В И Р О К

іменем України

Справа № 210/4057/22

Провадження № 1-кп/210/566/22

"13" грудня 2022 р. Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

з участю адвоката ОСОБА_4

з участю обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі кримінальне провадження №0000276 по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Копчак Чадирлунгського району Молдова, громадянина України, освіта середньо- спеціальна, одруженого, має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимого, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , прож. АДРЕСА_1 ,

скоєнні злочину, передбаченого ст. 408 ч.4 КК України, суд,-

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації військової частини НОМЕР_1 , яка тимчасово дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , (більш детальна адреса не підлягає розголошенню в умовах правового режиму воєнного стану), перебуваючи на посаді кулеметника 1-го стрілецького відділення 1-го стрілецького взводу 1-ї стрілецької роти, у військовому званні «молодший сержант», був обізнаний, що у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року на всій території України введено воєнний стан.

Водночас, з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань 24 лютого 2022 року Президентом України видано Указ № 69/2022 про оголошення на території України загальної мобілізації.

Молодший сержант ОСОБА_5 , відповідно до ст.ст. 65, 68 Конституції України, зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України.

Крім цього, будучи військовослужбовцем молодший сержант ОСОБА_5 , повинен дотримуватися вимог ст.ст. 6, 11, 16, 49, 216, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-XIV від 24 березня 1999 року, ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-XIV від 24 березня 1999 року, ст. 17 Закону України «Про оборону України», затвердженого Законом України № 1932-XII від 06 грудня 1991 року та ст.ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», затвердженого Законом України № 2232-XII від 25 березня 1992 року, які вимагають від нього свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки, берегти військову честь, захищати свою і поважати гідність інших людей, бути ввічливим і дотримуватись військового етикету, поводитися з гідністю і честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять), чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

16 жовтня 2022 року молодший сержант ОСОБА_5 , діючи в умовах воєнного стану, з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою незаконно ухилитися від неї, вирішив стати на злочинний шлях та у порушення зазначених статутних вимог самовільно залишив місце несення військової служби.

Реалізуючи свій злочинний умисел, молодший сержант ОСОБА_5 , 16 жовтня 2022 року самовільно залишив місце служби, а саме місце тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_1 , яка тимчасово дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , (більш детальна адреса не підлягає розголошенню в умовах правового режиму воєнного стану), командуванню про причини залишення місця служби не доповів, хоча об`єктивно повинен був і міг це зробити, а став проводити час на власний розсуд за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для з`явлення у військову частину за наявності реальної можливості для цього.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винним себе в скоєнні злочину визнав повністю, в скоєному розкаявся, заявив клопотання про розгляд кримінальної справи в порядку ст. 349 ч.3 КПК України, без виклику в судове засідання свідків.

Суд, враховуючи, що обвинувачений визнав себе винним у повному обсязі щодо фактичних обставин вчинення злочину та вказані обставини ніким не оспорюються, а його свідчення в судовому засіданні дають достатні підстави не сумніватися у добровільності його позиції, на підставі ч.3 ст.349 КПК України вважає недоцільним дослідження доказів, що маються у кримінальному провадженні, щодо обставин, які ніким не оспорюються та обмежити обсяг доказів, що підлягають дослідженню, допитом обвинуваченого та дослідженням документів, що характеризують його особу.

При цьому судом, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України встановлено, що учасники судового процесу правильно розуміють значення цих обставин та відсутні сумніви у добровільності їх позицій, а також роз`яснено їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Аналізуючи зібрані по справі докази, суд дійшов висновку про повну доведеність вини ОСОБА_5 і кваліфікує його дії за ст. 408 ч.4 КК України за ознаками дезертирства, тобто самовільного залишення місця служби з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах воєнного стану.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він раніше не судимий, на обліку у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває, характеризується позитивно.

Обставин, що обтяжує покарання обвинуваченого в силу ст. 67 КК України, не встановлено.

Обставинами, що пом`якшують покарання в силу ст. 66 КК України, є повне визнання вини, щире каяття в скоєному.

Обговорюючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки скоєних злочинів, скоєння особливо тяжкого злочину, дані про особу обвинуваченого, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання, враховуючи висновок органу пробації про можливість призначення покарання без позбавлення волі, і вважає можливим його виправлення і перевиховання без ізоляції від суспільства із звільненням від покарання з випробуванням у відповідності до ст.. 75 КК України, з обмеженнями, передбаченими ст. 76 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.369-371, 373-374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ст. 408 ч.4 КК України та призначити покарання у вигляді 5 (п`яти ) років позбавлення волі.

У відповідності до ст.75 КК України ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання звільнити, встановивши іспитовий строк 2 ( два ) роки.

У відповідності зі ст. 76 ч.1 п.1,2, ч.3 п.2 КК України зобов`язати засудженого

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копія вироку вручається негайно після його проголошення засудженому і прокурору.

Суддя: ОСОБА_7 ОСОБА_8