Справа № 352/1617/22
Провадження № 1-кп/352/261/22
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2022 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську об`єднане кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000053 від 27.02.2022 р. та за № 0000195 від 09.09.2022 р. про обвинувачення :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вістря, Монастириського району, Тернопільської області, без постійного місця реєстрації та проживання, неофіційно працюючого різноробочим на приватних новобудовах, не одруженого, утриманці відсутні, з середньою освітою, українця, громадянки України, військовозобов`язаного, депутатам будь-якої не обирався, раніше судимого: 06.10.2004 р. Тлумацьким районним судом, Івано-Франківської області за ст.. 187 ч. 4 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк вісім років з конфіскацією майна, 25.05.2011 р. постановою Вінницького райсуду не відбуту частину покарання у виді позбавлення волі замінено покаранням у виді обмеження волі на строк сім місяців два дні, 30.09.2011 р. умовно-достроково звільнений з не відбутою частиною покарання строком два місяці сімнадцять днів; 14.08.2013 р. Івано-Франківським міським судом за ст.. 309 ч. 1 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 1000 грн., яке ухвалою Івано-Франківського міського суду від 07.03.2014 р. замінено на покарання у виді 58 годин громадських робіт, яке 10.06.2019 р. відбув повністю, якому пам`ятка про його права та обов`язки вручена під розписку, у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в :

підсудний ОСОБА_4 , повторно вчинив таємне викрадення чужого майна. Крім того, підсудний ОСОБА_4 , повторно вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна.

Вказані злочини підсудний вчинив при таких обставинах:

05.02.2022р. приблизно о 12:30 год., підсудний ОСОБА_4 , маючи незняту та не погашену судимість за скоєння корисливого злочину, прийшов в гості до свого знайомого ОСОБА_5 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , де на подвір`ї побачив велосипед марки «Firestorm», синього кольору, номер рами НОМЕР_1 , та в цей час у нього виник злочинний умисел на заволодіння майном ОСОБА_5 шляхом крадіжки.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, розуміючи, що між ним та ОСОБА_5 були довірливі взаємовідносини, з метою отримання доступу до майна потерпілого та його подальшого викрадення, попросив у ОСОБА_5 передати йому у безоплатне короткострокове користування вищевказаний велосипед нібито для поїздки до м.Івано-Франківська. При цьому, обвинувачний запевнивнив потерпілого, що поверне йому велосипед ввечері цього ж дня, хоча насправді наміру повертати велосипед дійсному власнику ОСОБА_4 не мав.

Не підозрюючи про злочинні наміри ОСОБА_4 , потерпілий ОСОБА_5 передав свій велосипед ОСОБА_4 після чого останній разом із велосипедом покинув територію житлового господарства ОСОБА_5 , тобто у такий спосіб обвинувачений таємно викрав належний потерпілому велосипед, яким надалі розпорядився на власний розсуд, а саме реалізував його ОСОБА_6 за грошові кошти у сумі 100 (сто) гривень.

У результаті умисних протиправних дій ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_5 заподіяно матеріальну шкоду на загальну суму 4133 грн.

Продовжуючи свої неправомірні дії, ОСОБА_4 24.02.2022 р. приблизно о 16 год. знаходився по АДРЕСА_2 у господарському приміщенні свиноферми, будівництво якого не завершено, де побачив декілька рулонів зварної оцинкованої сітки, що належить потерпілому ОСОБА_7 , яку вирішив таємно викрасти.

Реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, один рулон викраденої зварної оцинкованої сітки довжиною 15 м та висотою 1,5 м, розмір вічка 30мм х 30мм, вартістю 1197,00 грн. погрузив на власний велосипед та виїхавши за межі території свиноферми розпочав рух в напрямку власного помешкання.

Однак, виконавши всі дії, які вважав за необхідне для доведення неправомірного діяння до кінця, ОСОБА_4 злочин не закінчив з причин, які не залежали від його волі, оскільки був затриманий працівниками поліції.

Внаслідок своїх неправомірних дій ОСОБА_4 намагався викрасти один рулон викраденої зварної оцинкованої сітки довжиною 15 м та висотою 1,5 м, розмір вічка 30мм х 30мм та заподіяти потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду в розмірі 1197,00 грн.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_4 свою вину у вчиненні пред`явлених йому в обвинувальних актах злочинів визнав повністю, в скоєному щиро розкаявся і вибачившись перед потерпілими дав суду показання, в яких повністю підтвердив обставини скоєних ним кримінальних правопорушень вищенаведених у вироку. Також суду показав, що дуже шкодує за наслідками скоєного. Йому соромно за скоєне перед потерпілими та односельчанами, оскільки намагався позицінував себе серед останніх ввічливим та добропорядним односельчанином. Підсудний просить суд суворо його не карати та при призначенні покарання врахувати, що неправомірні діяння скоїв внаслідок надзвичайно скрутного матеріального становища, а всі заподіяні потерпілим матеріальні збитки відшкодував в повному обсязі в добровільному порядку.

Потерпілі ОСОБА_5 та ОСОБА_7 подали суду письмові заяви, змістом яких стверджується, що ОСОБА_4 повністю відшкодував спричинену їм злочинами шкоду, жодних претензій до останнього не мають. Просять суд суворо обвинуваченого не карати та не призначати йому покарання пов`язане з ізоляцією від суспільства. Окрім того, просили кримінальне провадження розглядати за їх відсутності.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні вину визнав повністю, а також те, що він не оспорює фактичні обставини вказані в обвинувальних актах, правильно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні інших доказів, розуміє неможливість в подальшому оскаржувати дані фактичні обставини в апеляційному порядку, а тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, дослідження доказів відносно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, судом визнано недоцільним та обмежено обсяг доказів, що підлягають дослідженню, допитом підсудного та дослідженням доказів, які характеризують його особу. Обвинувачений та учасники процесу не заперечували проти обмеженого порядку дослідження доказів, при цьому суд переконався, що останні правильно розуміють зміст ст. 349 КПК України.

Таким чином, оцінивши та проаналізувавши здобуті в судовому засіданні всі докази по даному кримінальному провадженню їх сукупності з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, суд приходить до переконання, що дії ОСОБА_4 правильно кваліфіковано за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, так як він повторно вчинив таємне викрадення чужого майна. Крім того, підсудний ОСОБА_4 , повторно вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна.

У ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 р. «Про виконання рішеньта застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі Суд) передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

При цьому суд обгрунтовано посилається на практику Європейського суду з прав людини, який у своєму рішенні у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав людини, суд при призначенні покарання обвинуваченому, відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує характер і ступінь суспільної небезпечності скоєного злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також те, що покарання має бути необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, як і те, що згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Обтяжуючі відповідальність підсудного обставини відсутні.

До пом`якшуючих обставин суд відносить те, що підсудний в скоєному щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочинів, заподіяні потерпілим своїми неправомірними діяннями збитки відшкодував в повному обсязі в добровільному порядку.

Крім того, вирішуючи питання про призначення підсудному покарання, суд враховує думку потерпілих щодо несуворості міри покарання, яке слід призначити ОСОБА_4 , як і те, що останній вкрай негативно ставиться до вчиненого, неправомірні діяння скоїв внаслідок надзвичайно скрутного матеріального становища, працюючи хоч і неофіційно проте займаються суспільно-корисною працею, на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, зі слів має незадовільний стан здоров`я, раніше судимий.

Таким чином, беручи до уваги всі вищеперелічені обставини, дані про особу обвинуваченого, суд приходить до переконання, що для виправлення, перевиховання ОСОБА_4 та попередження скоєння ним нових злочинів, його слід ізолювати від суспільства, призначивши покарання у виді арешту.

На переконання суду, призначене покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідає також принципу співрозмірності конкретних злочинних діянь, вчиненого ним, з покаранням призначеним останньому.

Цивільний позов в даному кримінальному провадженню не заявлявся.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу обвинуваченому ОСОБА_8 слід залишити без змін - тримання під вартою

Питання про речові докази та питання відшкодування судових витрат понесених на залучення експертів, суд вирішує відповідно до вимог ст.ст. 100, 124 КПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 342 -376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочинів передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання :

за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України - у виді арешту строком на чотири місяці;

за ч. 2 ст. 185 КК України - у виді арешту строком на шість місяців.

Згідно ст. 70 КК України, остаточно визначити покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням, у виді арешту строком на шість місяців.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу обвинуваченому ОСОБА_4 залишити без змін - тримання під вартою, а строк відбуття покарання обчислювати з моменту фактичного затримання з 31.08.2022 р., зарахувавши при цьому термін його попереднього ув`язнення в строк відбуття покарання, виходячи з розрахунку, у відповідності до вимог ст. 72 ч. 5 КК України, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день арешту.

Речові докази по даному кримінальному провадженню - повернути за приналежністю потерпілим ОСОБА_7 та ОСОБА_5 .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 1887,70 грн. понесених Івано-Франківським КНДІСЕ судових витрат на проведення судових товарознавих експертиз.

Цивільний позов в даному кримінальному провадженню не заявлявся.

На вирок протягом 30 днів з моменту його проголошення може бути подана апеляційна скарга до судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду через Тисменицький районний суд.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги, якщо така скарга не буде подана учасниками провадження у вказаний строк. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку суду вручити прокурору та обвинуваченому негайно, після його проголошення.

Суддя ОСОБА_9