КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/163/2022 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
Категорія: ст. ст. 170-173 КПК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2022 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою представника власника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 31 травня 2021 року, -

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

представника власника майна ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 31 травня 2021 року задоволено клопотання слідчого групи слідчих у кримінальному провадженні - старшого слідчого в ОВС 4 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_9 та накладено арешт на рухоме майно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на легковий автомобіль AUDI А8, 2011 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 (VIN: НОМЕР_3), який на праві власності належить ОСОБА_6 із забороною його відчуження та розпорядження.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням слідчого судді, представник власника майна ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 , подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу. Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого групи слідчих у кримінальному провадженні - старшого слідчого в ОВС 4 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_9 про накладення арешту на рухоме майно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на легковий автомобіль AUDIА8, 2011 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 (VIN: НОМЕР_3), який на праві власності належить ОСОБА_6 із забороною його відчуження та розпорядження.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є неповним, прийняте з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та є таким, що порушує право на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Слідчий суддя прийняв рішення, яке не тільки не ґрунтується на чинних нормах КПК України, але й прямо суперечить цим нормам, зокрема вимогам, викладеним в ст.ст. 170-173, ст. 370 КПК України щодо законності, обґрунтованості та вмотивованості судового розгляду.

При розгляді клопотання про арешт майна слідчий суддя не врахував того, що при судовому розгляді, який відбувся без повідомлення та участі в судовому засіданні власника майна, не були доведені підстави, передбачені ч. 2 ст. 173 КПК України, зокрема, правова підстава для арешту майна, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, а також не було враховано розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та наслідки арешту майна для власників майна.

На обґрунтування вимог клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, апелянт зазначає, що ОСОБА_6 та його захисники не були повідомлені про розгляд клопотання про арешт майна. На адвокатський запит Печерський районний суд м. Києва повідомив про те, що в провадженні суду перебуває провадження про арешт майна відносно ОСОБА_6 , а саме: 757/28518/21-к. Проте, копії ухвали, постановленої за результатом розгляду справи 757/28518/21-к не було надано.01 листопада 2021 року він звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про видачу копії ухвали по справі 757/28518/21-к. 09 листопада 2021 року видано наручно копію ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 31 травня 2021 року у справі №757/28518/21-к.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи представника власника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , в підтримку поданої апеляційної скарги з проханням її задовольнити, думку прокурора, який заперечував щодо задоволення вказаної апеляційної скарги та вважав оскаржувану ухвалу законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги представника власника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , колегія суддів вважає, що вона непідлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог пункту 3 ч. 2 ст. 395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Згідно абзацу 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Строк апеляційного оскарження може бути поновлений, якщо причини його пропуску є поважними.

Згідно з ч. 1 ст. 117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 113 КПК України, будь-яка процесуальна дія під час кримінального провадження має бути виконана без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Дослідженням матеріалів судового провадження встановлено, що клопотання про арешт майна розглянуто у відсутності власника майна та його представника. Відомостей про направлення та отримання оскаржуваної ухвали матеріали справи не містять. Як зазначає апелянт про існування оскаржуваної ухвали про накладення арешту на майно вони дізналися на адвокатський запит, Печерський районний суд м. Києва повідомив про те, що в провадженні суду перебуває провадження про арешт майна відносно ОСОБА_6 , а саме: 757/28518/21-к. Проте, копії ухвали, постановленої за результатом розгляду справи 757/28518/21-к не було надано. 01 листопада 2021 року адвокат звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про видачу копії ухвали по справі 757/28518/21-к. 09 листопада 2021 року видано наручно копію ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 31 травня 2021 року у справі №757/28518/21-к, іншої інформації матеріали справи не містять, у зв`язку з чим колегія суддів вбачає підстави для задоволення клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження.

Як вбачається з наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження та ухвали слідчого судді місцевого суду, що Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000072 від 11.03.2021 за підозрою народних депутатів України ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 28, ч. 1 ст. 111, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 438 КК України, та ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111 та ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України.

У ході досудового розслідування встановлено, що у невстановлений досудовим розслідуванням час але не пізніше березня 2015 року, у невстановленому місці, невстановленими представниками Російської Федерації до протиправної діяльності проти України вирішено залучити ОСОБА_10 , який впродовж тривалого часу має особисті тісні сталі зв`язки з вищим політичним керівництвом Російської Федерації, водночас є колишнім очільником Адміністрації Президента України, відомою особою серед політиків України, за рахунок чого своїми висловлюваннями та діями має певний вплив на суспільну думку окремих груп громадян України.

В свою чергу, ОСОБА_10 , будучи незгодним з політичним курсом діючої влади, перебуваючи в особистих дружніх стосунках з керівництвом Російської Федерації, маючи на меті спрямування зовнішнього політичного курсу України на зближення з Російською Федерацією, вирішив допомогти владі останньої у вчиненні дій, спрямованих на досягнення зазначеної мети, шляхом здійснення підривної діяльності проти України, тобто у протизаконний спосіб.

З метою реалізації вказаного задуму, ОСОБА_10 вирішив залучити до вчинення відповідних протиправних дій інших осіб, з числа наближених до нього.

Так, ОСОБА_10 , маючи сталі тісні зв`язки з ОСОБА_6 , в невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше березня 2015 року, в невстановленому місці запропонував останньому прийняти участь у вчиненні допомоги невстановленим представникам Російської Федерації у підривній діяльності проти України, шляхом вчинення низки умисних дій на шкоду суверенітету, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, на що останній погодився, тим самим вказані особи вступили у попередню змову. При цьому, ОСОБА_6 згідно відведеної йому ролі пособника вчинення злочину повинен виконувати вказівки та доручення ОСОБА_10 , зокрема, щодо систематичного спілкування з представниками РФ та здійсненні обміну інформацією.

