Подільський районний суд міста Києва
Справа № 758/3542/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2023 року місто Київ

Слідчий суддя Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю: прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві клопотання слідчого СВ УП в метрополітені ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 , погоджене прокурором Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Залізногірськ, Іркутської області, російської федерації, громадянина України, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 111-1 КК України,

про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, внесене у кримінальному провадженні № 0000305 від 25.08.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 111-1, ч. 1 ст. 209, ч. 3 ст. 358 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ УП в метрополітені ГУ НП в м. Києві ОСОБА_6 , як слідчий групи слідчих у кримінальному провадженні, звернувся до суду з клопотанням, погодженим з процесуальним керівником - прокурором Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , що входить в групу прокурорів у даному кримінальному провадженні, в якому просить продовжити строк тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 111-1 КК України, у межах строку досудового розслідування, без визначення застави, на підставі абз. 3 ч. 4 ст. 183 КПК України.

Клопотання мотивоване тим, що у провадженні Управління поліції в метрополітені ГУНП у м. Києві перебуває кримінальне провадження № 0000305, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.08.2022, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 111-1, ч. 3 ст. 358, ч. 1 ст. 209 КК України.

До Подільської окружної прокуратури м. Києва надійшли матеріали СБУ, згідно з якими ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у своєму спілкуванні підтримує політику рф, у спілкуванні з оточенням позитивно відгукується про злочинне керівництво країни-агресора, вислювлює їм підтримку та різко негативно ставиться до діючої влади та самої України в цілому, висловлюється щодо бажання окупації території України країною-агресором, підтримує тісні зв`язки з правоохоронними органами рф та так званими «ДНР» та «ЛНР».

За наявною інформацією, ОСОБА_7 володіє розгалуженою мережею пунктів обміну валют на території Донецької та Запорізької областей, а також Автономній Республіки Крим. Через вказані пункти обміну ОСОБА_5 організував обготівкування банківських карток осіб, які проживають в окупації під 10% від суми операції. Крім того, здійснюється обготівкування грошових коштів, виведених в тіньовий сектор економіки «конвертаційними центрами», які функціонують на території України.

Разом з цим відомо, що ОСОБА_5 вносить завідомо недостовірні відомості у фіскальні чеки та фінансово-звітну документацію, тим самим підробляючи зазначені документи з метою ухилення від сплати податків до бюджету.

Частина грошових коштів, отриманих ОСОБА_5 , в результаті вищевказаної фінансово-господарської діяльності спрямовуються в якості податків на підтримку та розвиток збройних сил рф, які на даний момент вчиняють дії щодо насильницької зміни та захоплення державної влади в Україні, а також захоплення та змін меж її території. Частина обготівкованих грошових коштів передається у вигляді неправомірної вигоди представникам фсб рф за безперешкодне ведення діяльності.

За результатами проведеного досудового розслідування 07.03.2023 повідомлено

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Залізногірськ, Іркутської області, російської федерації, громадянина України, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 111-1 КК України, а саме у провадженні господарської діяльності у взаємодії з державою-агресором, незаконними органами влади, створеними на тимчасово окупованій території, у тому числі окупаційною адміністрацією держави-агресора, вчиненій групою осіб.

Установлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після введення в Україні воєнного стану та окупації частини території України військами російської федерації організував ведення господарської діяльності у взаємодії з державою-агресором, незаконними органами влади, створеними на тимчасово окупованій території, у тому числі окупаційною адміністрацією держави-агресора та до здійснення вказаної діяльності залучив ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ряд інших осіб.

Так, після окупації військами російської федерації міста Бердянськ Запорізької області, ОСОБА_5 у змові з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 організував ведення на території тимчасового окупованого м. Бердянськ Запорізької області господарську діяльність щодо обміну валюти. Зокрема, ОСОБА_9 з початку окупації м. Бердянськ 27.02.2022 під керівництвом та контролем ОСОБА_5 розпочала здійснення незаконної діяльності щодо обміну валюти, у взаємодії з державою-агресором. При цьому, продовжуючи реалізацію спільного злочинного умислу, ОСОБА_9 за вказівкою ОСОБА_5 зареєструвалася як суб`єкт підприємницької діяльності на тимчасово окупованій території Запорізької області та після окупація м. Бердянськ 20.05.2022 отримала офіційну ліцензію в окупаційній адміністрації м. Бердянськ на здійснення підприємницької діяльності в якості ФОП згідно законодавства російської федерації, а саме на функціонування пунктів обміну валют, та продовжила здійснювати діяльність у сфері обміну валюти. При цьому ОСОБА_5 керував вказаною діяльністю, надавав ОСОБА_9 конкретні вказівки щодо провадження зазначеної господарської діяльності, отримував прибуток від її проведення, організовував передачу незаконним органам влади, створеними рф на території м. Бердянськ, грошових коштів за сприяння у здійсненні господарської діяльності, організовував виведення грошових коштів на територію, підконтрольну Україні.

