КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

15 лютого 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження № 0000409 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченої ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 01 квітня 2022 року, ухвалений щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт. Бородянка Київської області, українки, громадянки України, раніше не судимої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

яка обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України,

за участю сторін провадження:

прокурора - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а :

Згідно з вироком Святошинського районного суду м. Києва від 01 квітня 2022 року ОСОБА_5 визнано винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України та засуджено до покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України суд звільнив ОСОБА_5 від відбування покарання, якщо вона протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки, передбачені законом.

Цим же вироком судом вирішені питання щодо речових доказів.

Як встановлено вироком суду, ОСОБА_5 , 08.02.2022, приблизно о 18 годині 00 хвилини, знаходячись в приміщенні гіпермаркету «Епіцентр», розташованого за адресою: м. Київ, вул. Берковецька, 6-В, намагалася таємно викрасти чуже майно, яке належить TOB «Епіцентр-К» на загальну суму 614 грн. 47 коп. (без ПДВ), однак не довела кримінальний проступок до кінця з причин, що не залежали від її волі.

Так, ОСОБА_5 працюючи на посаді кухаря у гіпермаркету «Епіцентр», розташованого за адресою: м. Київ, вул. Берковецька, 6-В, 08.02.2022, приблизно о 06 год. 30 хв., прибула на своє робоче місце та виконувала свої обов`язки в приміщенні даного гіпермаркету.

Відчуваючи потребу в грошових коштах, ОСОБА_5 вирішила вчинити крадіжку чужого майна, яке належить ТОВ «Епіцентр К», однак яке не перебувало в її віданні, з метою обернення його на власну користь і особистого збагачення.

З метою виконання свого протиправного умислу, спрямованого на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 , приблизно о 15 год. 08.02.2022, маючи вільний час обідньої перерви, скориставшись тим, що вона працює у даному гіпермаркету та її дії не викличуть підозр в оточуючих, прослідувала до торгівельного залу, звідки взяла чуже майно, яке належить ТОВ «Епіцентр-К», а саме:

ручку гелеву рожевого кольору з написом «Kite», артикул 52521957, вартістю 12 грн. 45 коп. (без ПДВ);

упаковку картриджів для гоління жіночих «Gilette Venus Smooth», артикул 51313087, вартістю 191 грн. 20 коп. (без ПДВ);

зубну щітку «Colgate 360 optic white» середньої жорсткості ТМ «Colgate» артикул 51302557, вартістю 101 грн. 45 коп. (без ПДВ);

зубну щітку «Colgate 360» з деревним вугілля» м`яку ТМ «Colgate» артикул 51334148, вартістю 101 грн. 45 коп. (без ПДВ);

серветку з мікрофібри «Vortex Power of Cleness» ТМ «Vortex» артикул 50708802, вартістю 56 грн. 42 коп. (без ПДВ);

зубну пасту «Lacalut White and repair» ТМ «Lacalut» в упаковці об`ємом 75 мл., артикул 51302701, вартістю 71 грн. 35 коп. (без ПДВ);

зубну пасту «Lacalut White Edelweiss» ТМ «Lacalut» в упаковці об`ємом 75 мл., артикул 51334402, вартістю 80 грн. 15 коп. (без ПДВ), а всього товарів на суму 614 грн. 47 коп. (без ПДВ). Продовжуючи далі свої протиправні дії, ОСОБА_5 , повернулась на своє робоче місце із взятим товаром, поклавши його біля себе на прилавку. Того ж дня після закінчення робочої зміни, ОСОБА_5 пересвідчившись у тому, що за її діями ніхто з оточуючих не спостерігає, поклала вищевказані товари до свого рюкзака та направилась до виходу з гіпермаркету.

Маючи намір таємно викрасти чуже майно, яке належить ТОВ «Епіцентр-К», та розпорядитися ним на власний розсуд, ОСОБА_5 , приблизно о 18 год. 08.02.2022, не розрахувавшись за товари у рюкзаку, направилась до службового виходу з магазину, виконавши таким чином всі дії, які вважала необхідними для доведення кримінального проступку до кінця.

