Житомирський апеляційний суд
Справа №296/1918/23 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.422 КПК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2023 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваної ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу прокурора Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 02.03.2023,

в с т а н о в и в:

Зазначеною ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання старшого слідчого відділу Управління СБ України в Житомирській області ОСОБА_9 та застосовано до підозрюваної ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у визначений період доби за місцем проживання підозрюваної за адресою: АДРЕСА_1 , строком до 28 квітня 2023 року.

Покладено на підозрювану ОСОБА_8 наступні процесуальні обов`язки:

- заборонити підозрюваній без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження, залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , з 22 години 00 хвилин до 07 години 00 хвилин наступного дня;

- не відлучатись за межі м.Житомира без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- прибувати до слідчого, прокурора, що здійснюватимуть досудове розслідування у кримінальному провадженні, за першим викликом на визначений ним час та до суду за кожною вимогою;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- утримуватись від спілкування з іншими підозрюваними, свідками, іншими особами у кримінальному провадженні за №0000028 від 23.02.2022, коло яких визначає орган досудового розслідування:

- здати на зберігання органу досудового розслідування свій паспорт для виїзду за кордон, інші докменти, що дають право на виїзд з України.

Строк дії ухвали та обов`язків встановлено до 28 квітня 2023 року.

Прокурор ОСОБА_6 в своїй апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу слідчого судді, як незаконну, та постановити нову, якою обрати підозрюваній ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, без визначенням розміру застави, відповідно до ч.4 ст.183 КПК України. При цьому зазначає, що з доказів долучених до клопотання слідчого вбачається, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.28, ч.1 ст.203-2, ч.2 ст.255 КК України, тобто, у вчиненні особливо тяжких кримінальних правопорушень. Наголошує, що докази та підтверджені ними фактичні дані про обставини вчинення злочинів, а також враховуючи воєнний стан у зв`язку з військовою агресією рф проти України, суть та характер злочину, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_8 , наявність ризиків, передбачених п.п.1, 2, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, виправдовують обрання стосовно підозрюваної виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів без визначення розміру застави, а саме щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 КК України, відповідно до п.4 ч.4 ст.183 КПК України. Вважає, що обставини вчинення злочину у якому обґрунтовано підозрюється ОСОБА_8 свідчать, що обраний судом підозрюваній більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту буде не достатнім для запобігання зазначеним ризикам, оскільки перебування останньої навіть під домашнім арештом, не виключає можливості її спілкування з іншими учасниками злочинної організації, своїми знайомими або надання їм прохань щодо незаконного здійснення впливу на свідків та інших підозрюваних у кримінальному провадженні, продовження виконання нею своїх функціональних обов`язків чи перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, координації діяльності злочинної організації через інших не встановлених на даний час її учасників. Наголошує, що наявність на утриманні у підозрюваної батьків похилого віку не є переконливим доводом для можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу - домашнього арешту, оскільки наявність у неї сім`ї до підозри не стримали її від протиправної, неконтрольованої поведінки та не зможе гарантувати, що вона не намагатиметься переховуватися від слідства та суду чи продовжувати вчиняти злочини. Зазначає і те, що судом також не враховано серйозність звинувачення та ризик втечі підозрюваної.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора на підтримку поданої апеляційної скарги, заперечення підозрюваної ОСОБА_8 та її захисника ОСОБА_7 щодо задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали судового провадження, а також ухвалу слідчого судді в межах, передбачених, ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, згідно ст.2 КПК України, завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.6 ст.22 КПК України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. В ході судового провадження сторона обвинувачення зобов`язана доводити реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи, в іншому випадку суд вправі обрати підозрюваній менш суворий запобіжний захід.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в порядку Глави 18 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування такого запобіжного заходу, або відмови у його задоволенні.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч.1 ст.176 КПК України запобіжними заходами є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Слідчий суддя, суд, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, згідно із ст.178 КПК України та зважаючи на практику Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваній особі у разі визнання її винною у вчиненні кримінального правопорушення, та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні.

При цьому, ч.1 ст.183 КПК України передбачає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього кодексу.

В свою чергу, у відповідності до ч.ч.1, 2 ст.181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя, відмовляючи у застосуванні щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обранні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у визначений період доби за місцем проживання, з покладанням відповідних обов`язків, дотримався вказаних вимог кримінально-процесуального закону.

Як вбачається з матеріалів провадження №296/1918/23, в провадженні СВ УСБУ в Житомирській області перебуває кримінальне провадження №0000028 від 23.02.2022, за підозрою ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.28, ч.1 ст.203-2, ч.1 ст.255 КК України, за підозрою ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_8 та ОСОБА_14 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.28, ч.1 ст.203-2, ч.2 ст.255 КК України, а також за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.203-2, ч.3 ст.258-5 КК України.

