У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2022 року слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого слідчого відділу Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Солом`янської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_4 , про застосування до підозрюваного:

ОСОБА_5 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Велика Знам`янка Кам`янсько-Дніпровського району Запорізької області, громадянина України, офіційно не працюючого, перебуваючого в цивільному шлюбі (зі слів підозрюваного), зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у кримінальному провадженні № 0001859 від 28.10.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 Кримінального кодексу України (далі КК України),

за участю сторін:

прокурора ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ :

24.11.2022 слідчий за погодженням з прокурором звернувся до слідчого судді з клопотанням в якому просить застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Запорізької обл., Кам`янсько-Дніпровського району, с. Велика Знам`янка, Запорізької області, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , - запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, в межах строку досудового розслідування - до 22.01.2023; у відповідності до вимог ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного наступні обов`язки: прибувати за першим викликом до кабінету слідчого №210 Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_3 , з метою проведення необхідних слідчих та процесуальних дій; не відлучатися без дозволу слідчого, прокурора або слідчого судді із місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 цілодобово; не відлучатися за межі Запорізької області та м. Запоріжжя, без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Для розгляду зазначеного клопотання визначено слідчу суддю ОСОБА_1 .

В обґрунтування клопотання вказано, зокрема, наступне:

«Досудовим розслідування встановлено, що ОСОБА_5 , не пізніше січня 2022 року, більш точної дати на даний час не встановлено, вирішив обрати заволодіння грошовими коштами громадян шляхом обману, як основне джерело прибутку для проживання.
Так, ОСОБА_5 з метою вчинення корисливого кримінального правопорушення, переслідуючи злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння грошовими коштами шляхом обману, діючи за попередньою змовою групою осіб, разом із невстановленими досудовим розслідуванням особами, виріши ввести в оману потерпілу ОСОБА_6 заволодівши грошовими коштами в сумі 21 500 гривень.
Так, 27.10.2022 року близько 17:56 год., невстановлена досудовим розслідуванням особа, перебуваючи у м. Запоріжжі, з метою заволодіння грошовими коштами, шляхом обману, ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою групою осіб, здійснив телефонний дзвінок з номеру телефону НОМЕР_1 на стаціонарний телефон за номером НОМЕР_2 , що належить потерпілій - ОСОБА_6 , яка у цей час перебувала вдома, за адресою: АДРЕСА_2 . У подальшому невстановлена досудовим розслідуванням особа, представившись онуком потерпілої- ОСОБА_7 , та повідомив неправдиву інформацію про те, що наразі він перебуває у лікарні і терміново потребує грошових коштів на лікування, у сумі 40 000 (сорока тисяч) гривень. Так, потерпіла ОСОБА_6 , будучи введена в оману, та будучи впевнена, що розмовляє зі своїм онуком, повідомила, про те, що необхідної суми у неї немає. При цьому, невстановлена досудовим розслідуванням особа, видаючи себе за онука потерпілої, повідомив, що за грошовими коштами прийде його знайомий на ім`я ОСОБА_8 .
В подальшому перерахувавши наявні у неї кошти, потерпіла ОСОБА_6 , хотіла повідомити особі, з якою розмовляла по стаціонарному телефоні, що у неї є тільки грошові кошти в сумі 21500 грн. Однак, в цей час потерпілій ОСОБА_6 , зателефонували на її номер мобільний телефону, а саме на номер НОМЕР_3 , з номеру телефону НОМЕР_4 . Піднявши слухавку, невідома особа, повідомила потерпілій, що його звати ОСОБА_8 та він є знайомим її онука, і прийшов щоб, забрати кошти.
На прохання невстановленої досудовим розслідуванням особи, ОСОБА_6 , не здогадуючись про злочинні наміри щодо заволодіння її грошовими коштами шляхом обману, будучи введеною в оману, погодилась передати необхідну грошові кошти чоловіку на ім`я ОСОБА_8 . Продовжуючи свої злочинні дії і діючи за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_5 , 27.10.2022 прибув до кв. АДРЕСА_3 , де проживає ОСОБА_6 , та представившись знайомим онука останньої на ім`я ОСОБА_8 , повідомив, що він має забрати грошові кошти на лікування ОСОБА_7 . Далі, перебуваючи біля вхідних дверей квартири ОСОБА_6 передала ОСОБА_5 грошові кошти у розмірі 21 500 гривень.
У результаті вказаних злочинних дій ОСОБА_5 спільно з невстановленими слідством особами, які діяли за попередньою змовою групою осіб, шляхом обману, заволодів грошовими коштами, які належать потерпілій ОСОБА_6 , на загальну суму 21 500 тисяч гривень.
Таким чином, ОСОБА_5 , своїми умисними діями, які виразилися у заволодінні чужого майна, шляхом обману (шахрайство), за попередньою змовою групою осіб, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України.
У вчиненні зазначеного кримінального правопорушення підозрюється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець Запорізької обл., Кам`янсько-Дніпровського району, с. Велика Знам`янка, Запорізької області, українець, громадянин України, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 .
Вина ОСОБА_5 повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами:
-протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_6 стосовно обставин вчинення кримінального правопорушення від 27.10.2022 р.;
-протоколом огляду місця події від 27.10.2022 р.;
-протокол допиту потерпілого ОСОБА_6 від 27.10.2022 р.;
-протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 02.11.2022 року;
-протоколом огляду предмета від 02.11.2022 року;
-повідомлення про підозру ОСОБА_5 від 22.11.2022 року;
-протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 22.11.2022 року;
-іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.
22.11.2022 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за даним фактом, по кримінальному провадженню № 0001859 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.
Таким чином, є підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 , вчинив нетяжкий злочин, який відповідно до ч. 2 ст. 190 КК України карається позбавленням волі на строк до трьох років.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків (ризиків), підставою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави вважати, що він може їх порушити.
Так, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:
1)Переховуватись від органів досудового слідства та суду
ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яке санкцією передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до трьох років.
Таким чином, знаючи про тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушень, з метою уникнення відповідальності за вчинений ним злочин ОСОБА_5 може переховуватись від органу досудового розслідування та, в подальшому, від суду.
2)Знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення
Враховуючи те, що наразі встановлюється причетність ОСОБА_5 та невстановленої досудовим розслідуванням особи причетність до вчинення аналогічних злочинів на території м. Києва, зокрема Солом`янського району у разі застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу не пов`язаного із позбавленням волі, можливі ризики знищення слідів, які матимуть значення для кримінального провадження та використані як докази в суді.
3)Незаконно впливати на потерпілих, свідків, у цьому ж кримінальному провадженні
Вважаємо обґрунтованим ризик впливу на свідків, потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні у зв`язку з тим, що з метою ухилення від кримінальної відповідальності ОСОБА_5 може незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні з метою зміни їх показань, у зв`язку з чим більш м`який запобіжний захід не наддасть належної правової поведінки підозрюваному.
4)Винити інше кримінальне правопорушення
Враховуючи, що ОСОБА_5 офіційно не працевлаштований, не має постійного джерела доходу, суспільно-корисною працею не займається, батьків похилого віку на утриманні не має.
Враховуючи вищевикладене у органу досудового розслідування наявні підстави вважити, що підозрюваний ОСОБА_5 продовжить вчиняти кримінальні правопорушення, з метою незаконного збагачення.
5)Перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином
Враховуючи всі наведені обставини та підстави, вважаю наявність ризиків обґрунтованими, а застосування більш м`яких запобіжних заходів неможливим, оскільки більш м`які запобіжні заходи не наддадуть можливості забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.
Прошу суд врахувати, що міра запобіжного заходу має на меті попереджати спроби особи вчиняти дії щодо перешкоджання здійсненню правосуддя, а не бути лише наслідком такого перешкоджання.
Згідно з положенням ст. 5 Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Враховуючи всі наведені обставини та підстави, вважаю наявність ризиків обґрунтованими, а застосування більш м`яких запобіжних заходів неможливим, оскільки більш м`які запобіжні заходи не нададуть можливості забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного».
З огляду на викладене, вважаю за необхідне, звернутись до суду з клопотанням

На підставі викладеного, з метою забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та запобігання наведеним ризикам, слідчий просить клопотання задовольнити.

Згідно з ч. 4 ст. 107 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) фіксування судового засідання здійснювалось за допомогою технічних засобів.

В судовому засіданні прокурор підтримав доводи та вимоги, викладені у клопотанні, просив його задовольнити, вказуючи, що те, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, що, а також наведені ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) підтверджується зібраними у провадженні та доданими до клопотання доказами.

Підозрюваний щодо застосування до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не заперечував.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 КПК України розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.

Згідно з ч. 1 ст. 49 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд зобов`язані забезпечити участь захисника у кримінальному провадженні у випадках, якщо:

1) відповідно до вимог статті 52 цього Кодексу участь захисника є обов`язковою, а підозрюваний, обвинувачений не залучив захисника;

2) підозрюваний, обвинувачений заявив клопотання про залучення захисника, але за відсутністю коштів чи з інших об`єктивних причин не може його залучити самостійно;

3) слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд вирішить, що обставини кримінального провадження вимагають участі захисника, а підозрюваний, обвинувачений не залучив його.

Захисник може бути залучений слідчим, прокурором, слідчим суддею чи судом в інших випадках, передбачених законом, що регулює надання безоплатної правової допомоги.

За змістом ст. 52 КПК України участь захисника є обов`язковою у кримінальному провадженні щодо особливо тяжких злочинів. У цьому випадку участь захисника забезпечується з моменту набуття особою статусу підозрюваного.

В інших випадках обов`язкова участь захисника забезпечується у кримінальному провадженні:

1) щодо осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення у віці до 18 років, - з моменту встановлення факту неповноліття або виникнення будь-яких сумнівів у тому, що особа є повнолітньою;

2) щодо осіб, стосовно яких передбачається застосування примусових заходів виховного характеру, - з моменту встановлення факту неповноліття або виникнення будь-яких сумнівів у тому, що особа є повнолітньою;

3) щодо осіб, які внаслідок психічних чи фізичних вад (німі, глухі, сліпі тощо) не здатні повною мірою реалізувати свої права, - з моменту встановлення цих вад;

4) щодо осіб, які не володіють мовою, якою ведеться кримінальне провадження, - з моменту встановлення цього факту;

5) щодо осіб, стосовно яких передбачається застосування примусових заходів медичного характеру або вирішується питання про їх застосування, - з моменту встановлення факту наявності в особи психічного захворювання або інших відомостей, які викликають сумнів щодо її осудності;

6) щодо реабілітації померлої особи - з моменту виникнення права на реабілітацію померлої особи;

8) щодо осіб, стосовно яких здійснюється спеціальне досудове розслідування або спеціальне судове провадження, - з моменту прийняття відповідного процесуального рішення;

9) у разі укладення угоди між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості - з моменту ініціювання укладення такої угоди.

В судовому засіданні слідчим суддею було запропоновано підозрюваному залучити захисника та роз`яснено приписи ст. 48 КПК України, відповідно до якої захисник може у будь-який момент бути залученим підозрюваним, обвинуваченим, їх законними представниками, а також іншими особами за проханням чи згодою підозрюваного, обвинуваченого до участі у кримінальному провадженні.

У судовому засіданні підозрюваний щодо залучення захисника для розгляду клопотання про застосування щодо нього запобіжного заходу відмовився.

Наявності підстав, визначених ст. 52 КПК України, у даному кримінальному провадженні не вбачається.

Заслухавши сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання та додані до нього докази, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) до повноважень слідчого судді належить здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч.ч. 1 - 2 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

За змістом ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 2 ст. 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Частина 2 вказаної статті покладає обов`язок на слідчого суддю постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Як свідчать матеріали провадження, повідомлення про підозру ОСОБА_5 від 22.11.2022 (а.с. 39-42) відповідає вимогам ст. 277 КПК України, за своїм змістом та на даному етапі сумнівів щодо її законності або порушення порядку вручення не викликає.

Суд ураховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві, проте зважаючи на вимоги, закріплені у статті 9 КПК України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд в цьому контексті враховує позиції Європейського суду з прав людини викладені в його рішеннях.

Зокрема, за змістом п. 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року).

Обґрунтованість підозри повинна бути визначена враховуючи положення ст. 94 КПК України, а саме, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

На даному етапі судового провадження суд не вирішує питання про оцінку доказів для визнання підозрюваного винуватим чи невинуватим у вчиненні злочину, адже судове провадження наразі не завершено, докази сторін в повному обсязі судом не досліджено, і відповідно до ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, має оцінити після завершення дослідження кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Враховуючи вимоги чинного кримінального процесуального законодавства, під час розгляду клопотань на стадії досудового розслідування слідчий суддя має переконатись, що сукупність матеріалів на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі є достатньою для висновку про обґрунтованість підозри, яка не є сама по собі актом притягненням особи до відповідальності, а є лише сукупністю даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

За таких умов, дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів щодо пред`явленої підозри, з точки зору достатності та взаємозв`язку, слідчий суддя приходить до висновку про наявність у провадженні доказів, передбачених параграфами 3-5 Глави 4 КПК України (показання, речові докази і документи та інші), які свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення, які могли б об`єктивно зв`язувати його з ними, тобто підтвердити існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити дане кримінальне правопорушення.

