19.04.2023 Справа № 363/2101/22
ВИРОК
19 квітня 2023 року Вишгородський районний суд Київської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1
за участі секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
представника потерпілої ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Київ, з середньою освітою, пенсіонера, одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,
Судом встановлено, що 16 листопада 2021 року близько 11 години, водій ОСОБА_5 керував технічно справним автомобілем марки ЗАЗ 110307 реєстраційний номер НОМЕР_1 і здійснював рух по автодорозі О-100805 зі сполученням «Київ-Вишгород-Ровжі» зі сторони м. Вишгород у напрямку с. Ровжі в Вишгородському районі, Київської області. Наближаючись до перехрестя із автодорогою С-100820 зі сполученням с. Лебедівка с. Нижча Дубечня, в Вишгородському районі, Київської області, водій ОСОБА_5 , діючи необережно проявляючи злочинну самовпевненість, в порушення вимог п.п. 14.6 «а» і дорожньої розмітки 1.1 глави 34 Правил дорожнього руху України, відповідно до яких: п.п. «а» п.14.6 обгін заборонено на перехресті; п.п. 1.1 п.34 відповідно до яких лінію дорожньої розмітки 1.1 перетинати забороняється та де горизонтальна розмітка (вузька суцільна лінія) - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків (осьова розмітка) на дорогах з двома чи трьома (2 + 1) смугами руху в обох напрямках, яка позначає межі смуг руху у попутному напрямку (розділювальна розмітка), межі проїзної частини, на які в`їзд заборонено (напрямні острівці та острівці безпеки), рухаючись за транспортними засобами, які здійснювали рух попереду нього в попутному напрямку, не переконавшись у безпеці своїх дій, приступив до маневру обгону зазначених транспортних засобів та виїхав на зустрічну смугу. На шляху прямування, рухався по зустрічній смузі, в місці ділянки дороги, де транспортні потоки протилежних напрямків, поділені суцільною вузькою лінією дорожньої розмітки п. 1.1 Правил дорожнього руху України, створюючи своїми діями загрозу безпеці дорожнього руху, не прийняв належних і своєчасних заходів до безпечного перетину вищевказаного перехрестя із автодорогою С-100820 зі сполученням с. Лебедівка с. Нижча Дубечня, та допустив зіткнення передньою частиною керованого ним автомобіля з передньою лівою боковою частиною кузова автомобіля марки «Ford Transit» реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням особи, відносно якої матеріали виділені в окреме провадження, який із порушенням вимог дорожнього знака 2.1 «Дати дорогу» розділу 33 Правил дорожнього руху України, п.10.1 та п. 16.11 Правил дорожнього руху України, виконував маневр повороту ліворуч із другорядної автодороги С-100820 зі сполученням с. Лебедівка с. Нижча Дубечня на головну автодорогу О-100805 зі сполученням «Київ-Вишгород-Ровжі» в напрямку м. Вишгород.
Внаслідок даної дорожньо-транспортної події пасажиру автомобіля марки ЗАЗ 110307 реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_7 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи, спричинені тілесні ушкодження у вигляді: гематоми лобної ділянки голови; перелому передньої стінки лобної пазухи; перелому кісток носу; параорбітальної гематоми, які у своїй сукупності відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров`я.
Допущені водієм ОСОБА_5 порушення вимог п.п. 14.6 «а» і дорожньої розмітки 1.1 глави 34 Правил дорожнього руху України, знаходяться в прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної події та настанням суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення потерпілій ОСОБА_7 середньої тяжкості тілесного ушкодження.
Потерпіла ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилась, про час місце розгляду справи повідомлена належним чином, в суді її інтереси представляє представник ОСОБА_4 не перешкоджає розгляду у її відсутності.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, в судовому засіданні, за згодою всіх учасників судового провадження, не досліджувались докази щодо фактичних обставин кримінального провадження, оскільки вони ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.
Оскільки обвинувачений визнає свою вину повністю, погоджується з кваліфікацією вчиненого ним діяння, а прокурор не висловлює жодних заперечень щодо встановлених обставин, які надані на підтвердження винуватості обвинуваченого, суд вважає, що вина обвинуваченої ОСОБА_5 доведена повністю.
Суд дії ОСОБА_5 кваліфікує за ч.1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами та особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, тобто призначає покарання в межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення та відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Обвинувачений ОСОБА_5 вчинив нетяжкий злочин, вперше притягується до кримінальної відповідальності, є пенсіонером, посередньо характеризується за місцем проживання, не перебуває на обліку у лікаря нарколога, психіатра.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , суд визнає його щире каяття у скоєному кримінальному правопорушенні, сприяння розкриттю злочину.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , судом не встановлено.
Враховуючи вищевказані дані про особу обвинуваченого, а також , що ОСОБА_5 є особою, яка досягла пенсійного віку, конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення, суд вважає призначити покарання обвинуваченому у межах санкції ч. 1 ст. 286 КК України у виді обмеження волі.
При вирішенні питання про застосування додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами суд дійшов наступного.
Згідно ч. 2 ст. 69 КК України, суд може не призначати додаткове покарання, що передбачене в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу як обов`язкове, за винятком випадків призначення покарання за вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Відповідно до санкції ч. 1 ст. 286 КК України, за дане кримінальне правопорушення передбачено покарання у вигляді штрафу від трьох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправних робіт на строк до двох років, або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років. Відтак, приписи ч. 2 ст. 69 КК України містять виняток із загальної норми, коли суд не може не призначати додаткове покарання, що передбачене як обов`язкове. Ч. 1 ст. 286 КК України передбачене основне покарання у вигляді штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. З урахуванням викладеного, суд доходить висновку про необхідність призначення обвинуваченому додаткового покарання, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 286 КК України, у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.
Отже, суд не приймає доводи захисника ОСОБА_6 у застосуванні ст. 69 КК України і не призначати додаткове покарання обвинуваченому у виді позбавлення права керувати транспортним засобом.
Дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд, враховуючи характер та ступінь суспільної небезпеки вказаного кримінального правопорушення,спосіб його вчинення, мету та мотив вказаного діяння, а також те, що обвинувачений визнав себе повністю винним у вчиненні даного кримінального правопорушення, розкаюється у вчиненому, вперше притягується до кримінальної відповідальності, умови його життя, соціальне та матеріальне становище, є пенсіонером, соціально-психологічні риси та відношення до скоєного, а також обставини, що пом`якшують покарання, якими на думку суду, є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, його вік, репутацію, характеризуючи дані, приходить до висновку, про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 без відбування покарання й вважає за можливе на підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування основного покарання з випробуванням з покладенням обов`язків.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 не обирався.
Процесуальні витрати в кримінальному провадженні в порядку ст. ст. 122, 124 КПК України підлягають стягненню з ОСОБА_5 на користь держави.
Долю речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
Цивільний позов не заявлявся.
Керуючись ст.ст. 369-371,374КПКУкраїни,суд
ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначити покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування основного покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік.
Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки:
періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
повідомляти уповноважений орган пробації про зміну місця проживання або роботи;
не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Речові докази: автомобіль ЗАЗ 110307, реєстраційний номер НОМЕР_1 - повернути власнику за належністю.
Процесуальні витрати по справі за проведення експертиз у сумі 6521,56 (шість тисяч п`ятсот двадцять одна) грн.стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь держави.
Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Вишгородський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий суддя ОСОБА_1