичної допомоги, не викликав бригаду екстреної (швидкої) медичної допомоги та не відвіз потерпілого до найближчого лікувального закладу своїм транспортним засобом, а умисно залишив його у небезпечному для життя стані та не зупиняючись, автомобілем покинув місце події.

Своїми діями, які виразились у завідомому залишенні без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження, якщо той, хто залишив без допомоги, мав змогу надати йому допомогу, а також у разі, коли він сам поставив потерпілого ОСОБА_9 в небезпечний для життя стан, ОСОБА_7 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 135 КК України.

У сукупності ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286 та ч. 1 ст.135 КК України.

Потерпілий ОСОБА_5 у судовому засіданні 17.01.2023 подав письмову заяву про закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення за ч. 1 ст. 135 КК України у зв`язку з відмовою від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, оскільки жодних претензій до обвинуваченого він не має, вони з ним примирилися. Подану ним заяву підтримав, просив задовольнити, також підтвердив, що жодних претензій до обвинуваченого він не має, моральна та матеріальна шкода йому відшкодована.

Представник потерпілого адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні 17.01.2023 підтримав подану заяву потерпілого ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення за ч. 1 ст. 135 КК України у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення.

В подальшому потерпілий та представник потерпілого адвокат ОСОБА_6 подали заяви про проведення судового засідання за їх відсутності.

Учасники судового розгляду на участі потерпілого та його представника не наполягали, тому подальший розгляд справи проведено за їх відсутності.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення за ч. 1 ст. 135 КК України відносно обвинуваченого ОСОБА_7 .

Обвинувачений ОСОБА_7 та захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_8 у судовому засіданні не заперечували проти закриття кримінального провадження за ч.1 ст. 135 КК України.

Заслухавши думку учасників судового провадження, суд розглянувши заяву потерпілого про закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення за ч. 1 ст. 135 КК України у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення, прийшов до наступних висновків.

Відповідно до п.7 частини 1 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо потерпілий, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, крім кримінального провадження щодо кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.477 КПК України дане кримінальне провадження в частині ч. 1 ст. 135 КК України є кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення.

Проаналізувавши наявні обставини та відповідні їм норми процесуального права, суд дійшов висновку, що дане кримінальне провадження в частині ч. 1 ст. 135 КК України у формі приватного обвинувачення відносно ОСОБА_7 підлягає закриттю на підставі абз.2 ч.7 ст.284 та п.7 ч.1 ст.284 КПК України.

Щодо обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, суд зазначає наступне.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 дав показання, якими підтвердив усі фактичні обставини пред`явленого йому обвинувачення, вину у вчиненні інкримінованого йому діяння, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України визнав повністю, щиро розкаявся та просив суд не призначати покарання, пов`язане із позбавленням волі. Зазначив, що заподіяну шкоду потерпілому він відшкодував, щиро шкодує про вчинене, неодноразово просив вибачення у родини потерпілого, йому дуже прикро за скоєне.

Потерпілий ОСОБА_5 у судовому засіданні 17.01.2023 також подав письмову заяву, в якій зазначив, що на даний час обвинуваченим повністю відшкодовано йому як потерпілому матеріальну та моральну шкоду, вони примирилися, а тому просить суд при вирішенні питання про обрання міри покарання обвинуваченому, врахувати цю обставину та обрати йому покарання найбільш м`яке, яке не буде пов`язане із позбавленням волі.

Суд відповідно до ст. 349 ч.3 КПК України за згодою учасників судового провадження визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши перед цим, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин, сумнів у добровільності їх позиції не має, їм роз`яснено, що вони в такому випадку будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Це узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з якими суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Враховуючи викладене, суд, заслухавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, дійшов до висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті доведена повністю.

При цьому, суд вважає, що дії ОСОБА_7 правильно кваліфіковано за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Висновок суду про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення та правильність кваліфікації його дій сторонами не оспорюються.

Відповідно до статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.

При призначенні покарання обвинуваченому суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує тяжкість вчиненого злочину, а також роз`яснення, що містяться п. 20, 21 Постанови Пленуму ВСУ №14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», відповідно до яких при призначенні покарання за відповідною частиною ст.286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, але й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб, а також обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, та особу винного.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнає щире каяття у вчиненому, оскільки обвинувачений повністю визнає свою вину, щиро розкаявся перед судом, попросив вибачення у потерпілого та добровільне відшкодування заподіяної шкоди потерпілому.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_7 виду та міри покарання, суд виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання та враховує характер скоєного ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, обставини вчинення кримінального правопорушення, внаслідок якого загинув ОСОБА_9 , особу обвинуваченого, який є одруженим, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, має постійне місце роботи, його позитивні характеристики за місцем роботи, проживання та від інших установ на території Коломийської міської ради Івано-Франківської області, має стійкі соціальні зв`язки, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий, та враховує обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, добровільне відшкодування шкоди потерпілому до постановлення вироку та думку останнього, який просив призначити обвинуваченому найбільш м`яке, не пов`язане із позбавленням волі покарання.

