КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2022 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 09 листопада 2022 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_6 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 15, п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 09 листопада 2022 року ОСОБА_6 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 15, п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України, задоволено клопотання прокурора та продовжено строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів до 07 січня 2023 року включно, без визначення розміру застави.

Рішення суду мотивовано наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема тим, що обвинувачений ОСОБА_6 може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, вчиняти інші кримінальні правопорушення, а тому застосування більш м`яких запобіжних заходів, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 09 листопада 2022 року повністю та ухвалити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_6 міру запобіжного заходу не пов`язану з триманням під вартою та з можливістю визначення застави.

Захисник вважає, що ухвала про продовження запобіжного заходу ОСОБА_6 у виді тримання під вартою, була ухвалена з істотними порушеннями кримінального процесуального закону, з порушенням права на свободу, презумпції невинуватості, а також всупереч вимогам КПК України, а тому підлягає до скасування.

В обґрунтування своїх вимог захисник зазначає, що в судовому засіданні прокурор не довів того, що зі спливом часу застосування альтернативного запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 , в тому числі, у виді домашнього арешту чи внесення застави, не достатні та є ризиковими, а тому слід застосувати найбільш суворий захід - тримання під вартою.

В оскаржуваній ухвалі не зазначені докази прокурора, які вказують на мету запобіжного заходу, тому позиція прокурора є лише припущенням, отже, прокурором не було доведено, що відносно ОСОБА_7 існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які не змінилися із спливом часу.

Окрім того, апелянт вважає, що суд не оцінив сукупність всіх обставин, у тому числі, вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення.

Обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні ним вказаного кримінального правопорушення обґрунтовується достатньо суперечливими показаннями свідків та потерпілими, а обставини провадження дають право вважати, що докази, на яких ґрунтується підозра - недопустимі, в силу ст. 87 КПК України. При розгляді клопотання суд не встановлював обґрунтованість підозри.

Окрім того, на думку захисника, у кримінальному провадженні немає встановлених доказів, які підтверджують або вказують на причетність ОСОБА_7 до вчинення кримінального злочину, в якому його обвинувачують.

Також захисник зазначає, що ОСОБА_7 раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, має на утримані трьох малолітніх дітей, які постійно хворіють (довідки надані в матеріали справи), також має дружину та матір, яка потребує догляду через хвороби (довідки були надані в матеріали справи), тому, подальше утримання ОСОБА_7 під вартою у військовий час є неприпустимим, а рішення суду є необґрунтованим.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п. 60 рішення від 06.11.2008 у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою обвинуваченого (підозрюваного), а тому суду в разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК. Обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції (п. 85 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011).

Відповідно до ч. 4 ст. 422-1 КПК України, яка набрала чинності 14.01.2021, у зв`язку з відсутністю клопотання захисника про розгляд апеляційної скарги за участю сторін, апеляційний розгляд здійснюється без участі сторін кримінального провадження.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з таких підстав.

Висновок, викладений в ухвалі Броварського міськрайонного суду Київської області від 09 листопада 2022 року щодо підстав для продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою ґрунтується на матеріалах провадження та відповідає вимогам закону.

Так, суд, вирішуючи клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, врахував наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу згідно з вимогами ст. 178 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України при розгляді питання про продовження строку запобіжного заходу суд повинен встановити наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Вказані обставини щодо обвинуваченого ОСОБА_6 були перевірені судом першої інстанції та свої висновки стосовно цього суд зазначив в ухвалі.

Зокрема, суд послався на наявність такого ризику, як можливість обвинуваченого впливати на потерпілого та свідків, і такий ризик є обґрунтованим, з огляду на те, що триває розгляд кримінального провадження в суді, а також можливість вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Окрім того, суд врахував тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованих правопорушень, та в ухвалі зазначив, що обвинувачений з метою уникнення такого покарання може вдатися до відповідних дій.