Згідно змісту клопотання слідчого, досудовим розслідуванням встановлено, що у порушення вимог ст.2 Закону України «Про державне регулювання діяльності щодо організації та проведення азартних ігор», у невстановлений період часу, однак не пізніше 2021 року, на території Херсонської області, з метою отримання незаконного прибутку, шляхом вчинення умисних особливо тяжких злочинів, пов`язаних з незаконним проведенням азартних ігор (без ліцензії на провадження відповідного виду діяльності), створено злочинну організацію, до складу якої, задля забезпечення злочинної діяльності та досягнення цілей самої організації, увійшли громадяни України ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_8 , ОСОБА_14 , а також інші невстановлені на даний час особи.

У зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації проти України та окупацією частини території Херсонської області, у 2022 році, більш точної дати в ході досудового розслідування не встановлено, вказана організація разом з її керівниками та зазначеними учасниками, розпочала свою злочинну діяльність на території м.Житомира.

Зокрема, вищезазначеними учасниками злочинної організації спільно з ОСОБА_8 , які керувались спільним злочинним умислом, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення у березні 2022 року організовано діяльність підпільних гральних закладів з надання доступу до азартних ігор у м.Житомирі за адресами: АДРЕСА_2 , а у подальшому у серпні 2022 року - за адресою: АДРЕСА_3 , які функціонували до 28.02.2023, коли їх діяльність було припинено працівниками правоохоронних органів.

При цьому, ОСОБА_8 , будучи раніше знайомою з ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , як з керівниками вказаної злочинної організації, достовірно знаючи про наміри об`єднання на продовження вчинення зазначеної протиправної діяльності, своїми діями забезпечила спільну реалізацію плану злочинної діяльності, пов`язаної з організацією та проведенням азартних ігор на території м.Житомира. Вказаний план був доведений ОСОБА_8 заздалегідь та передбачав, зокрема, наступне: створення у м.Житомирі мережі гральних закладів у спеціально пристосованих для цього приміщеннях; пошук осіб, які мають навички та досвід роботи в галузі інформаційних технологій а також у сфері обслуговування, їх працевлаштування; фінансування витрат, пов`язаних з оплатою праці залучених працівників, орендою приміщень, які використовуються для вчинення злочинів, оплатою IT-послуг, придбання необхідного для вчинення злочинів обладнання, інших витрат, необхідність в оплаті яких, виникне під час та після вчинення злочинів, а також розподіл одержаних від злочинної діяльності коштів між учасниками злочинної організації.

Відповідно до своєї ролі, ОСОБА_8 , як учасниця злочинної організації, за дорученнями ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , здійснювала пошук та підбір осіб, які мають навички та досвід роботи в галузі інформаційних технологій, а також у сфері обслуговування, їх стажування, проведення тренінгів, розроблення переліку та удосконалення функціональних обов`язків, а також визначення конкретного напрямку роботи для підібраного та підготовленого кандидата, з метою подальшого працевлаштування останніх у спеціально пристосованих нежитлових приміщеннях для провадження вказаної злочинної діяльності у м.Житомирі, за адресами: АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 .

Крім того, діючи у складі злочинної організації, ОСОБА_8 , на виконання вказівок керівників останньої - ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , дотримувалась встановлених ними загальних правил поведінки і дисципліни між учасниками вказаної злочинної організації, виконувала розподілені за нею функціональні обов`язки, безпосередньо підпорядковувалась керівникам, брала участь у плануванні конкретних дій, спрямованих на вчинення вказаної злочинної діяльності, організовувала заходи щодо її прикриття, виконувала інші доручення ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , необхідність в яких виникала під час вчинення злочинів у складі злочинної організації.

При цьому, ОСОБА_8 , під час виконання своїх вищевказаних функцій, була обізнана про те, що в організації, за пропозицією зазначених її керівників, беруть участь також інші особи, з якими вона координувала свої дії, спрямовані на досягнення мети об`єднання, зокрема, громадяни ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 .

28 лютого 2023 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.28, ч.1 ст.203-2, ч.2 ст.255 КК України.

28.02.2023, на підставі п.1, п.4 ч.1 ст.208 КПК України, ОСОБА_8 було затримано.

01.03.2023 старший слідчий СВ УСБ України в Житомирській області ОСОБА_9 звернувся до відповідного слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_8 . За результатами розгляду цього клопотання, слідчим суддею постановлено оскаржуване рішення.

При вирішенні вказаного клопотання, слідчим суддею встановлено, що докази, надані слідчим, свідчать про існування обґрунтованої підозри в даному кримінальному провадженні, яка дає підстави вважати, що підозрювана ОСОБА_8 може бути причетна до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.28, ч.1 ст.203-2, ч.2 ст.255 КК України.

Наявні у провадженні докази, також на думку апеляційного суду, вказують на обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованих кримінальних правопорушень, у об`ємі, як того вимагає закон, на момент вирішення питання про застосування запобіжного заходу, виходячи із критеріїв «розумної підозри», тобто наявності фактів і іншої інформації, яка могла б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ОСОБА_8 могла вчинити вище зазначені кримінальні правопорушення.

