Справа № 509/4090/22
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2023 року смт.Овідіополь

Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000981 від 22.12.2017 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ліман Татарбунарського району Одеської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, раніше судимого: 15.02.2005 року Татарбунарським районним судом Одеської області за ч.3 ст. 185, ст. 304 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки; 28.09.2006 року Татарбунарським районним судом Одеської області за ч.2 ст. 286, ст. 71 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком на 5 років; 25.08.2008 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області за ч.2 ст. 186, ст. 71 КК України до 6 років позбавлення волі, 20.09.2011 року звільнений від відбування покарання умовно-достроково, невідбутий строк покарання 1 рік 11 місяців 5 днів; 02.07.2013 року Болградським районним судом Одеської області за ч.2 ст. 309, ст. 71 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 146, ч.3 ст. 187, ч.3 ст. 289 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

13 серпня 2012 року, приблизно о 10:00 годині обвинувачений ОСОБА_4 та ОСОБА_6 (особа, засуджена в даному кримінальному провадженні вироком Іллічівського міського суду Одеської області від 07.11.2019 року) прибули до місця проживання ОСОБА_7 - будинку АДРЕСА_3 , де на прохання останньої приблизно до 14:00 години проводили роботи по прополці трави біля будинку. По закінченню робіт ОСОБА_7 розрахувалась з ОСОБА_4 та ОСОБА_6 за виконану ними роботу, заплативши їм 200 гривень та пригостивши їх обідом і пивом. Після того, обвинувачений ОСОБА_4 та ОСОБА_6 покинули будинок, в якому проживає ОСОБА_7 .

Того ж дня, приблизно о 23 год. 30 хв., обвинувачений ОСОБА_4 і ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на орендованій квартирі за адресою: АДРЕСА_4 , знаючи про те, що ОСОБА_7 проживає в будинку сама, оцінивши обстановку в будинку, запропонував ОСОБА_6 , який також перебував у стані алкогольного сп`яніння, вчинити напад на ОСОБА_7 з метою зазолодіиня її майном. При цьому, обвинувачений ОСОБА_4 запропонував ОСОБА_8 взяти з собою ножі для залякування ОСОБА_7 і одягнути на руки шкарпетки з метою приховування слідів злочину. ОСОБА_6 дав свою згоду на вчинення злочину за планом, запропонованим обвинуваченим ОСОБА_4 .

Далі, приблизно о 23 год 30 хв. того ж дня обвинувачений ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, за попередньою змовою між собою, з корисливих мотивів, з метою нападу на ОСОБА_7 та заволодіння її майном, взявши з собою ножі і одягнувши на руки шкарпетки, прибули до місця проживання ОСОБА_7 - будинку АДРЕСА_3 .

Переступивши через огорожу будинку, обвинувачений ОСОБА_4 і ОСОБА_6 поникли на територію домоволодіння, після чого через відкрите вікно з москітною сіткою, яку ОСОБА_4 попередньо зняв, проникли в приміщення будинку.

Вільно орієнтуючись у будинку, обвинувачений ОСОБА_4 і ОСОБА_6 пройшли на кухню, розташовану на першому поверсі, де взяли рушники для зв`язування ОСОБА_7 , після чого піднялись на другий поверх.

Обвинувачений ОСОБА_4 , пройшовши в спальню, де на дивані спала потерпіла, з метою запобігання привертання уваги з вулиці, закрив вікно, після чого скоїв напад на ОСОБА_7 - сів зверху на останню, сильно придавивши їй грудну клітину. З метою придушення опору потерпілої обвинувачений ОСОБА_4 засунув у рот ОСОБА_7 кляп, після чого зв`язав її руки, потім поклав подушку на обличчя і почав душити потерпілу. ОСОБА_6 в цей в цей момент зв`язав ноги потерпілої. Після чого, забравши подушку з обличчя ОСОБА_7 , обвинувачений ОСОБА_4 , кулаками став наносити численні удари по обличчю і голові потерпілої, застосовуючи до останньої насильство, небезпечне для життя і здоров`я. Далі, обвинувачений ОСОБА_4 , приклавши до горла ніж, який мав при собі, став вимагати від потерпілої вказати місце знаходження грошей і ювелірних виробів.

Перебуваючи у безпорадному стані, побоюючись за своє життя, потерпіла вказала місця знаходження грошових коштів та ювелірних виробів. Далі, обвинувачений ОСОБА_4 , продовжуючи наносити удари потерпілій і утримувати її на дивані, наказав ОСОБА_6 заволодіти коштовностями, про які розказала потерпіла.

У вказаному місці - в тумбочці трюмо у спальні, ОСОБА_6 виявив і заволодів грошовими коштами в сумі 365 євро (згідно курсу НБУ станом на 13.08.2012 року становили 3577,36 гривень) та 200 доларів США (згідно курсу НБУ станом на 13.08.2012 року становили 1598,60 гривень), які поклав у кишеню своїх бридж. Крім того, в тому ж місці ОСОБА_6 виявив і заволодів золотими виробами, а саме: золотим ланцюжком, розміром 60 см вартістю станом на 13.08.2012 року - 2749,00 грн.; золотим хрестиком вартістю станом на 13.08.2012 року - 120,10 грн.; золотим ланцюжком, розміром 65 см вартістю станом на 13.08.2012 року - 3500,00 грн.; золотим кулоном у вигляді тевтонського хреста синього кольору вартістю станом на 13.08.2012 року - 1600,00 грн.; фрагментом золотого ланцюжка, довжиною 7,5 см, вартістю станом на 13.08.2012 року - 150,00 грн.; золотою обручкою у вигляді еліпса, вартістю станом на 13.08.2012 року - 1580,00 грн.; золотою обручкою із зображенням пелюсток, вартістю станом на 13.08.2012 року - 6000,00 грн.; золотою обручкою у вигляді змійки з білим золотом, вартістю станом на 13.08.2012 року - 1217,00 грн.; золотою обручкою у вигляді квітки, вартістю станом на 13.08.2012 року - 504,00 грн.; золотою обручкою з каменем, вартістю станом на 13.08.2012 року - 3000,00 грн;. золотою обручкою з каменем, вкрапленим в малюнок у вигляді ока, вартістю станом на 13.08.2012 року - 3500,00 грн.; золотою чоловічою каблучкою, вартістю станом на 13.08.2012 року - 8000,00 грн.; золотою заручною чоловічою обручкою, вартістю станом на 13.08.2012 року - 900,00 грн., які так само помістив в кишеню своїх бридж.

Після цього, обвинувачений ОСОБА_4 , наказав ОСОБА_6 сісти на потерпілу і утримувати її на дивані. ОСОБА_6 сів зверху на потерпілу і утримуючи її, демонстрував, що буде її бити, якщо вона чинитиме опір. Обвинувачений ОСОБА_4 , бажаючи переконатися в тому, що в будинку більше немає грошей і цінностей, пішов обшукувати будинок, де, знайшовши жіночу обручку, вартістю станом на 13.08.2012 року - 700,00 грн., заволодів нею.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 і ОСОБА_6 , заволоділи майном потерпілої ОСОБА_7 на загальну суму станом на 13.08.2012 року - 38696,06 грн., чим заподіяли їй матеріальну шкоду на вказану суму.

Встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 та ОСОБА_6 в момент вчиненнянападу на потерпілу ОСОБА_7 заподіяли останній наступні тілесні ушкодження: голова - синці лівої і правої навколоочних областей, субкон`юктівальні крововиливи у склеру лівого та правого очних яблук, синці лівої і правої щічної областей з переходом на гілку нижньої щелепи ліворуч і праворуч, садно кінчика і крил носу, садно верхньої губи, закриту черепно-мозкову травму у формі струсу головного мозку; у області грудної клітини і живота - синець передньої поверхні грудної клітини, праворуч, по середньо-ключичної лінії, у проекції 3-5 ребер, сірувато - синій синець передньої поверхні грудної клітки, праворуч, між переднє - пахвовій і середньо-ключичної лінії, у проекції 2-4 ребер, синці передньої поверхні грудної клітини зліва, по середньо - ключичній лінії, в проекції 2-5 ребер, синці передньої поверхні грудної клітини зліва, в проекції лівої ключиці з переходом на лівий плечовий суглоб, сірувато - синій синець молочної залози зліва, синець пахової області справа, закрита травма грудної клітини у формі переломів П, Ш, 1V ребер зліва, що належать до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості.