А тому доводи захисника про те, що стороною обвинувачення не було надано жодних доказів на підтвердження існування ризиків, передбачених ч. ч. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України, є безпідставними.

Доводи захисника на те, що в судовому засіданні прокурор не довів те, що зі спливом часу, застосування альтернативного запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 , в тому числі, у виді домашнього арешту чи внесення застави, не достатньо, а зазначені прокурором ризики є припущенням, які нічим не підтверджується, є необґрунтованими, оскільки при розгляді клопотання прокурора про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, суд першої інстанції врахував конкретні обставини вчинення інкримінованих обвинуваченому дій, зокрема, те, що судове провадження ще не закінчено, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання обвинуваченого винуватим у інкримінованих злочинах, а також те, що ризики зазначені судом не зменшились та не зникли.

Доводи апеляційної скарги захисника про відсутність обґрунтованої підозри не можуть бути взятими до уваги, позаяк вказана обставина враховується при обранні запобіжного заходу, а на стадії судового розгляду суд розглядає обставини кримінального провадження, викладені в обвинувальному акті, та позбавлений можливості висловлюватися щодо обґрунтованості підозри.

Посилання захисника на те, що обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні ним вказаного кримінального правопорушення обґрунтовується достатньо суперечливими показаннями свідків та потерпілих, не можуть бути предметом дослідження в суді апеляційної інстанції при перегляді на предмет законності ухвали суду першої інстанції про доцільність перебування під вартою обвинуваченого під час судового розгляду, оскільки, відповідно до вимог ст. 368 КПК України, питання про те, чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений, чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення, мають вирішуватися судом при ухваленні вироку.

Доводи захисника про те, що ОСОБА_7 раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, є безпідставними, оскільки судом були враховані відомості про особу обвинуваченого, зокрема, і ту обставину, що обвинувачений раніше не судимий.

Посилання захисника на те, що обвинувачений має на утримані трьох малолітніх дітей, дружину та матір, є неспроможними, позаяк вказані обставини не нівелюють ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та не підтверджуються жодними наявними у розпорядженні суду апеляційної інстанції доказами.

Доводи захисника про те, що тяжкість обвинувачення не може сама по собі бути виправданням тривалих періодів тримання під вартою та єдиною підставою для продовження такого виняткового запобіжного заходу, як тримання під вартою, є неспроможними, позаяк суд, окрім тяжкостіпокарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, в якому він обвинувачується, також врахував зміст та обсяг обвинувачення, конкретні обставини кримінальних правопорушень, інкримінованих обвинуваченому ОСОБА_6 , дані про особу обвинуваченого, його вік, стан здоров`я, а також те, що він раніше не судимий, та, на думку колегії суддів прийшов до обґрунтованого висновку, що такі обставини у своїй сукупності свідчать про те, що на даний час наявні такі ризики, зокрема, те, що обвинувачений, перебуваючи на волі може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, вчиняти інші кримінальні правопорушення, а тому застосування більш м`яких запобіжних заходів, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Оскільки ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 15, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, то, на думку колегії суддів, суд першої інстанції постановив правильне рішення, не визначивши ОСОБА_6 альтернативний запобіжний захід в порядку ч. 4 ст.183 КПК України.

На думку колегії суддів, суд дійшов до обґрунтованого висновку про наявність підстав для продовження щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення альтернативного запобіжного заходу, оскільки менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Отже, доводи захисника про те, що ухвала про продовження запобіжного заходу ОСОБА_6 у виді тримання під вартою, була ухвалена з істотними порушеннями кримінального процесуального законодавства, з порушенням права на свободу, презумпції невинуватості, а також всупереч вимогам КПК України, є неспроможними.

Відтак, вважаючи ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 09 листопада 2022 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_6 законною та обґрунтованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 422-1 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 09 листопада 2022 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 15, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.

С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа №361/5137/20

Провадження №11-кп/824/4238/2022

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_10

Доповідач ОСОБА_1