Також, не пізніше березня 2015 року до вказаної протиправної діяльності залучено інших, на даний час невстановлених слідством осіб, які виконували роль співвиконавців та пособників у вчиненні допомоги представникам Російської Федерації у здійсненні підривної діяльності проти України шляхом вчинення низки умисних дій на шкоду суверенітету, державній, економічній та інформаційній безпеці України.

Собі ОСОБА_10 відвів роль організатора та співвиконавця вчинення злочину. В свої обов`язки включив загальну координацію вчинених злочинних дій, підшукання співучасників розробку плану вчинення злочинних дій, готування та редагування необхідних документів - як засобів вчинення кримінального правопорушення, що особисто у невстановлені слідством час та місці довів до відома інших учасників вчинення злочину.

Таким чином, ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , та інші невстановлені досудовим розслідуванням особи досягли попередньої змови на спільне вчинення відповідного злочину групою осіб, визначивши ступені співучасті кожного.

11.05.2021 народному депутату України ОСОБА_6 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 438 КК України.

Постановою слідчого від 18.05.2021, у зв`язку з не встановленням місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_6 оголошено в розшук.

Санкція інкримінованого підозрюваному ОСОБА_6 злочину за ч. 1 ст. 111 КК України, передбачає додаткове покарання у виді конфіскації майна.

28.05.2021 слідчий групи слідчих у кримінальному провадженні - старший слідчий в ОВС 4 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_9 , за погодженням Генерального прокурора ОСОБА_11 , звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням у кримінальному провадженні № 0000072 від 11.03.2021, про арешт майна, а саме рухомого майна підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на легковий автомобіль AUDIА8, 2011 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 (VIN: НОМЕР_3), який на праві власності належить ОСОБА_6 із забороною його відчуження та розпорядження.

На обґрунтування вимог даного клопотання сторона обвинувачення послалась на те, що з метою повного, всебічного та неупередженого проведення досудового розслідування, забезпечення цілісності та належності майна підозрюваного до вирішення питання про його конфіскацію, виникла необхідність у накладенні арешту на рухоме майно, яке на праві власності належить підозрюваному ОСОБА_6 . Без накладення арешту на рухоме майно підозрюваного його може бути відчужено, що у разі винесення обвинувального вироку може унеможливити його виконання в частині конфіскації майна.

Відповідно до листа Головного сервісного центру МВС від 21.05.2021 № 31/9398, ОСОБА_6 на праві власності належить рухоме майно, а саме легковий автомобіль марки AUDI А8, 2011 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 (VIN: НОМЕР_3).

Слідчий вказав, що в ході досудового розслідування виявлені обставини, які свідчать, що необхідне накладення арешту на майно підозрюваного щодо якого здійснюється провадження, та є підстави вважати, що суд у випадках, передбачених КК України, може призначити покарання у виді конфіскації майна.

31.05.2021 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва вказане клопотання слідчого задоволено та накладено арешт на вище зазначене майно.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходив з того, що органом досудового розслідування ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжких злочинів, за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України передбачено додаткове покарання з конфіскацією майна або без такої, приймаючи до уваги наявність даних про належність майна, на яке слідчий просив накласти арешт, що зазначено у клопотанні та на праві власності належить ОСОБА_6 , з метою забезпечення можливої конфіскації майна слідчий суддя вважав необхідним клопотання слідчого задовольнити і накласти арешт на зазначене майно.

З такими висновками слідчого судді колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого доводи про накладення арешту на майно перевірялись судом першої інстанції. При цьому були досліджені матеріали судового провадження, а також з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

При винесенні ухвали судом, у відповідності до вимог ст. 173 КПК України, були враховані наведені в клопотанні слідчого правові підстави для арешту майна, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінальних правопорушень, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому слідчим суддею обґрунтовано задоволено клопотання слідчого про арешт майна, з урахуванням наявних для цього підстав, передбачених ст. 170 КПК України.

З огляду на наведене та враховуючи, що в засіданні суду першої інстанції ретельно перевірено майно і його відношення до матеріалів кримінального провадження, а також встановлено мету арешту майна відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, а саме забезпечення можливої конфіскації майна як виду покарання, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на майно.

Крім того, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання відчуження майна, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170 - 173 КПК України, наклав арешт на майно.

Підстав сумніватися в співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження колегія суддів не вбачає. Обставини кримінального провадження на час прийняття рішення вимагали вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту.

Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб, колегією суддів не встановлено.

Доводи апеляційної скарги про необґрунтованість накладення арешту на майно є такими, що не відповідають матеріалам провадження. Крім того, слідчим суддею суду першої інстанції накладено арешт на майно відповідно до вимог ст. ст. 132, 170, 173 КПК України на підставі належно досліджених доводів органу досудового розслідування з встановленням наявності у кримінальному провадженні повідомленої підозри особі у вчиненні злочинів /а.с. 24-46/.

Зважаючи на викладене в сукупності з обставинами провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт, діяв у спосіб та у межах діючого законодавства, арешт застосував правомірно, а тому доводи апелянта стосовно незаконності ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Крім того, слідчим суддею накладено арешт на майно з урахуванням вимог ч. 11 ст. 170 КПК України з огляду на встановлені у судовому засіданні ризики.

Всі інші зазначені в апеляційній скарзі обставини не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали суду та підлягають з`ясуванню судом під час розгляду справи по суті.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що арешт майна є тимчасовим заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження, який в подальшому може бути скасований у визначеному законом порядку. У відповідності до вимог ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 170-173, 307, 309, 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду, -

п о с т а н о в и л а:

Поновити представнику власника майна ОСОБА_6 - адвокату ОСОБА_7 , строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 31 травня 2021 року.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 31 травня 2021 року, - залишити без зміни, а апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3. ОСОБА_4