ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/940/23 Справа № 202/1751/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_5 на вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 листопада 2022 року у кримінальному провадженні № 0000126, щодо:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Новомосковськ, Дніпропетровської області, українки, громадянки України, освіта середня, не заміжньої, не працюючої, раніше не судимої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, -

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

обвинуваченої ОСОБА_5

захисника

(в режимі відеоконференції) ОСОБА_8

В С Т А Н О В И Л А :

За вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 листопада 2022 року ОСОБА_5 визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та призначено їй покарання у виді позбавлення волі строком на дев`ять років.

Судом вирішено питання речових доказів.

Цим вироком ОСОБА_5 визнана винною у тому, що 13 березня 2022 року, приблизно о 15 годині 00 хвилин, вона, разом із своїм знайомим ОСОБА_9 , знаходилась за місцем мешкання останнього, а саме у будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , де вони спільно вживали алкогольні напої.

В цей час між ОСОБА_9 та обвинуваченою ОСОБА_5 , яка перебувала в стані алкогольного сп`яніння, відбувся побутовий конфлікт в ході якого у обвинуваченої ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_9 .

Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень та усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, і передбачаючи його небезпечні наслідки, обвинувачена ОСОБА_5 , клинком ножа, який відшукала в приміщенні вищевказаного будинку, умисно нанесла потерпілому ОСОБА_9 почергово 2 удари в область грудної клітини ліворуч та долонній поверхні правової кисті, чим спричинила останньому тілесні ушкодження у вигляді: різаної рани на долонній поверхні правової кисті, які відносяться до легких тілесних ушкоджень проникаючого сліпого колото-різаного поранення грудної клітини - колото-різаної рани по задній поверхні грудної клітини ліворуч в проекції 9 міжребер`я починаючи від лівої задньо-пахвової лінії до лівої лопаткової лінії, розташована на відстані 119 см догори від підошовної поверхні стоп та на 31 см догори від сідничних бугрів, від якої відходить рановий канал, що ушкоджує шкіру, підшкірно-жирову клітковину, 9 міжреберний м`яз, пристінкову плевру, проникає в ліву плевральну порожнину, ушкоджує тканину нижньої частки лівої легені по задній поверхні, і сліпо закінчується у її товщі, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.

ІНФОРМАЦІЯ_2 від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_9 помер у лікарні.

Смерть ОСОБА_9 настала від проникаючого сліпого колото-різаного поранення грудної клітини ліворуч з ушкодженням нижньої частки лівої легені, клінічний перебіг якого протікав з розвитком правосторонньої серозно-фібринозної після травматичної плевропневмонії і ускладнився легенево-серцевою недостатністю. Проникаюче сліпе колото-різане поранення по задній поверхні грудної клітини ліворуч в проекції 9 міжребер`я знаходиться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_9 .

Дії обвинуваченої ОСОБА_5 кваліфіковані судом за ч. 2 ст. 121 КК України, як спричинення умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

В апеляції:

- обвинувачена ОСОБА_5 просить призначити їй менш суворе покарання.

В обґрунтування вказує, що суд першої інстанції не прийняв до уваги, що вчинене нею кримінальне правопорушення було вчинено не навмисно та раптово. Зазначає, що суд не взяв до уваги її особу, яка є раніше не судимою особою, має постійне місце проживання, на обліку у лікаря психіатра на нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується задовільно.

Заслухавши обвинувачену та її захисника, які підтримали доводи і вимоги апеляційної скарг, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для їх задоволення, з огляду на таке.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і мотивованим. Законним є рішення, постановлене компетентним судом згідно норм матеріального права із дотриманням вимог кримінального провадження, передбаченого цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За приписами ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Вказані вимоги закону при ухваленні оскаржуваного вироку судом першої інстанції дотримані.

Досліджені судом першої інстанції та покладені в основу вироку докази беззаперечно вказують на вину ОСОБА_5 у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, а саме спричиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Надані безпосередньо у суді першої інстанції покази потерпілої ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 узгоджуються між собою, а також з дослідженими судом першої інстанції письмовими доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 13 березня 2022 року з фото-таблицею до нього, згідно якого було оглянуто домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , в ході якого було виявлено та вилучено змиви РБК, ніж зі слідами РБК; протоколом огляду від 13 березня 2022 року з фото-таблицею до нього, згідно якого було речі потерпілого ОСОБА_9 зі слідами РБК: кофту синього кольору, штани оливкового кольору, туфлі чорного кольору; протоколом обшуку особи, згідно якого в ході обшуку ОСОБА_5 , було вилучено одяг зі слідами РБК; протоколом огляду трупа від 22 березня 2022 року з фото-таблицею до нього, згідно якого було оглянуто труп ОСОБА_9 ; протоколом огляду від 28 березня 2022 року з фото-таблицею до нього, згідно якого було оглянуто речі, які знаходились в жіночій сумці обвинуваченої ОСОБА_5 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 30 квітня 2022 року згідно якого свідок ОСОБА_14 впізнав ОСОБА_5 як особу, яка 13 березеня 2022 року знаходилась в будинку АДРЕСА_2 .