ОСОБА_10 , проживаючи разом з ОСОБА_5 та будучи його цивільною дружиною, діючи згідно попередніх домовленостей, після окупації м. Бердянськ 27.02.2022 разом з ОСОБА_5 контролювала ведення господарської діяльності ОСОБА_9 , вирішувала проблемні питання, що виникали під час ведення господарської діяльності, надавала поради ОСОБА_9 щодо питань ведення підприємницької діяльності, організовувала виведення грошових коштів на територію, підконтрольну Україні.

У ході здійснення незаконної господарської діяльності ОСОБА_5 у змові з ОСОБА_9 та ОСОБА_8 надавав грошові кошти окупаційній адміністрації м. Бердянськ за сприяння у здійсненні господарської діяльності на тимчасово окупованій території України.

Таким чином, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 111-1 КК України, а саме у провадженні господарської діяльності у взаємодії з державою-агресором, незаконними органами влади, створеними на тимчасово окупованій території, у тому числі окупаційною адміністрацією держави-агресора, вчиненій групою осіб.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема наступними:

протокол про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії- зняття інформації з електронних інформаційних систем від 12.10.2022;

протокол обшуку від 09.12.2022;

протокол огляду, вилучених в ході обшуку речей та документів від 17.01.2023;

протокол огляду, вилучених в ході обшуку речей та документів від 18.01.2023;

протокол огляду, вилученого в ході обшуку мобільного телефону від 04.01.2023

протокол огляду, вилученого в ході обшуку мобільного телефону від 16.01.2023

протокол огляду від 28.02.2023;

протокол огляду від 28.02.2023;

протокол огляду від 28.02.2023;

протокол допиту свідка ОСОБА_11 від 06.03.2023;

інші докази, зібрані в ході досудового розслідування кримінального провадження.

Відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті (тримання під вартою).

Відносно ОСОБА_5 ухвалою слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 09.03.2023 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком строком на 30 діб, а саме до 05.04.2023.

У межах строку дії запобіжного заходу досудове розслідування кримінального провадження не може бути завершене, оскільки постановою слідчого від 24.03.2023 по справі призначено фоноскопічну експертизу.

Так, в ході допиту в якості підозрюваного ОСОБА_5 заперечив факт вчинення ним кримінального правопорушення, як і факт користування месенджером «Telegram», прив`язаним до його номеру телефону ( НОМЕР_1 ). Проведення фоноскопічної експертизи голосових повідомлень, відправлених з вказаного номеру телефону в месенджері «Telegram» надасть змогу підтвердити факт вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення (або спростувати цей факт).

Крім цього, 14.03.2023 надано дозвіл на тимчасовий доступ до речей та документів, які перебувають у володінні операторів мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» та ПрАТ «ВФ Україна». На цей час тимчасовий доступ до інформації перебуває на стадії виконання.

Ураховуючи той факт, що досудове розслідування кримінального провадження не може бути закінчено до 05.04.2023, тобто в межах строку дії запобіжного заходу, зважаючи на те, що ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу продовжують існувати, існує необхідність у продовженні строку тримання ОСОБА_5 під вартою.

Так, в органу досудового розслідування є підстави вважати, що у випадку застосування більш м`якого запобіжного заходу ОСОБА_5 буде:

переховуватися від органу досудового розслідування та суду;

вчиняти інші кримінальні правопорушення та продовжувати кримінальне правопорушення, у якому підозрюється;

незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні;

перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме вживати заходи, спрямовані на недопущення виявлення та документування інших епізодів злочинних дій, а також заходи щодо переховування співучасників.

На той факт, що підозрюваний буде переховуватися від органу досудового розслідування та суду вказує попередня процесуальна поведінка підозрюваного, з огляду на яку є підстави вважати, що підозрюваний намагатиметься уникнути кримінальної відповідальності шляхом зміни місця проживання, неявки на виклики слідчого, прокурора та суду.