Вказані тілесні ушкодження були заподіяні від тупих (тупого) предметів невизначеної форми, якими могли бути кулаки або взуті ноги, а так само іншими подібними предметами.

Крім того, продовжуючи свої злочинні дії, 14 серпня 2012 року, приблизно о 00 год. 15 хв., обвинувачений ОСОБА_4 та ОСОБА_6 за попередньою змовою, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в будинку АДРЕСА_3 , з метою викрадення ОСОБА_7 , розв`язавши ноги останньої, стягнули її з дивану. Поставивши ОСОБА_7 у вертикальне положення, обвинувачений ОСОБА_4 , розірвав на ній піжаму, після чого штовхнув її, від чого вона впала на підлогу, де обвинувачений ОСОБА_4 і ОСОБА_6 , стали наносити удари по голові, обличчю і тілу потерпілої руками і ногами. При цьому, обвинувачений ОСОБА_4 , знаючи про те, що в гаражі будинку знаходиться автомобіль «Mitsubishi» L200, державний номерний знак НОМЕР_1 , який він бачив, коли заточував інструмент під час роботи по прополці трави, став вимагати у ОСОБА_7 ключі від автомобіля.

Потерпіла, яка перебувала в напівпритомному стані і була позбавлена можливості опору, вказала місце знаходження ключів. Після чого обвинувачений ОСОБА_4 і ОСОБА_6 , перевернувши потерпілу на живіт, зв`язали їй руки за спиною.

Продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на незаконне викрадення людини, обвинувачений ОСОБА_4 і ОСОБА_6 , підняли потерпілу з підлоги і повели її до гаражу. Відкривши двері гаража, обвинувачений ОСОБА_4 і ОСОБА_6 , насильно посадили ОСОБА_7 на заднє сидіння автомобіля «Mitsubishi» L200, державний номерний знак НОМЕР_1 . Після чого, обвинувачений ОСОБА_4 , сів за кермо вказаного автомобіля, а ОСОБА_6 разом з потерпілою сів на заднє сидіння, де утримував останню, погрожуючи при цьому їй ножем, приставивши його до тіла потерпілої, таким чином позбавивши ОСОБА_7 можливості вільного пересування та супротиву.

Всупереч волі потерпілої, із застосуванням насильства, небезпечного для життя і здоров`я, обвинувачений ОСОБА_4 і ОСОБА_6 , виїхали з гаража і попрямували у бік вулиці Олександрійської м. Іллічівська (нині Чорноморськ) Одеської області і далі до смт. Затока Білгород-Дністровського району Одеської області.

Крім того, продовжуючи свої злочинні дії, 14 серпня 2012 року, приблизно о 00 год. 15 хв., обвинувачений ОСОБА_4 і ОСОБА_6 , маючи намір на незаконне заволодіння транспортним засобом, не маючи права користуватися автомобілем, за попередньою змовою, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, проникли у гараж, розташований на території будинку АДРЕСА_3 , де застосувавши насильство до потерпілої ОСОБА_7 , а так само погрожуючи їй застосуванням ножа, насильно посадивши її на заднє сидіння автомобіля «Mitsubishi» L200, державний номерний знак НОМЕР_1 , чорного кольору, 2011 року випуску, вартістю 244398 гривень (станом на день вчинення кримінального правопорушення), та незаконно ним заволоділи, спричинивши потерпілій матеріальну шкоду у великому розмірі.

Бажаючи зникнути в невідомому напрямку з місця вчинення злочину, обвинувачений ОСОБА_4 , керуючи автомобілем «Mitsubishi» L200, державний номерний знак НОМЕР_1 , в якому знаходилася у зв`язаному стані потерпіла ОСОБА_7 , не підкорився вимогам співробітників УДАІ в Одеській області ОСОБА_9 та ОСОБА_10 зупинитися на вулиці Олександрійській м. Іллічівська (нині Чорноморська) Одеської області, після чого останні стали переслідувати автомобіль.