Окрім цього, судом було досліджено висновок судово-медичної експертизи № 734 від 22 квітня 2022 року, згідно якого смерть ОСОБА_9 настала від проникаючого сліпого колото-різаного поранення грудної клітини ліворуч з ушкодженням нижньої частки лівої легені, клінічний перебіг якого протікав з розвитком правосторонньої серозно-фібринознозної післятравматичної плевропневмонії і ускладнився легенево-серцевою недостатністю.

Досліджені судом першої інстанції доказами в їх сукупності та взаємозв`язку, не містять суттєвих протиріч. Підстав вважати їх неналежними чи наданими як заінтересованими особами не вбачається.

Судом першої інстанції встановлено, що обвинувачена ОСОБА_5 спричинила потерпілому ОСОБА_9 удар ножем в область грудної клітини ліворуч, у життєво важливий орган в той час, коли останній не мав будь-яких предметів та засобів для нападу в руках, що вказує на нерівне співвідношення сил, а тому суд першої інстанції не вбачав підстав для ОСОБА_5 сприймати загрозу можливого нападу зі сторони потерпілого як реальну.

Таким чином, доводи апеляції засудженої щодо відсутності в її діях умислу на спричинення потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, що є підставою для пом`якшення її покарання, не є обґрунтованими, оскільки встановлені судом обствини не підтверджують перебування ОСОБА_5 в стані необхідної оборони, а спричинений удар ножем в область грудної клітини ліворуч був спричинений обвинуваченою ОСОБА_5 з прямим умислом на завдання тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_9 , що спричинило у подальшому смерть потерпілого.

Щодо вимог апеляційної скарги про необхідність зміну вироку і призначення обвинуваченій ОСОБА_5 більш м`якого покарання, оскільки є раніше не судимою особою, має постійне місце проживання, на обліку у лікаря психіатра на нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується задовільно, то вони не є переконливими, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд при призначенні покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи ОСОБА_5 покарання, суд першої інстанції дотримався наведених вище вимог закону та врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, особу обвинуваченої ОСОБА_5 , яка раніше не судима, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується задовільно, відсутність обставин, які пом`якшують покарання, а також обтяжуючу обставину вчинення злочину, а саме скоєння злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

При призначенні покарання суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про необхідність призначення обвинуваченій покарання виключно у виді реального відбуття покарання, вважаючи таке покарання необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

З таким видом і розміром призначеного судом першої інстанції покарання обвинуваченій ОСОБА_5 погоджується і колегія суддів, оскільки саме таке покарання є достатнім для досягнення мети покарання, визначеної ст. 50 КК України, щодо запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

За загалом вище наведеного, підстав для застосування до обвинуваченої положень ст. 69 КК України, колегія суддів не знаходить.

Таким чином, суд першої інстанції врахував всі обставини по справі призначив покарання яке відповідає особі винної, і яке є необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Колегія суддів, також зважає на дотримання судом першої інстанції при призначенні покарання практики Європейського суду з прав людини відповідно до якої, складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним (справа «Скополла проти Італії» від 17.09.2009 року). Для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не ставити особистий і надмірний тягар для особи (справа «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008 року).

З врахуванням наведеного, призначене покарання обвинуваченій ОСОБА_5 судом першої інстанції відповідає принципу індивідуалізації, пропорційності і справедливості, а тому підстав для пом`якшення покарання, як на це вказує обвинувачена, колегія суддів не вбачає.

З огляду на разом вищенаведене, колегія суддів не знаходить підстав для скасування чи зміни вироку з тих мотивів, які наведені в апеляційній скарзі обвинуваченої, оскільки судом ухвалено вирок, який є законним, обґрунтованим, з дотриманням вимог кримінального та кримінального процесуального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, в їх сукупності, взаємозв`язку і достатності, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав, а тому в задоволенні апеляційної скарги обвинуваченої слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_5 , - залишити без задоволення.

Вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 10 листопада 2022 року у кримінальному провадженні № 0000126, щодо ОСОБА_5 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, - у той же строк з моменту вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4