Крім того, суд враховує висновок, викладений у Постанові ВС від 08.09.2022 у справі № 297/1253/17, відповідно до якого, той факт, що небезпеку для руху, а саме перебування пішохода в стані алкогольного сп`яніння на проїжджій частині дороги, створено внаслідок власної протиправної поведінки пішохода, не звільняє водія від виконання вимог ПДР, однак таку обставину повинні врахувати суди під час обрання заходів кримінально-правового впливу, зокрема звільнення особи від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК, у сукупності з іншими обставинами та даними про особу засудженого.

Обвинувачений не вчинив кримінальне правопорушення у стані обмеженої осудності.

Обставини, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження, чи є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності відсутні.

З урахуванням всіх вказаних обставин в їх сукупності, особи обвинуваченого, думки потерпілого щодо можливості призначення найбільш м`якого покарання, не пов`язаного із позбавленням волі, беручи до уваги думку державного обвинувачення, суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого з обранням основного покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті, передбаченої ч. 2 ст. 286 КК України, за якою кваліфіковано його дії, із наданням на підставі ст. 75 КК України іспитового строку і покладенням на нього обов`язків у відповідності до ст. 76 КК України. На думку суду саме таке покарання буде відповідати ступеню тяжкості вчиненого злочину, конкретним обставинам, встановленим під час розгляду кримінального провадження, даним про особу обвинуваченого. Цей вид покарання буде справедливим для виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 , сприятиме попередженню вчиненню нових злочинів та відповідатиме принципу індивідуалізації покарання.

Вирішуючи питання щодо додаткового покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд бере до уваги особу винного, вчинення ним вперше, хоча й тяжкого, але необережного злочину, те що дійсно обвинуваченим було порушено Правила дорожнього руху, але ДТП сталося також через поведінку потерпілого, який перебував на проїзній частині смуги руху в темну пору доби, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, дружину, яка не працює, враховуючи й те, що сам потерпілий не бажає суворої кари обвинуваченому, суд вважає за можливе не застосовувати до обвинуваченого ОСОБА_7 додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, передбачене санкцією ч. 2 ст. 286 КК України.

Арешт, накладений ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 27.07.2022 на речові докази, відповідно до положень ч.4 ст. 174 КПК України слід скасувати.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Питання про речові докази слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.

На підставі ч. 2 ст. 124 КПК України з ОСОБА_7 на користь держави підлягають стягненню документально підтвердженні витрати на залучення експертів, пов`язані з проведенням у даному кримінальному провадженні: молекулярно-генетичної експертизи № СЕ-19/109-22/8919-БД від 28.10.2022, вартість проведення якої становить 3358,19 грн.; молекулярно-генетичної експертизи № СЕ-19/109-22/8921-БД від 28.11.2022 5679,29 грн.; молекулярно-генетичної експертизи № СЕ-19/109-22/8920-БД від 01.12.2022 -1422,27 грн.; судової інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/109-22/8401-ІТ від 23.09.2022 за експертною спеціальністю 10.2 - дослідження технічного стану транспортного засобу -1510,24 грн.; судової інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/109-22/8400-ІТ від 29.09.2022 за експертною спеціальністю 10.4 - транспортно-трасологічне дослідження 1510,24 грн.; судової інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/109-22/9496-ІТ від 06.10.2022 за експертною спеціальністю 10.1 - дослідження обставин та механізму ДТП 1510,24 грн., на загальну суму 14990,47 грн.

Достатніх підстав для зміни, скасування чи обрання іншого запобіжного заходу ОСОБА_7 судом не встановлено, а, отже, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту до вступу вироку в законну силу слід залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 91, 94, п.7 ч.1 ст. 284, абз.2 ч.7 ст.284, 370, 374, 394-395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Кримінальне провадження №0000215 відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України - закрити у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

На підставі ст.76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_7 наступні обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишити раніше обраний у виді домашнього арешту.

Арешт на автомобіль марки Fiat Doblo, державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , чохол з рульового колеса вказаного автомобіля; пару туфель, шкарпетку, частину ременя, три гумові деталі, уламок пластмаси, два металеві уламки, пластмасову деталь, накладений ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 27.07.2022 - скасувати.

Після набрання вироком законної сили речові докази:

- автомобіль марки Fiat Doblo, державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , який зберігається на території Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області, та чохол з рульового колеса вказаного автомобіля, який переданий на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області - повернути власнику ОСОБА_10 ;

- пару туфель, які передані на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області - повернути потерпілому ОСОБА_5 ;

- шкарпетку, частину ременя, три гумові деталі, уламок пластмаси, два металеві уламки, пластмасову деталь, одяг трупа ОСОБА_9 , змиви нашарування органічної тканини та плям РБК з автомобіля Fiat Doblo, державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , які передані на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області -знищити.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати за проведення судових експертиз у розмірі 14990,47 грн. (чотирнадцять тисяч дев`ятсот дев`яносто) грн. 47 коп.

На вирок може бути подана апеляція до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а копія вироку обвинуваченому та прокурору підлягає врученню негайно після проголошення.

Суддя: ОСОБА_1