Однак довести кримінальний проступок до кінця ОСОБА_5 не змогла з причин, що не залежали від її волі, оскільки була зупинена працівником охорони гіпермаркету «Епіцентр» з наявним при ній чужим майном, яке належить ТОВ «Епіцентр-К», та яке вона намагалась таємно викрасти.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, захисник обвинуваченої ОСОБА_5 - ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити вирок Святошинського районного суду м. Києва від 01 квітня 2022 року в частині призначеного покарання, призначити ОСОБА_5 покарання за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги, апелянт, не оспорюючи обставини кримінального правопорушення, встановлені судом першої інстанції, зазначає про те, що вирок в частині призначеного покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення вчиненого ОСОБА_5 , оскільки за своїм розміром та видом міра покарання є явно несправедливою внаслідок суворості та суперечить вимогам ст.ст. 50, 56 КК України.

Зокрема, посилаючись на норми кримінального процесуального закону, правовий висновок Верховного Суду, апелянт вважає, що обвинувачена ОСОБА_5 заслуговує на менш суворе покарання, а саме покарання у виді штрафу.

При цьому, апелянт просить врахувати обставини вчинення діяння, його наслідки, дані про особу обвинуваченої, яка до кримінальної відповідальності притягується вперше, за місцем проживання характеризується позитивно, має міцні соціальні зв`язки, на спеціальних обліках не перебуває, обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої не встановлено, наявність обставини, що пом`якшує покарання, а тому вважає, на підставі принципів індивідуалізації, гуманізації та справедливості покарання, враховуючи всі обставини справи, є законні підстави призначити їй, ОСОБА_5 , менш суворе покарання, в межах санкції ч. 1 ст. 185 КК України, а саме у виді штрафу, що забезпечить дотримання засад призначення покарання.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення захисника обвинуваченої, який підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити; пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника та просив залишити вирок суду без змін; провівши судові дебати; перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи скарги захисника обвинуваченої, колегія суддів вважає, що вказана апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_5 у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), тобто у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам, встановленим органом досудового розслідування, оскільки вирок суду був ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 КПК України.

Порушень при розгляді обвинувального акта щодо вчинення ОСОБА_5 кримінального проступку у спрощеному порядку, колегія суддів не вбачає, а тому встановлені органом досудового розслідування обставини, як і правова кваліфікація дій обвинуваченої, відповідно до вимог ч. 1 ст. 394 КПК України, не є предметом апеляційного розгляду, у зв`язку з чим, згідно положень ч. 1 ст. 404 цього Кодексу, суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду лише в межах поданої захисником обвинуваченої апеляційної скарги, а саме в межах призначеного їй покарання.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченій ОСОБА_5 міри покарання, суд першої інстанції, як прямо зазначено у вироку, відповідно до вимог ст. 65, 68 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної та обставини, які пом'якшують та обтяжують її покарання, ступінь здійснення кримінально протиправного наміру та причини, внаслідок яких кримінальне правопорушення не було доведено до кінця.

Обставиною, яка, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, пом'якшує покарання обвинуваченої ОСОБА_5 , суд першої інстанції визнав щире каяття.

Обставин, які, відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_5 , судом не встановлено.

Також при призначенні обвинуваченій ОСОБА_5 покарання суд врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке, згідно зі ст. 12 КК України, є кримінальним проступком; ставлення ОСОБА_5 до вчиненого, яке полягає у визнанні винуватості; дані про особу обвинуваченої, а саме те, що вона на даний час не працює, за даними наявної документації на обліку у лікаря-психіатра та під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом не перебуває, що свідчить про її осудність, раніше не судима.

Крім того, при визначенні виду покарання суд першої інстанції, виходячи із розміру завданої шкоди, яка становить 614 грн. 47 коп. (без ПДВ) та того факту, що обвинувачена не працює, офіційних джерел доходів не має, визнав за неможливе призначення покарання у виді штрафу, як про те просила обвинувачена у клопотанні.

За сукупності вище наведених обставин, враховуючи особу обвинуваченої, а також принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважав за необхідне призначити обвинуваченій ОСОБА_5 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 185 КК України, з урахуванням вимог ст. 68 КК України, а саме у виді обмеження волі зі звільненням від реального відбування покарання на підставі ст. 75 КК України та встановленням іспитового строку на один рік.

Таке покарання, на переконання суду першої інстанції, буде справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_5 попередження вчинення нею кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Приймаючи до уваги наведені у вироку мотиви призначеного ОСОБА_5 покарання, колегія суддів вважає, що вони не в повній мірі відповідають загальним засадам призначення покарання, передбаченим ст. 65 КК України, оскільки висновки суду першої інстанції про те, що обвинувачена не працює, офіційних джерел доходів не має, а тому їй неможливо призначити покарання у виді штрафу, як про це просила обвинувачена у своєму клопотанні, не ґрунтуються на доказах, наявних у матеріалах кримінального провадження, які судом не досліджувалися, оскільки обвинувальний акт щодо ОСОБА_5 , відповідно до положень ст. 382 КПК України, був розглянутий у спрощеному провадженні.