Переслідування співробітники УДАІ в Одеській області продовжували до ділянки автодороги Одеса - Білгород-Дністровський, розташованої на 57 км + 980 м у смт. Затока, де обвинувачений ОСОБА_4 , не впоравшись з керуванням, допустив перекидання автомобіля, після чого обвинуваченого ОСОБА_4 і ОСОБА_6 було затримано співробітниками УДАІ в Одеській області.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчинені кримінальних правопорушень, за обставин викладених в обвинувальному акті, визнав повністю, надавши показання, що вчинив кримінальне правопорушення при викладених вище обставинах, докази, що маються в матеріалах кримінального провадження не оспорює, як і не оспорює фактичні обставини вчиненого ним злочину. У вчиненому щиро розкаявся, просив суворо не карати

В судове засідання потерпіла ОСОБА_7 не з`явилась, проте неодноразово повідомлялась про місце, день та час розгляду кримінального провадження в належний спосіб. Будь-яких заяв та клопотань до суду не подавала. Прокурор в судовому засіданні висловив думку, проти якої не заперечували інші учасники судового провадження, про можливість розгляду кримінального провадження за відсутності потерпілої, яка належним чином повідомлялася про судовий розгляд справи, однак не бажає з`являтись в судові засідання.

За згодою учасників судового провадження, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, з врахуванням свідчень обвинуваченого, судом було визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому, суд впевнився у правильності розуміння обвинуваченим ОСОБА_4 та іншими учасниками судового провадження змісту цих обставин, відсутності сумнівів у добровільності їх позиції, а також судом було роз`яснено обвинуваченому, учасникам судового провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Заслухавши обвинуваченого, дослідивши письмові докази в частині характеризуючих матеріалів, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому злочинів є встановленою і доведеною належними і допустимими доказами, а його дії правильно кваліфіковані: за ч. 3 ст. 187 КК України, як напад з метою заволодіннячужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло; за ч.2 ст. 146 КК України, як незаконне викрадення людини, вчинене за попередньою змовою групою осіб, способом небезпечним для життя і здоров`я потерпілого, що супроводжувалося заподіянням йому фізичних страждань; за ч.3 ст. 289 КК України (в редакції від 12.08.2012 року), як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, з проникненням у приміщення, поєднане з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя і здоров`я потерпілого, що завдало великої матеріальної шкоди.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які згідно із ст. 12 КК України (в редакції від 12.08.2012 року), є особливо тяжкими злочинами (ч.3 ст. 187, ч.3 ст. 289 КК України), та злочином середньої тяжкості (ч.2 ст. 146 КК України) (нетяжкий злочин в редакції Кримінального кодексу України від 06.11.2022 року), особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Дослідивши дані про особу обвинуваченого, суд встановив, що обвинувачений ОСОБА_4 за місцем відбування покарання характеризується посередньо, офіційно не працевлаштований, одружений, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, його стан здоров`я, який являється особою з інвалідністю, потребує оперативного лікування лівої гомілкової кістки нижньої третини.

Обвинувачений раніше судимий: 15.02.2005 року Татарбунарським районним судом Одеської області за ч.3 ст. 185, ст. 304 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки; 28.09.2006 року Татарбунарським районним судом Одеської області за ч.2 ст. 286, ст. 71 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком на 5 років; 25.08.2008 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області за ч.2 ст. 186, ст. 71 КК України до 6 років позбавлення волі, 20.09.2011 року звільнений від відбування покарання умовно-достроково, невідбутий строк покарання 1 рік 11 місяців 5 днів; 02.07.2013 року Болградським районним судом Одеської області за ч.2 ст. 309, ст. 71 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 01.01.2016 року по закінченню строку дії ухвали Апеляційного суду Одеської області від 03.11.2015 року.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття та сприяння суду у встановленні істини у справі.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення обвинуваченого а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