ОСОБА_5 раніше вже вживав заходи, спрямовані на переховування від органу досудового розслідування. Так, встановлено, що після проведення обшуку 09.12.2022 за попереднім місцем проживання ОСОБА_5 (АДРЕСА_3 житловий будинок, який розташований на земельній ділянці з кадастровим номером :02:001:0011) останній в терміновому порядку змінив місце проживання та переїхав до іншої області (до м. Львів), а саме за адресою: АДРЕСА_2 . І вказану адресу проживання вдалося встановити тільки оперативним шляхом.

ОСОБА_5 не з`явився до органу досудового розслідування по двох вручених його цивільній дружині ( ОСОБА_12 ) для передачі ОСОБА_7 повістках, при цьому змінивши місце проживання.

ОСОБА_5 не має постійного місця проживання, а проживає в орендованому житлі, яке постійно змінює. Так, ОСОБА_5 станом на момент реєстрації кримінального провадження (25.08.2022) проживав на території м. Києва. В подальшому він переїхав проживати до Закарпатської області, а ще через деякий час - до м. Львів. Таким чином, впродовж менш ніж півроку ОСОБА_5 змінив не менше ніж три місця проживання, при цьому змінюючи не тільки адресу проживання, а й область, де проживав.

ОСОБА_5 після проведення обшуку 09.12.2022 змінив не тільки місце й область проживання, а і номер мобільного телефону, переставши користуватися мобільним телефоном, який був відомим органу досудового розслідування ( НОМЕР_2 ) та яким він користувався станом на момент проведення обшуку, з метою неможливості зв`язатися з ним та відслідкувати його місце перебування.

Ведення господарської діяльності у співпраці з окупантом в умовах, коли в Україні ведуться бойові дії, а також фактичне фінансування агресора (рф) у війні з Україною свідчить про низький рівень моральності підозрюваного, який бажає збагатитися за рахунок ситуації, яка склалася в Україні.

Що стосується сімейних зв`язків обвинуваченого - ОСОБА_5 розлучений, його цивільна дружина - ОСОБА_8 в грудні 2022 року (після проведеного обшуку) виїхала за межі території України, при цьому не з`явившись до органу досудового розслідування по врученій їй повістці. ОСОБА_5 являється уродженцем рф та ймовірно має родичів на території рф. Будь-які сімейні зв`язки, які були б для нього стримуючим фактором від переховування на даний час на території України в нього відсутні.

У ОСОБА_5 відсутнє офіційне місце роботи, весь його заробіток - результат незаконної діяльності. Відповідно відсутній такий стримуючий фактор як наявність постійного місця роботи. При цьому, з огляду на те, що ОСОБА_5 здійснює свою незаконну діяльність дистанційно (шляхом надання вказівок, порад, вирішення проблемних питань за допомогою телефонного зв`язку та інтернет-зв`язку) - останній може здійснювати цю діяльність з будь-якої точки України чи навіть перебуваючи за її межами.

Майновий стан обвинуваченого дозволяє тривалий час здійснювати заходи, спрямовані на переховування від органу досудового розслідування. Так, останній має кошти, отримані від незаконної діяльності, які може використати для переховування. Крім цього, як встановлено оперативними працівниками СБУ, ОСОБА_5 здійснює спроби знайти вихід на представників Державної прикордонної служби України, щоб за неправомірну вигоду вирішити питання виїзду з території України під час дії воєнного стану та введених обмежень щодо виїзду за кордон чоловіків призовного віку (вказану інформацію повідомив оперативний працівник СБУ під час його допиту в якості свідка).

Ризик вчинення інших кримінальних правопорушень та продовження вчинення кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_5 , є не менш актуальним.

Так, встановлено, що ОСОБА_5 тривалий час здійснює незаконну господарську діяльність у співпраці з країною-окупантом, при цьому фінансуючи здійснення збройної агресії рф проти України.

Як було встановлено, офіційні джерела доходу в ОСОБА_5 відсутні. Таким чином, здійснення незаконної діяльності є джерелом існування ОСОБА_5 . При цьому, схема вчинення кримінального правопорушення останнім добре відпрацьована, та останній здійснює злочинну діяльність шляхом координації співучасників дистанційно.

