Справа № 331/1941/22
Провадження №1-кп/333/524/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2022 року м.Запоріжжя

Колегія суддів Комунарського районного суд м.Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченої ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченої, клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_7 про скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, заявлені у кримінальному провадженні № 0000175 від 22.04.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 111, ч. 2 ст. 15 ч. 5 ст. 111-1 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Відносно ОСОБА_6 , яка обвинувачується, в межах цього кримінального провадження, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 111, ч. 2 ст. 15 ч. 5 ст. 111-1 КК України,діє запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого закінчується 08.01.2022 р.

В судовому засіданні 16.12.2022 р. процесуальним прокурором заявлено клопотання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_6 ще на 60 днів, оскільки з об`єктивних причин (необхідністю дослідження досить значного обсягу доказів по справі) не можливо розглянути це кримінальне провадження в строк до 08.01.2022 р., а ризики, того що обвинувачена буде переховуватися від суду чи іншим чином чинити перешкоди кримінальному провадженню не знизилися.

Обвинувачена та її захисники заперечували відносно задоволення клопотання прокурора, вважають, що відсутні підстави для продовження строку тримання під вартою. До того ж захисник ОСОБА_7 , за підтримки обвинуваченої та захисника ОСОБА_8 , клопотала про скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносної її підзахисної ОСОБА_6 , посилаючись на те, що заявлені прокурором ризики, передбачені ст. 177 КПК України, відсутні.

Колегія суддів, вислухав пояснення сторони обвинувачення та сторони захисту, з приводу заявленими ними клопотань, дослідивши матеріали справи приходить до наступних висновків.

Відповідно до положень ч.ч. 1-3 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Приписами ст. 177 КПК України встановлено, що підставою як для застосування, так і для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають суду достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною 1 цієї статті.

Колегія суддів зауважує, що питання обґрунтованості підозри не є предметом судового розгляду під час розгляду даних заявлених сторонами обвинувачення та захисту клопотань щодо діючого відносно обвинуваченої запобіжного заходу, з огляду на стадію кримінального провадження, а саме, що наразі ОСОБА_6 пред`явлено обвинувачення у вчиненні вищевказаних інкримінованих злочинів, і по даному обвинувальному акту відносно ОСОБА_6 здійснюється вже судовий розгляд, за результатами якого буде ухвалене рішення, з вирішенням питань передбачених ст. 368 КК України.

Згідно положень ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; наявність судимостей у обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів.

За обвинувальним актом обвинувачена ОСОБА_6 , яка раніше не судима, обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 111, ч. 2 ст. 15 ч. 5 ст. 111-1 КК України, які кваліфікуються як:

- закінчений замах на вчинення державної зради у формі переходу на бік ворога в умовах воєнного стану та надання іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України в умовах воєнного стану;

- закінчений замах на вчинення добровільного зайняття посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, у незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території.

Санкцією ч. 2 ст. 111 КК України передбачено покарання, за вчинення даного злочину, у вигляді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічним позбавленням волі, з конфіскацію майна. Даний злочин відноситься до особливо тяжких злочинів.

Санкцією ч. 5 ст. 111-1 КК України передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої. Інкримінований обвинуваченій ОСОБА_6 злочин, передбачений ч. 5 ст. 111 КК України, є тяжким злочином.

Оцінюючи вищевказані обставини, колегія суддів також зважає на практику ЄСПЛ, та те, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів». У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки він свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє «прогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства».

З 24.02.2022 р. і по теперішній час на території України діє воєнний стан.

Відповідно до положень ч. 6 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті - тримання під вартою.

Обвинувачена ОСОБА_6 зареєстрована та мешкає в Бердянському районі Запорізької області, який з березня 2022 р. є тимчасово окупованою територією. Обвинувачена розлучена, малолітніх чи неповнолітніх дітей на утриманні не має, звільнилася з останнього місця роботи. Є депутатом міської ради (в 2022 р. виявила намір припинити свої повноваження депутата, шляхом написання відповідної заяви. Відомості щодо вирішення питання про припинення цих повноважень у встановленому законодавством, в матеріалах справи відсутні).

Оцінюючи вищевказані обставини, характер висунутого обвинувачення та тяжкість можливого покарання за інкриміновані обвинуваченій злочини, її слабкі соціальні зв`язки на території, яка підконтрольна органам влади України, можливість виїзду обвинуваченої до тимчасово окупованих території, в зв`язку з їх територіальною близькістю до м. Запоріжжя, колегія суддів погоджується, що ризик того, що обвинувачена може переховатися від суду та чинити перешкоди кримінальному провадженню, не зник та не зменшився. В умовах воєнного стану цей ризик є досить вагомим.

Посилання сторони захисту, що наразі відсутні заявлені прокурором ризики не відповідають дійсності. Заявлена стороною захисту позиція, що обвинувачена ОСОБА_6 не має наміру переховуватися від суду та має можливість мешкати в м. Запоріжжі у родичів, не переконлива. Обґрунтованих гарантій, які забезпечили належну процесуальну поведінку обвинуваченої та запобігли б встановленим судом ризикам, стороною захисту не наведено.

Обвинувачена має ряд хронічних захворювань, лікування яких може здійснюватися в умовах слідчого ізолятору. Відомостей, про те, що вона не може отримати належне лікування в умовах слідчого ізолятора, чи за станом здоров`я не може утримуватися в умовах СІЗО, в матеріалах провадження відсутні.

З огляду на вищевказане, колегія суддів приходить до висновку, що підстави для скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_6 , відсутні, і в задоволенні відповідного клопотання сторони захисту слід відмовити.

Враховуючи об`єктивну неможливість суду розглянути дану справу в строк до 08.01.2023 р., існування, і на теперішній час, ризиків, що обвинувачена може переховуватися від суду та чинити перешкоди кримінальному провадженню іншим шляхом, не можливість інших альтернативних запобіжних заходів ефективно запобігти вищевказаним ризикам, колегія суддів приходить до висновку, що клопотання прокурора, про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ще на 60 діб відносно обвинуваченої, обґрунтоване та підлягає задоволенню.

З огляду на існування підстав та обставин, передбачених статтями 177 та 178 цього Кодексу, та положення ч. 4 ст. 183 КПК України, колегія суддів не визначає розмір застави у даному кримінальному провадженні.

Керуючись ст.ст.177, 331, 392-395 КПК України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

В задоволенні клопотання захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_7 про скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_6 , відмовити.

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити обвинуваченій ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням у Державній установі «Запорізький слідчий ізолятор», строком на 60 діб, а саме: з 16.12.2022 року по 14.02.2023 року.

Ухвала діє до 14.02.2023 року, включно.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя, протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Повний текст ухвали складений 19.12.2022 року.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_2

Суддя: ОСОБА_3