Більш того, як обґрунтовано зазначається в апеляційній скарзі захисника обвинуваченої, судом першої інстанції, при призначенні обвинуваченій покарання, не були враховані висновки Великої Палати Верховного Суду, наведені у постанові від 07 грудня 2021 року у справі № 617/775/20 (провадження № 13-110кс21) про те, щозвільнення від відбування покарання з випробуванням має умовний характер: призначений захід примусу хоча й не застосовується, однак у перспективі особа звільняється від його відбування за умови виконання встановлених судом обов`язків протягом іспитового строку. Упродовж цього строку засуджений піддається заходам системного контролю за його поведінкою, які становлять втручання держави у сферу приватного життя людини і передбачають низку обмежень її особистих прав. Правовим наслідком невиконання відповідних обов`язків згідно із ч. 2 ст. 78 КК є направлення особи судом для відбування призначеного покарання.

Натомість покарання у виді штрафу вичерпується необхідністю сплати грошового стягнення і не передбачає покладення на засудженого будь-яких додаткових обов`язків, заборон чи обмежень. Та обставина, що виконання стягнення шляхом одноразового платежу в окремих випадках може становити для особи значний матеріальний тягар, компенсується нормативно закріпленим обов`язком суду дослідити майновий стан винного та можливістю розстрочення виплати штрафу (ч. 4 ст. 53 КК).

З огляду на вищенаведене, а також встановлені під час апеляційного розгляду дані про те, що обвинувачена ОСОБА_5 з березня 2022 року по цей час тимчасово проживає на території Франції, куди була вимушена виїхати із зони бойових дій, з метою захисту свого життя та своїм матеріальним станом має можливість сплатити штраф у разі призначення їй такого покарання за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про наявність підстав для зміни оскаржуваного вироку в частині призначеного обвинуваченій покарання та застосування до неї покарання у виді штрафу.

При цьому, суд апеляційної інстанції керується також висновком Великої Палати Верховного Суду щодо застосування норм права, який сформульований у наведеному вище судовому рішенні про те, що зміна за результатами розгляду апеляційної скарги покарання у виді позбавлення чи обмеження волі, від відбування якого особу було звільнено з випробуванням на підставі ст. 75 КК на штраф не є погіршенням правового становища обвинуваченого, засудженого.

Призначення апеляційним судом покарання у виді штрафу замість призначеного судом першої інстанції покарання у виді обмеження чи позбавлення волі зі звільненням від його відбування з випробуванням на підставі ст. 75 КК не є: «застосуванням більш суворого покарання» в розумінні п. 2 ч. 1 ст. 420 КПК; «неправильним звільненням від відбування покарання» в розумінні п. 4 ч. 1 ст. 420 КПК; «іншим погіршенням становища обвинуваченого» в розумінні ч. 2 ст. 404 і ч. 1 ст. 421 цього Кодексу, у зв`язку із чим задоволення відповідних апеляційних вимог сторони захисту з огляду на приписи ст. 420 КПК не вимагає скасування у відповідній частині вироку суду першої інстанції і постановлення нового вироку. Таке рішення суд апеляційної інстанції постановляє у формі ухвали.

За таких обставин, колегія суддів вважає необхідним, за наслідками розгляду апеляційної скарги захисника обвинуваченої, ухвалити рішення, яким вказану скаргу задовольнити; вирокСвятошинського районного суду м. Києва від 01 квітня 2022 року, ухвалений щодо ОСОБА_5 змінити в частині призначеного покарання, а саме призначити їй більш м`який вид покарання, передбачений санкцією ч. 1 ст. 185 КК України, у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн., а в решті оскаржуваний вирок залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 408, 418 та 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 задовольнити.

Вирок Святошинського районного суду м. Києва від 01 квітня 2022 року, ухвалений щодо ОСОБА_5 змінити в частині призначеного їй покарання.

Призначити ОСОБА_5 покарання за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн.

У решті вирок суду щодо ОСОБА_5 залишити без змін.

Ухвала Київського апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді: _____________ _____________ _____________

( ОСОБА_1 ) ( ОСОБА_2 ) ( ОСОБА_3 )

Номер справи : 759/3081/22

Номер провадження :11-кп/824/1951/2023

Категорія: ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України

Головуючий у 1-й інстанції - суддя ОСОБА_8

Доповідач - суддя ОСОБА_1