При цьому, апеляційний суд вважає, що при застосуванні запобіжного заходу, відповідно до ст.178 КПК України, слідчим суддею належно враховано тяжкість кримінальних правопорушень, інкримінованих ОСОБА_8 , як і фактичні обставини його вчинення, роль останньої у злочинних діях. Не залишено поза увагою слідчого судді і дані характеризуючі особу підозрюваної, зокрема, її вік, наявність міцних соціальних зв`язків - наявність на її утриманні батьків-пенсіонерів похилого віку - ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (вітчим), ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (матір), яка хворіє та потребує постійного догляду (а.п.138-165).

Крім того, як встановлено слідчим суддею - підозрювана ОСОБА_8 станом на момент розгляду клопотання слідчого має постійне місце проживання в орендованому житлі, що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та копією договору про оренду приміщення, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася.

Як вважає апеляційний суд, в даному випадку, слідчим суддею правильно встановлено доведеність органом досудового розслідування, процесуальних ризик можливого впливу підозрюваної ОСОБА_8 на інших підозрюваних та свідків у провадженні, можливість знищення підозрюваною речей чи документів, разом з цим, і недоведеність прокурором інших процесуальних ризиків, як і відповідних обставин, які переконливо доводять наявність ризиків виправдовуючих застосування до підозрюваної ОСОБА_8 саме виняткового запобіжного заходу та, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти наявним ризикам.

Одночасно апеляційний суд звертає увагу, що сам по собі факт наявності підозри у вчиненні кримінального правопорушення та ймовірність призначення суворого покарання, за відсутності доказів, що застосування більш м`яких запобіжних заходів відносно ОСОБА_8 є недостатніми для запобігання ризикам, передбачених ст.177 КПК України, не свідчить про неефективність запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у визначений період доби.

Вище наведені обставини в суді апеляційної інстанції прокурором не спростовано, як і не доведено спроб ОСОБА_8 , на даний час, переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, впливати в незаконний спосіб на свідків у провадженні, або вчинити інше кримінальне правопорушення. Не надано прокурором апеляційному суду і переконливих доказів щодо відсутності у підозрюваного постійного місця проживання, як і доказів залишення (зміни) останньою цього місця проживання.

При цьому, апеляційний суд враховує, що наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами (рішення Європейського суду з прав людини від 23.02.2012 року у справі «Клішин проти України», № 30671/04), а тому апеляційний суд вважає недоведеним наявність вказаного ризику.

«Тримання під вартою» відповідно до підпункту «с» пункту 1 статті 5 Конвенції має відповідати вимозі пропорційності, яка обумовлює існування обґрунтованого рішення, в якому здійснюється оцінка відповідних аргументів «за» та «проти» звільнення (рішення у справі «Хайредінов проти України» (Khayredinov v. Ukraine), заява № 38717/04, п. 86, від 14 жовтня 2010 року»).

На переконання апеляційного суду, на даний час, саме запобіжний захід у вигляді домашнього арешту є достатнім для забезпечення виконання підозрюваною ОСОБА_8 процесуальних обов`язків та зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

З огляду на об`єктивно існуючі обставини справи (провадження), характеру протиправних дій, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_8 , даних, які характеризують особу останньої, на даний час, домашній арешт буде достатнім для запобігання ризикам, про які зазначають слідчий, прокурор та забезпечить виконання підозрюваною покладених процесуальних обов`язків.

У зв`язку з наведеним, апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у визначений період доби з покладанням обов`язків визначених ст.194 КПК України, оскільки встановлені судом обставини достатньо переконливо підтверджують достатність такого виду забезпечення кримінального провадження, який на цьому етапі кримінального провадження є найбільш дієвим для підозрюваного.

Як вважає апеляційний суд, саме обмеження свободи пересування підозрюваної шляхом її ізоляції в житлі через заборону залишати житло зможе гарантувати забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_8 та відповідатиме меті застосування запобіжного заходу з тим щоб орган досудового розслідування зміг виконати завдання передбачені ст.2 КПК України.

На момент апеляційної перевірки матеріалів провадження, вказаний запобіжний захід є необхідним у зазначеному кримінальному провадженні, буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваної та достатні гарантії його явки в суд (орган досудового слідства), забезпечить швидке та повне проведення досудового розслідування, а також виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, апеляційним судом не встановлено.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу суд має врахувати вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, відомості про особу підозрюваного, міцність соціальних зв`язків, наявність постійного місця проживання, обставини досудового розслідування.

На думку суду апеляційної інстанції, слідчий суддя, дав належну оцінку усім доводам викладених в клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та правильно прийшов до висновку про те, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту є достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала слідчого судді є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі прокурора, не вбачається.

Керуючись ст.ст.404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 02.03.2023, якою застосовано до підозрюваної ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у визначений період доби за місцем проживання підозрюваної за адресою: АДРЕСА_1 , з покладанням відповідних процесуальних обов`язків, з строком дії ухвали та обов`язків до 28 квітня 2023 року, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: