Справа № 214/5818/22
1-кп/214/819/22
У Х В А Л А
Іменем України

16 листопада 2022 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Кривому Розі кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000355 від 16.05.2022 року щодо ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Прокурор в судовому засіданні надав письмове клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 на 2 місяці. В обґрунтування свого клопотання прокурор зазначила про те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років. При цьому, існують ризики, яким неможливо запобігти, окрім як шляхом застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Так, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому, в разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, ОСОБА_5 може переховуватися від суду. Окрім того, на думку прокурора, обвинувачений може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки під час досудового розслідування місцезнаходження знаряддя спричинення тілесних ушкоджень потерпілому не встановлено. Також, прокурор вважає, що ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків або потерпілого в цьому кримінальному провадженні, з урахуванням його негативної характеристики з боку знайомих та осіб, допитаних в якості свідків. Окрім того, на думку прокурора обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, обвинувальний акт за скоєння якого направлений до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області 27.07.2022 року. На теперішній час, вказані ризики не зникли та не втратили актуальності, у зв`язку з чим, на думку прокурора, є необхідність у продовженні судом строку дії запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою, обраного щодо ОСОБА_5 .
Окрім того, захисник ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про зміну запобіжного заходу, обраного щодо ОСОБА_5 на такий, що не пов`язаний з позбавленням волі, зокрема, особисте зобов`язання або домашній арешт. Так, захисник звертає увагу, що з боку обвинуваченого не було жодних спроб переховуватися від органів досудового розслідування, оскільки достеменно знаючи про те, що прокурор звернувся до суду з клопотанням про обрання щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ОСОБА_5 , все одно, з`явився до суду для розгляду цього клопотання. Окрім того, захисник стверджує, що в матеріалах справи відсутні будь-яки докази фактів намагання ОСОБА_5 будь-яким чином впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні. Жодні докази, зокрема, рішення слідчого, прокурора або суду про застосування заходів безпеки щодо свідків або потерпілого, їх пояснення, які б підтверджували, що ОСОБА_5 , шляхом погроз, вмовлянь або іншим шляхом примушує свідків та потерпілого давати показання на його користь, в матеріалах справи відсутні. Також, на думку захисника, стороною обвинувачення не надано жодних доказів того, що ОСОБА_5 схильний до вчинення інших кримінальних правопорушень. При цьому, в обґрунтування можливості застосування щодо ОСОБА_5 альтернативного запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, захисник посилається на те, що ОСОБА_5 : є особою молодого віку; має постійне місце проживання, де характеризується виключно з позитивної сторони; має міцні соціальні зв`язки, оскільки одружений, має малолітнього сина та проживає разом з родиною; активно займається волонтерською діяльністю та зареєстрований, як фізична особа підприємець; має незадовільний стан здоров`я; має повну вищу освіту; на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. З урахуванням викладеного, на думку захисника, немає жодних підстав стверджувати про існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, на запобігання яким спрямоване застосування щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Прокурор, в судовому засіданні, підтримав клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в задоволенні клопотання захисника обвинуваченого просив відмовити.
Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник, кожен окремо, просили відмовити у задоволенні клопотання прокурора. При цьому, підтримали клопотання захисника та просили змінити обраний щодо ОСОБА_5 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.
Вислухавши думки сторін кримінального провадження, дослідивши обвинувальний акт, суд приходить до висновку про необхідність та доцільність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 строком на 60 днів, виходячи з такого.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.331 КПК України, під час судового розгляду, суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
У відповідності до положень ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно зі ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу обвинуваченого, його репутацію, міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців.
Відповідно до ст.29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Також Європейський суд з прав людини в рішенні «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Так, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, за який законом встановлено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років.
Судом встановлені обставини, наявність яких може свідчити про ризики, передбачені п.п.1, 2, 3 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме спроби ОСОБА_5 : переховуватися від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків або потерпілого у цьому провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення.
На думку суду, існує ризик того, що обвинувачений ОСОБА_5 може переховуватись від суду, про що свідчать спосіб та суспільна небезпека вчиненого ним кримінального правопорушення та строк покарання який йому загрожує в разі визнання винуватим.
Окрім того, суд вважає, що існує ризик того, що ОСОБА_5 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки під час досудового розслідування місцезнаходження знаряддя завдання тілесних ушкоджень потерпілому не встановлено. Вказана обставина свідчить про наявність обґрунтованого ризику того, що перебуваючи на волі, ОСОБА_5 може знищити один з основних речових доказів у цьому кримінальному провадженні.
Також, на думку суду, знаходячись на волі, обвинувачений зможе незаконно впливати на свідків або потерпілого у цьому провадженні. Вказаний ризик підтверджується тим, що ОСОБА_5 ознайомлений з матеріалами кримінального провадження, тому обізнаний про анкетні дані свідків та потерпілого, їх місця мешкання. При цьому, вказані особи допитані під час досудового розслідування, але ще не допитані в суді, тому, в разі перебування обвинуваченого на волі, останній може вплинути на вказаних осіб з метою примушування до зміни показів у суді.
Окрім того, суд приймає до уваги наявність повідомлення ОСОБА_5 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, що, відповідно до положень п.10 ч.1 ст.178 КПК України, в сукупності з іншими встановленими обставинами, може свідчити про ризик того, що обвинувачений зможе вчинити інше кримінальне правопорушення.
Вказані вище обставини, на думку суду, в сукупності, беззаперечно свідчать про те, що ОСОБА_5 може переховуватися від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків або потерпілого у цьому провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення, що вказує на необхідність продовження обраного щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що забезпечить належну процесуальну поведінку останнього.
Натомість, вирішуючи клопотання захисника щодо зміни обраного щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу, суд приймає до уваги зазначені вище факти, які в сукупності беззаперечно свідчать про наявність ризиків, передбачених п.п.1, 2, 3 5 ч.1 ст.177 КПК України, тому вважає недоцільним зміну обраного запобіжного заходу на такий, що не пов`язаний з позбавленням волі, зокрема, на домашній арешт або особисте зобов`язання.

При цьому, суд зазначає, що ані обвинуваченим, ані його захисником, не наведено жодних обставин, які свідчили б про відсутність вказаних вище ризиків, передбачених ст.177 КПК України, або про їх зменшення.

Суд вважає, що більш м`який запобіжний захід, окрім тримання під вартою, буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, а наведені захисником доводи з приводу віку ОСОБА_5 , наявності у нього постійного місця проживання та позитивної характеристики звідти, міцність соціальних зв`язків, активної громадянської позиції, тощо, не можуть бути гарантією того, що обвинувачений не буде переховуватися від суду, не знищить будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, не буде незаконно впливати на свідків або потерпілого у цьому провадженні та не вчинить інше кримінальне правопорушення.
На думку суду, вказані обставини не виключають можливість продовження обраного щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і, в даному випадку, не є гарантією запобігання ризикам, які буди підставою обрання щодо нього вказаного запобіжного заходу.
Керуючись ст.ст.110, 176-178, 183, 184, 331, 369, 371 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 з тримання під вартою на домашній арешт відмовити.
Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 задовольнити.
Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 (шістдесят) днів, тобто до 15.01.2023 року.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Повний текст ухвали складений 21.11.2022 року.

Суддя ОСОБА_1