Разом з тим, слідчий суддя зауважує, що згідно вимог чинного законодавства сама по собі наявність обґрунтованою підозри не може бути єдиною підставою для застосування до підозрюваного запобіжного заходу, оскільки їх застосування потребує наявність існування хоча б одного із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Звертаючись з клопотанням слідчий вказав на наявність у даному випадку ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя вважає, що в даному випадку щонайменше є доведеним ризик винити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_5 офіційно не працевлаштований, не має постійного джерела доходу, суспільно-корисною працею не займається.

Разом з тим, тяжкість покарання сама по собі не може бути ризиком, про що, зокрема, зазначалось в рішеннях Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справах «Becciev v. Moldova», «Свершов проти України», «Єлоєв проти України», «Тимошенко проти України», «Луценко проти України»). Ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів (див. рішення від 4 жовтня 2005 року у справі «Бекчієв проти Молдови» (Becciev v. Moldova), заява № 9190/03, пункти 56 і 59, з подальшими посиланнями).

Наведена позиція ЄСПЛ свідчить про те, що взагалі будь-які ризики не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), та мають підтверджуватися фактичними даними. Отже, сама по собі тяжкість покарання ще не свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Суд приймає дані доводи до уваги та вважає доведеним в даному випадку існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України (можливість вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється), у зв`язку з чим погоджується з існуванням підстав для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу.

Відповідно до ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зав`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;

12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

У судовому засіданні було встановлено, що наразі існують докази, які можуть свідчити про вчинення підозрюваним інкримінованого правопорушення, яке відноситься до категорії нетяжких злочинів.

На думку суду, наведені прокурором доводи та надані докази на їх підтвердження свідчать про доведеність обставин, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого злочину, як і обставини, передбаченої п. 2, тобто існування ризиків.

Матеріалами клопотання та поясненнями прокурора, наданими в судовому засіданні наведено конкретні доводи та обґрунтовано мотивування того, що інший більш м`який запобіжний захід не буде достатнім для запобіганню встановлених у судовому засіданні ризиків.

Аналіз наведених обставин та вимог закону дозволяє зробити висновок про те, що прокурор у судовому засіданні довів об`єктивними доказами, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Судом взято до уваги дані про особу підозрюваного, зокрема те, що він перебуває в цивільному шлюбі (зі слів підозрюваного), має малолтіню дитину (зі слів підозрюваного), а також вік підозрюваного (19 років), і те, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

Проаналізувавши все зазначене в сукупності, на переконання слідчого судді, в даному випадку запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту є достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного в ході досудового розслідування у кримінальному провадженні.

Відповідно до приписів ч. 1 та ч. 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно ч. 6 ст. 181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому ст. 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

З огляду на викладене, беручи до уваги наявність у підозрюваного постійного місця проживання, враховуючи положення ч. 4 ст. 194 КПК України, клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_5 підлягає задоволенню.

Слідчий суддя враховує, що відповідно до ч. 2 ст. 196 КПК України в ухвалі про застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, зазначаються конкретні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 цього Кодексу, що покладаються на підозрюваного, обвинуваченого, та у випадках, встановлених цим Кодексом, строк, на який їх покладено.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 176-178, 181, 184, 186, 194, 196, 369-372 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , який полягає в забороні цілодобово залишати житло за зазначеною адресою, за виключенням надання невідкладної медичної допомоги.

Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , негайно прибути до місця свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 .

Строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту визначити в межах строку досудового розслідування: до 22.01.2023 включно.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду;

- не відлучатись з місця проживання ( АДРЕСА_1 ), без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про необхідність зміни свого місця проживання.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що відповідно до статті 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під домашнім арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконання покладених на нього обов`язків.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід.

Виконання ухвали доручити органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Копію ухвали негайно вручити підозрюваному та прокурору.

Строк дії ухвали до 22.01.2023 включно.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1