При призначенні обвинуваченому покарання, крім наведеного, суд враховує також позицію потерпілої ОСОБА_7 , яка не з`являлася в судові засідання, що свідчить про відсутність матеріальних претензій до обвинуваченого ОСОБА_4 . Крім того, цивільний позов, який було заявлено в даному кримінальному провадженні вирішено судом згідно вироку Іллічівського міського суду Одеської області від 07.11.2019 року, яким задоволено частково матеріальні та моральні збитки потерпілої ОСОБА_7 та стягнуто з ОСОБА_6 на її користь 216853,15 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 500000,00 грн - в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Зваживши у сукупності викладені обставини, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд приходить до висновку про те, що покарання обвинуваченому ОСОБА_4 має бути призначене покарання у вигляді позбавлення волі з конфіскацією в дохід держави всього майна, що є його особистою власністю, оскільки менш суворий вид покарання буде недостатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Покарання обвинуваченому слід призначити, застосувавши ст.70 КК України, оскільки він вчинив декілька злочинів, за які не був засуджений.

За тих самих підстав суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливі лише в ізоляції від суспільства, тому не вбачає підстав для застосування до нього ст.75 КК України.

При визначенні розміру покарання судом враховується наступне.

У попередніх редакціях обвинувального акту ОСОБА_4 обвинувачувався у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 15, п.п. 9, 12 ч.2 ст. 115, ч.2 ст. 146, ч.3 ст. 187, ч.3 ст.289 КК України.

Вироком Овідіопольського районного суду Одеської області від 10 лютого 2014 року йому було призначено покарання: ч. 3 ст. 15, п.п. 9, 12 ч.2 ст. 115 КК України - 10 років позбавлення волі; за ч.2 ст.146 КК України - 5 років позбавлення волі; за ч.3 ст.187 КК України - 12 років позбавлення волі з конфіскацією усього особисто йому належного майна; за ч. 3 ст. 289 КК України - 11 років позбавлення волі з конфіскацією усього особисто йому належного майна.

На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів ОСОБА_4 було призначено покарання у виді 12 років позбавлення волі з конфіскацією усього особисто йому належного майна.

На підставі ст. 71 КК України до покарання, вже призначеного по даному вироку, повністю приєднано не відбуте покарання за вироком Болградського районного суду Одеської області від 02 липня 2013 року та остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у виді 14 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією усього особисто йому належного майна.

Вироком Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 26 червня 2015 року ОСОБА_4 було призначено покарання: ч. 3 ст. 15, п.п. 9, 12 ч.2 ст. 115 КК України - 13 років позбавлення волі; за ч.2 ст.146 КК України - 5 років позбавлення волі; за ч.3 ст.187 КК України - 11 років позбавлення волі з конфіскацією усього особисто йому належного майна; за ч. 3 ст. 289 КК України - 10 років позбавлення волі з конфіскацією усього особисто йому належного майна.

На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів ОСОБА_4 також було призначено покарання у виді 13 років позбавлення волі з конфіскацією усього особисто йому належного майна.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення більш суворим покаранням, призначеним цим вороком, менш суворого покарання, призначеного вироком Болградського районного суду Одеської області від 02.07.2013 року, остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у виді 13 років позбавлення волі з конфіскацією усього особисто йому належного майна.

Під час попередніх судових розглядів ОСОБА_4 не визнавав винуватість у вчиненні злочинів, а судами не було встановлено обставин, що пом`якшують його покарання.

Вироки скасовувались ухвалами Апеляційного суду Одеської області не з підстав м`якості покарання.

В подальшому сторона обвинувачення змінила правову кваліфікацію злочинів у вчиненні яких обвинувачувався ОСОБА_4 за якою розглядалось у цьому кримінальному провадженні, а саме: за ч.2 ст.146, ч.3 ст.187, ч.3 ст.289 КК України.

Тобто, обвинувачення за цією редакцією обвинувального акту більш м`яке, а ніж за попереднім.

Визначаючи розмір покарання, судом враховано зменшення обсягу обвинувачення та його тяжкість, а також наявність обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 .

При цьому при визначенні виду та строків покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд також враховує вимоги ст.ст. 4, 5 КК України стосовно зворотної дії у часі закону про кримінальну відповідальність. Вказане стосується інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 289 КК України, який вчинено 13.08.2012 року. В редакції Кримінального кодексу України, яка діяла від 12.08.2012 року, санкція ч.3 ст. 289 КК України передбачала покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна або без такої.

При вирішенні питання щодо зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання обвинуваченим суд вважає необхідним керуватися Правовим висновком, який надано в п.п.102-107 Постанови Великої палати ВС в справі № 663/537/17 від 29.08.2018 року щодо застосування норми права, передбаченої ч. 5 ст. 72 КК України (зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання), зважаючи, що положення ч. 5 ст. 72 КК України щодо правил зарахування попереднього ув`язнення до строку позбавлення волі чи інших видів покарань, передбачених у ч. 1 ст. 72 КК України, згідно Закону № 838-VIII (зворотна дія Закону № 838-VIII як такого, який «іншим чином поліпшує становище особи» у розумінні ч. 1 ст. 5 КК України). Якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII. В такому разі Закон № 838-VIII має переживаючу (ультраактивну) дію. Застосування до таких випадків Закону № 2046-VIII є неправильним, оскільки зворотна дія Закону № 2046-VIII як такого, що «іншим чином погіршує становище особи», відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України не допускається.

Отже, відповідно до ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України від 21 листопада 2015 року № 838-VIII) в строк покарання ОСОБА_4 необхідно зарахувати строк його попереднього ув`язнення з 17 серпня 2012 року по 01 січня 2016 року, а також з 29.08.2022 року по день набрання законної сили вироком суду з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В рамках розгляду даного кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 не подавався. За вироком Іллічівського міського суду Одеської області від 07.11.2019 року цивільний позов ОСОБА_7 задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_6 (відносно ОСОБА_4 матеріали виділено в окреме провадження) на її користь 216853,15 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 500000,00 грн - в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Долю речових необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати на залучення експертів становлять 5250 грн. 60 коп., які відповідно до ст.124 КПК України необхідно стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Запобіжний захід, обраний відносно обвинуваченого у вигляді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили слід залишити без змін, оскільки суд прийшов до переконання про призначення покарання у виді позбавлення волі.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.3 ст.187, ч.3 ст.289 КК України і призначити йому покарання:

- за ч.2 ст.146 КК України - 2 роки позбавлення волі;

- за ч.3 ст.187 КК України - 7 років позбавлення волі з конфіскацією у дохід держави всього майна, що є його особистою власністю;

- за ч.3 ст.289 КК України (в редакції від 12.08.2012 року) - 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією у дохід держави всього майна, що є його особистою власністю.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України визначити обвинуваченому покарання шляхом часткового складання призначених покарань - 8 років позбавлення волі з конфіскацією у дохід держави всього майна, що є його особистою власністю.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів за даним вироком та за вироком Болградського районного суду Одеської області від 02.07.2013 року, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити остаточне покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років з конфіскацією у дохід держави всього майна, що є його особистою власністю.

Запобіжний захід, обраний відносно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили, залишити без змін.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з 29 серпня 2022 року.

Зарахувати на підставі ч.5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України від 21 листопада 2015 року № 838-VIII) в строк відбуття покарання періоди перебування його під вартою з 17 серпня 2012 року по 01 січня 2016 року, та з 29 серпня 2022 року по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Речові докази: грошові кошти та золоті прикраси, передані потерпілій - вважати повернутими власнику ОСОБА_7 ; ніж, відрізок зі слідами мазків, фрагмент тканини та тампони зі змивами крові, конверт зі зразком крові, два недокурки, шкарпетки - знищити, картку Приватбанку та телефонні картки «КиївСтар» та «Лайф» - знищити, автомобіль «Mitsubishi» L-200, номерний знак НОМЕР_1 - повернути ОСОБА_7 без оплати вартості послуг його зберігання.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати на залучення експертів у сумі 5250 (п`ять тисяч двісті п`ятдесят) гривень 60 копійок.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Овідіопольський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий: ОСОБА_1