За таких обставин ОСОБА_5 може продовжити здійснення незаконної діяльності, навіть перебуваючи під цілодобовим домашнім арештом. Так, наявність електронних засобів зв`язку та інтернету дозволить йому здійснювати злочинну діяльність, навіть не виходячи з дому.

Ризик незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні є актуальним з огляду на те, що свідки у кримінальному провадженні - це в переважній більшості особи, які виконують певну роль у злочинній схемі ОСОБА_5 , а тому є залежними від нього як від організатора злочинної діяльності. Так, на даний час вказані особи мають статус свідків у кримінальному провадженні, однак існує велика ймовірність того, що в ході подальшого досудового розслідування вони набуть статус підозрюваних. Зважаючи на той факт, що зазначені особи у своїй діяльності виконують вказівки ОСОБА_5 , тобто фактично підконтрольні йому, існує великий ризик того, що ОСОБА_5 здійснюватиме вплив на даних осіб з тією метою, щоб останні не надали викривальних показань, а навпаки надавали показання, вигідні для підозрюваного ОСОБА_5 .

При цьому як і з ризиком вчинення інших кримінальних правопорушень та продовження вчинення кримінального правопорушення, здійснювати вплив на вказаних осіб ОСОБА_5 зможе навіть в умовах цілодобового арешту, оскільки володіє контактними номерами телефонів свідків, та може їм телефонувати і писати з метою здійснення незаконного впливу, не виходячи з дому.

Ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, через вжиття заходів, спрямованих на недопущення виявлення та документування інших епізодів злочинних дій, а також заходи щодо переховування співучасників є також актуальним з огляду на те, що ОСОБА_5 шляхом надання вказівок своїм співучасникам вживатиме заходи, спрямовані на неможливість документування інших епізодів злочинних дій, щодо яких проводиться досудове розслідування.

Крім цього, шляхом здійснення телефонних дзвінків, а також пишучи електронні повідомлення, ОСОБА_5 може коригувати дії співучасників з тією метою, щоб їх місцезнаходження не було встановлено та останні не були затримані.

Так, одним із фігурантів по справі є цивільна дружина ОСОБА_5 - ОСОБА_12 , яка, як вже зазначалося, не з`явилася по вручених повістках до органу досудового розслідування та взагалі покинула територію України.

Звичайно ОСОБА_5 зацікавлений у переховуванні своєї дружини від органу досудового розслідування, а тому у випадку застосування більш м`якого запобіжного заходу (в тому числі цілодобового домашнього арешту) він вчинятиме заходи, надаватиме інформацію, поради, вказівки ОСОБА_12 з тією метою, щоб місцезнаходження останньої не було встановлено.

З огляду на все вищезазначене прокурор вважає, що є об`єктивні і обґрунтовані підстави вважати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів (окрім тримання під вартою) не зможе запобігти вказаним вище ризикам.

Так, навіть в умовах цілодобового домашнього арешту (другий за суворістю запобіжний захід) ОСОБА_5 , маючи доступ до мобільного телефону, інших електронних засобів зв`язку, інтернету зможе вчиняти інші кримінальні правопорушення та продовжувати вчинення кримінального правопорушення, в якому підозрюється, здійснювати незаконний вплив на свідків, вживати заходи, спрямовані на недопущення виявлення та документування інших епізодів злочинних дій, а також заходи щодо переховування співучасників.

Крім цього, ОСОБА_5 зможе переховуватися від органу досудового розслідування та суду, оскільки здійснював це раніше, в нього відсутні стабільні соціальні зв`язки в Україні, та останній здійснює спроби знайти вихід на представників Державної прикордонної служби України, щоб за неправомірну вигоду вирішити питання виїзду з території України під час дії воєнного стану та введених обмежень щодо виїзду за кордон чоловіків призовного віку.

За таких умов застосування більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не забезпечить наявні ризики протиправної поведінки підозрюваного.

Вказані ризики не зменшилися за час перебування ОСОБА_5 під вартою.

Органом досудового розслідування на даний час зібрано додаткові докази для підозри ОСОБА_5 у вчиненому кримінальному правопорушенні. Крім цього, проводяться слідчі та процесуальні дії, спрямовані на збирання доказовою бази. Розуміння зазначених обставин матиме наслідком переховування від органу досудового розслідування та суду. Крім цього, останній може продовжити вчиняти кримінальні правопорушення. Актуальними на даний час є і інші ризики. Також на даний час ведуть слідчі дії, спрямовані на розслідування причетності ОСОБА_5 до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 209, ч. 3 ст. 358 КК України.

ОСОБА_5 на даний час вручено повідомлення про підозру у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 111-1 КК України.

Враховуючи наявність актуальних і доведених ризиків, зважаючи на характер незаконної діяльності ОСОБА_5 , яка виразилася у співпраці з країною-окупантом, прямому (шляхом надання грошових коштів) і непрямому (шляхом сплати податків) фінансуванню збройної агресії рф проти України, орган досудового розслідування вважає за необхідне не визначати щодо ОСОБА_5 розмір застави як альтернативи запобіжному заходу у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання за вищевказаними підставами, вказавши, що ризики, за якими стосовно підозрюваного було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, є актуальними на теперішній час і жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може їм запобігти.

Підозрюваний та захисник в судовому засіданні заперечили проти задоволення клопотання, просили застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у визначений час доби. Захисник вважає що ризики передбачені ст. 177 КПК України не підтверджені та необґрунтовані.

Вислухавши учасників судового засідання, дослідивши надані матеріали, слідчий суддя прийшов до наступних висновків.

У провадженні Управління поліції в метрополітені ГУНП у м. Києві перебуває кримінальне провадження № 0000305, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.08.2022, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 111-1, ч. 3 ст. 358, ч. 1 ст. 209 КК України.

До Подільської окружної прокуратури м. Києва надійшли матеріали СБУ, згідно з якими ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у своєму спілкуванні підтримує політику рф, у спілкуванні з оточенням позитивно відгукується про злочинне керівництво країни-агресора, вислювлює їм підтримку та різко негативно ставиться до діючої влади та самої України в цілому, висловлюється щодо бажання окупації території України країною-агресором, підтримує тісні зв`язки з правоохоронними органами рф та так званими «ДНР» та «ЛНР».

За наявною інформацією, ОСОБА_7 володіє розгалуженою мережею. Пунктів обміну валют на території Донецької та Запорізької областей, а також Автономної Республіки Крим. Через вказані пункти обміну ОСОБА_5 організував обготівкування банківських карток осіб, які проживають в окупації під 10% від суми операції. Крім того, здійснюється обготівкування грошових коштів, виведених в тіньовий сектор економіки «конвертаційними центрами», які функціонують на території України.

Разом з цим відомо, що ОСОБА_5 вносить завідомо недостовірні відомості у фіскальні чеки та фінансово-звітну документацію, тим самим підробляючи зазначені документи з метою ухилення від сплати податків до бюджету.

Частина грошових коштів, отриманих ОСОБА_5 , в результаті вищевказаної фінансово-господарської діяльності спрямовуються в якості податків на підтримку та розвиток збройних сил рф, які на даний момент вчиняють дії щодо насильницької зміни та захоплення державної влади в Україні, а також захоплення та змін меж її території. Частина обготівкованих грошових коштів передається у вигляді неправомірної вигоди представникам фсб рф за безперешкодне ведення діяльності.

Установлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після введення в Україні воєнного стану та окупації частини території України військами російської федерації організував ведення господарської діяльності у взаємодії з державою-агресором, незаконними органами влади, створеними на тимчасово окупованій території, у тому числі окупаційною адміністрацією держави-агресора та до здійснення вказаної діяльності залучив ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ряд інших осіб.

Так, після окупації військами російської федерації міста Бердянськ Запорізької області, ОСОБА_5 у змові з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 організував ведення на території тимчасового окупованого м. Бердянськ Запорізької області господарську діяльність щодо обміну валюти. Зокрема, ОСОБА_9 з початку окупації м. Бердянськ 27.02.2022 під керівництвом та контролем ОСОБА_5 розпочала здійснення незаконної діяльності щодо обміну валюти, у взаємодії з державою-агресором. При цьому, продовжуючи реалізацію спільного злочинного умислу, ОСОБА_9 за вказівкою ОСОБА_5 зареєструвалася як суб`єкт підприємницької діяльності на тимчасово окупованій території Запорізької області та після окупація м. Бердянськ 20.05.2022 отримала офіційну ліцензію в окупаційній адміністрації м. Бердянськ на здійснення підприємницької діяльності в якості ФОП згідно законодавства російської федерації, а саме на функціонування пунктів обміну валют, та продовжила здійснювати діяльність у сфері обміну валюти. При цьому ОСОБА_5 керував вказаною діяльністю, надавав ОСОБА_9 конкретні вказівки щодо провадження зазначеної господарської діяльності, отримував прибуток від її проведення, організовував передачу незаконним органам влади, створеними рф на території м. Бердянськ, грошових коштів за сприяння у здійсненні господарської діяльності, організовував виведення грошових коштів на територію, підконтрольну Україні.

ОСОБА_10 , проживаючи разом з ОСОБА_5 та будучи його цивільною дружиною, діючи згідно попередніх домовленостей, після окупації м. Бердянськ 27.02.2022 разом з ОСОБА_5 контролювала ведення господарської діяльності ОСОБА_9 , вирішувала проблемні питання, що виникали під час ведення господарської діяльності, надавала поради ОСОБА_9 щодо питань ведення підприємницької діяльності, організовувала виведення грошових коштів на територію, підконтрольну Україні.

У ході здійснення незаконної господарської діяльності ОСОБА_5 у змові з ОСОБА_9 та ОСОБА_8 надавав грошові кошти окупаційній адміністрації м. Бердянськ за сприяння у здійсненні господарської діяльності на тимчасово окупованій території України.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до ст. 197 КПК України строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, - з моменту затримання, а також те, що строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

В той же час згідно з ст. 219 КПК України досудове розслідування повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, а ч. 2 даної статті зазначає про можливість продовження строку досудового розслідування.

Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою.

Відповідно до ст. 199 КПК на слідчого суддю покладений обов`язок при розгляді клопотання про продовження строку тримання особи під вартою з`ясувати обставини, що дають підстави підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, свідчать про існування раніше заявлених або нових ризиків, які виправдовують тримання особи під вартою, а також оцінити чинники, що перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Тлумачення наведених вище процесуальних норм у їх логічному зв`язку з положеннями Глави 4 КПК приводить слідчого суддю до висновку, що під час вирішення питання щодо застосування до особи запобіжних заходів оцінка наданих сторонами доказів має спрямовуватися не на досягнення остаточного переконання у винуватості особи у вчиненні інкримінованого правопорушення, а має на меті встановити, чи є підозра обґрунтованою.

Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Слідчий суддя бере до уваги, що у рішенні ЄСПЛ у справі «Соловей і Зозуля проти України» Європейський Суд наголосив, що суд крім дотримання процесуальних норм національного законодавства має перевірити обґрунтованість підозри, яка, виходячи з практики Європейського Суду з прав людини, передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

У той же час, Європейський Суд з прав людини у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення.

Таким чином, оцінюючи обґрунтованість підозри, суд не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направленні справи до суду.

А відтак, слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які має вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, тому з огляду на наведені у клопотанні слідчої дані у слідчого судді є всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні

ОСОБА_5 інкримінованого йому у провину кримінального правопорушення.

Більш того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_5 до вчинення вищевказаного кримінального правопорушення, в клопотанні та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість підозри.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що досліджені в судовому засіданні додані до клопотання документи, на даний час, свідчать про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_5 підозри у вчиненні інкримінованого йому у провину кримінального правопорушення, оскільки в розпорядженні слідчого є зібрані у встановленому законом порядку достатні фактичні данні, які свідчать про наявність ознак кримінального правопорушення, що інкримінується йому органом досудового розслідування.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, доцільність продовження строків тримання під вартою, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Відповідно кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються, та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у право особи на свободу (рішення «Єлоев проти України», «Фельдман проти України»).

Таким чином, зі спливом такого часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і органи досудового розслідування чи прокурор мають навести інші підстави для продовження строку тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані.

Прокурором доведено наявність ризиків, які не зменшилися і продовжують існувати та які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме: вчинити інші кримінальні правопорушення; переховуватися від органу досудового розслідування, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Стороною кримінального провадження з боку обвинувачення в судовому засіданні доведено наявність об`єктивних обставин для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з огляду на необхідність завершення досудового розслідування.

Вирішуючи дане клопотання, слідчий суддя враховує вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_5 вказаного кримінального правопорушення, характеризуючі дані щодо особи підозрюваного. Вказане в сукупності свідчить про низький рівень правової свідомості підозрюваного, схильність до злочинної поведінки без явних для того мотивів. При цьому, аналізуючи дії підозрюваного, слідчий суддя акцентує увагу на тому, що даний злочин характеризуються особливою суспільною небезпекою, що дає всі підстави вважати, що останній може вчиняти аналогічні кримінальні правопорушення у випадку застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що докази та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що для запобігання ризикам, які зазначені у клопотанні та наведені у судовому засіданні прокурором, застосування більш м`якого запобіжного заходу є недостатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання згаданих ризиків, тому продовження строків тримання під вартою ОСОБА_5 буде співмірним та доцільним задля забезпечення дієвості даного кримінального провадження.

В той же час обставини, які зазначені підозрюваним та його захисником, не можуть бути підставами для відмови в задоволенні даного клопотання та відповідно для застосування менш суворого запобіжного заходу, оскільки такі не виключають наявність обґрунтованості підозри та встановлених в судовому засіданні ризиків.

Так, надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування, слідчий суддя вважає такі дії цілком вірогідними з огляду на покарання, яке загрожує підозрюваному ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого правопорушення.

Оцінюючи ризик переховування підозрюваного з позиції практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підозрюваного від органів досудового розслідування залишається актуальним, оскільки вивчення даних про особу підозрюваного встановлено, що він не перебуває в зареєстрованому шлюбі, не має стійких соціальних зв`язків та постійного місця проживання, а тому, під важкістю відповідальності, підозрюваний, може переховуватись від органу досудового розслідування.

Оцінюючи ризик вчинення підозрюваним інших кримінальних правопорушень в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід звернути увагу на позицію Суду щодо скоєння правопорушень: серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід - необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, характеристики особи, про яку йдеться (Clooth v. Belgium (Клоот проти Бельгії).

Отже, за результатами встановлених у судовому засіданні обставин слідчий суддя вважає, що існують певні ризики позапроцесуальної поведінки підозрюваного.

За результатами встановлених у судовому засіданні обставин та з урахуванням доводів, викладених стороною обвинувачення та стороною захисту, слідчий суддя вважає, що прокурором доведено наявність обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК.

З огляду на викладене, слідчий суддя дійшов висновку, що більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_5 .

Зазначене свідчить, що встановлені вище обставини є вагомими для продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 .

Так, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , характер та обставини інкримінованого йому кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного, слідчий суддя вважає, що є обґрунтовані підстави вважати, що підозрюваний, під важкістю відповідальності, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні вчинити інше кримінальне правопорушення, а відтак прокурором доведена наявність ризиків, передбачених п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України. Тим самим, ризики, що були враховані при обранні підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою не зменшились та продовжують існувати.

Наданими слідчим документами кримінального провадження підтверджена необхідність виконання органом досудового розслідування слідчих та процесуальних дій, вказаних у клопотанні. Вказані слідчі дії не могли бути закінчені у встановлений строк досудового розслідування.

Вирішуючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя враховує тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , що докази та обставини, на які посилається слідчий та прокурор у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, не законно впливати на свідків.

Слідчий суддя вважає, що з урахуванням даних про особистість підозрюваного та тяжкості кримінального правопорушення, обставин його вчинення, характер вчиненого кримінального правопорушення, соціальну небезпечність, застосування більш м`якого запобіжного заходу у виді домашнього арешту є неможливим.

Таким чином, клопотання слідчого є обґрунтованим, заснованим на законі, доводи прокурора знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, в зв`язку з чим клопотання підлягає задоволенню, з огляду на строк досудового розслідування.

Враховуючи наведене, слідчий суддя вважає, що у органу досудового розслідування обґрунтовано виникла необхідність у продовженні строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 , необхідного і достатнього для завершення досудового розслідування, а відтак внесене клопотання підлягає задоволенню без визначення застави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.176, 177, 178, 183, 193,194, 196, 197, 199, 205, 309 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання слідчого СВ УП в метрополітені ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 , погоджене прокурором Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, внесене у кримінальному провадженні № 0000305 від 25.08.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 111-1, ч. 1 ст. 209, ч. 3 ст. 358 КК України - задовольнити.

Продовжити строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в Київському слідчому ізоляторі до 07.05.2023 року (включно) у межах строку досудового розслідування, без визначення застави.

Копію ухвали скерувати слідчому СВ УП в метрополітені ГУНП у м. Києві та начальнику Київського слідчого ізолятора - для виконання, прокурору та захиснику - для відома.

Копію ухвали вручити підозрюваному.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Строк дії ухвали - до 07.05.2023 року (включно).

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали оголошений 07.04.2023 р. о 15 год. 00 хв.

Cлідчий суддя Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_1