Справа № 953/6673/22
н/п 1-кс/953/5154/22
"13" грудня 2022 р.
Вилучені грошові кошти прокурор просить у відповідності до порядку, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України №1104 від 19.11.2012 «Про затвердження порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження» передати на зберігання фінансовій установі, з якою ГУНП в Харківській області наявна угода на відповідне зберігання.
В обґрунтування клопотання прокурор зазначає наступне.
Органом досудового розслідування встановлено, що 12.10.2022 до слідчого управління ГУНП України в Харківській області надійшли матеріали управління СБ України в Харківській області, про те що громадянин ОСОБА_7 , перебуваючи на посаді голови Куньєвської сільської територіальної громади, всупереч повноважень покладених на нього органами влади України, упродовж березня 2022 року надавав матеріальні ресурси представникам воєнізованих формувань РФ, що дислокувались на тимчасово окупованій території Харківської області. Крім того, громадянин ОСОБА_8 агітував місцеве населення с. Чистоводівка до необхідності співпраці із зазначеним російським окупаційним контингентом.
В якості свідків були допитані декілька жителів с. Чистоводівка та
с. Бугаївка Ізюмського району Харківської області, що входить до Куньєвської сільської територіальної громади, які пояснили що наприкінці лютого 2022 року ОСОБА_3 , який обіймав посаду голови ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9 , який обіймав посаду Чистоводівського сільського голови (старости) Куньєвської СТГ добровільно почали співпрацювати з військовослужбовцями ЗС РФ, надали їм місце для проживання у загальноосвітній школі АДРЕСА_2 та виконували вказівки останніх.
В ході досудового розслідування орган досудового розслідування дійшов висновку, що вказане майно може містити в собі відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставини, що встановлюється під час кримінального провадження, є достатні підстави вважати, що предмети, вилучені під час обшуку, відповідають вимогам ст. ст. 98, 170 Кримінального процесуального кодексу України. З метою з метою фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення та збору відомостей, які можуть бути використані як доказ факту чи обставини, що встановлюється під час кримінального провадження, виникла необхідність у накладенні арешту на вилучені під час проведення обшуків предмети з метою збереження речових доказів, оскільки його незастосування може призвести до настання наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.
Прокурор ОСОБА_2 у судовому засіданні клопотання про арешт майна підтримав, просив його задовольнити з підстав, зазначених в клопотанні, а також з метою забезпечення можливої конфіскації майна.
Представник власника майна ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував, зазначивши, що жодного відношення до грошових коштів ОСОБА_3 не має, вилучені грошові кошти належать матері майбутньої дружини ОСОБА_3 , яка є фізичної особою підприємцем, займається господарською діяльністю, та з якою він на цей час разом проживає в будинку, що на праві власності належить останній, з нею та її донькою він спільного бюджету та господарства не має.
Представник власника майна ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, надавши до суду письмові заперечення на клопотання про арешт майна, з тих підстав, що вилучені під час обшуку грошові кошти належать ОСОБА_5 , не мають жодного відношення до даного кримінального провадження, ухвала про обшук не містить дозволу на відшукання та вилучення грошових коштів. Накладення арешту на грошові кошти призведе до порушення права власності ОСОБА_5 , оскільки на цей час вони є єдиним джерелом збереження життєдіяльності останньої, можливості відновити своє зруйноване під час окупації житло, відновити ведення господарської діяльності, сплачувати податки, тощо.
Слідчий суддя, дослідивши витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання та інші матеріали, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання, доходить висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання.
Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Пунктом 2 частини 1 статті 170 КПК України визначено, що завданням арешту майна є, зокрема, запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно з ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК, а саме є матеріальними об`єктами, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно до абз. 2 ч. 5 ст. 171 КПК України у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.
Разом із тим, за правилами ч. 7 ст. 236 КПК України тимчасово вилученим майном є не будь-яке майно, вилучене у межах проведення обшуку, а лише те майно, що не входить до переліку, щодо якого надано дозвіл на відшукання в ухвалі слідчого судді про дозвіл на проведення обшуку.
Згідно із ч.2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
З наданих матеріалів вбачається, що вилучені грошові кошти виходять за межі речей, на відшукання яких був наданий дозвіл ухвалою слідчого судді від 25.11.2022 про проведення обшуку в будинку, що на праві приватної власності належить ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 , а отже зазначені в клопотанні грошові кошти є тимчасово вилученим майном.
Ані в клопотанні про арешт майна, ані в судовому засіданні прокурором не наведено будь-яких обставин та доказів, які б свідчили про наявність правових підстав для арешту майна, зокрема слідчий суддя не вбачає жодних достатніх підстав вважати, що вилучені під час обшуку грошові кошти відповідають критеріям, передбаченим ч.2 ст.167 та ст.98 КПК України, прокурором не доведено можливість використання грошових коштів як доказу у кримінальному провадженні. Так, зі змісту фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, викладених прокурором в клопотанні як встановлених під час досудового розслідування, взагалі не вбачається, що грошові кошти були використані як засоби чи знаряддя кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди, були предметом кримінального правопорушення, використовувались для його вчинення, були одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення, або якимось іншим чином мають значення у даному кримінальному правопорушенні.
Крім того, наданими прокурором матеріалами підтверджено, що будинок, у якому були відшукані та вилучені зазначені в клопотанні грошові кошти, належить на праві власності ОСОБА_5 , яка постійно проживає у даному будинку, є фізичної особою підприємцем, що здійснює підприємницьку діяльність в сфері хлібопекарської промисловості. В судовому засіданні ОСОБА_5 наполягала, що вилучені грошові кошти належать їй на праві власності, є її накопиченням в результаті здійснення підприємницької діяльності, також надала до суду відомості з ГУ ДФС у Харківській області про наявність в неї доходу від господарської діяльності за період 2020 2021 роки.
Проте прокурором не надано будь-яких відомостей, які поза розумним сумнівом могли б свідчити, що грошові кошти можуть належати ОСОБА_3 , який проживає у вищезазначеному будинку без реєстрації шлюбу з донькою ОСОБА_5 .
Доводи прокурора в судовому засіданні щодо необхідності накладення арешту на грошові кошти з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання не грунтуються на нормах закону, оскільки накладення арешту з такою метою відповідно до ч.2 ст.173 КПК України можливе лише за наявності обгрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 06 2007 року у справі "Смирнов проти Росії" було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
Також, у рішенні Європейського суду з прав людини від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України" судом наголошено на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (рішення у справі "Іатрідіс проти Греції"). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі " Лемуан проти Франції", від 22 вересня 1994 року та "Кушоглу проти Болгарії" від 10 травня 2007 року).
На підставі вищевикладеного слідчий суддя доходить висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання прокурора про арешт майна, а тому відповідно до вимог ч.3 ст.173 КПК України вилучені 07.12.2022 під час обшуку у будинку, що на праві власності належить ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 , грошові кошти у загальній сумі 29 000 доларів США підлягають негайному поверненню власнику майна.
Керуючись ст. ст. 98, 131, 170-175 КПК України, слідчий суддя
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст судового рішення оголошений учасникам справи 15 грудня 2022 року.

Слідчий суддя ОСОБА_10 ОСОБА_11