У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретарів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000234, за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на вирок Жовтневого районного суду Миколаївської області від 21 вересня 2022 року відносно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Миколаєві, зареєстрований та мешкає в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурори - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

обвинувачений - ОСОБА_6 ,

захисник - ОСОБА_7 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Жовтневого районного суду Миколаївської області від 21 вересня 2022 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді 2 років обмеження волі із позбавленням права керувати транспортними засобами на строк на 2 роки.

Ухвалено, на підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, із покладенням обов`язків, передбачених п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Ухвалено, до набрання вироком законної сили міру запобіжного заходу ОСОБА_6 не обирати.

Ухвалено, провадження по цивільному позову ОСОБА_10 в частині вимог до ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» про відшкодування майнової шкоди в розмірі 199 097,89 грн. та моральної шкоди у сумі 9 954, 89 грн. - закрити.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково та стягнути із ОСОБА_6 на користь ОСОБА_10 відшкодування моральної шкоди сумі 200 000 грн.

Ухвалено, стягнути із ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати у виді витрат по залученню експерта під час здійснення досудового розслідування в загальній сумі 1 256,08 грн.

Вирішено питання стосовно речових доказів у кримінальному провадженні.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Захисник ОСОБА_7 просить оскаржуваний вирок скасувати та закрити кримінальне провадження.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 відзначає, що експертом, при проведенні експертизи № 345 від 24.03.2020 р., в порушення вимог п. 4 ч. 3 ст. 69 КПК України, досліджено медичну картку стаціонарного хворого ОСОБА_10 , незважаючи на те, що письмові документи, в тому числі медичні, у постанові слідчого про призначення експертизи, не зазначені. При цьому, слідчий та прокурор не звертались із відповідним клопотанням до слідчого судді про тимчасовий доступ до медичних карт стаціонарного хворого, що може свідчити про порушення охоронюваної законом лікарської таємниці та недопустимість відповідного висновку експерта.

Апелянт вважає, що протокол допиту потерпілого від 16.03.2020 р. складений поза межами кримінального провадження № 0000234, а відтак, він є недопустимим доказом в розумінні КПК України.

З цих самих підстав недопустимим є висновок експерта № 212 від 26.03.2020 р., як такий, що ґрунтується виключно на показаннях потерпілого, відображених у протоколі допиту від 16.03.2020 р.

Звертає увагу суду на те, що згідно довідки Комунального некомерційного підприємства «Миколаївський обласний центр психічного здоров`я» Миколаївської області від 26.03.2020 р. ОСОБА_6 знаходиться на наркологічному обліку з 2018 року з діагнозом «РПП внаслідок вживання алкоголю. Синдром залежності», втім, ні 27.03.2020 р., ні в подальшому, під час досудового розслідування, слідчим чи прокурором не призначено ОСОБА_6 захисника, чим порушено його право на захист. За наведеного, всі докази, з часу повідомлення ОСОБА_6 про підозру, зібрані з порушенням його права на захист, а відтак, є недопустимими.

На думку захисника, при призначенні додаткового покарання, судом не враховано положень ст. 69 КК України, п. 8 Постанови Пленуму № 7 від 24.10.2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» та тих обставин, що ОСОБА_6 частково відшкодовано матеріальні збитки потерпілому, він має захворювання «рак», у зв`язку з чим постійно проходить лікування, та працевлаштований на підприємстві водієм, що, у разі позбавлення права керування транспортними засобами, свідчитиме про позбавлення його можливості працювати та отримувати дохід.

Разом з тим, вважає, що, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, завданої потерпілому ОСОБА_10 в сумі 200 000 грн., суд неправильно виходив з тривалості та глибини моральних страждань, яких зазнав потерпілий, ступеня вини ОСОБА_6 та вимог розумності, виваженості і справедливості, належним чином не мотивувавши своє рішення.

Узагальнений виклад позиції інших учасників судового провадження.

В запереченнях на апеляційну скаргу потерпілий ОСОБА_10 просить апеляційну скаргу, подану захисником ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Жовтневого районного суду Миколаївської області від 21.09.2022 р. залишити без задоволення.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

01.03.2020 р., близько 16.00 год., ОСОБА_6 керуючи автомобілем марки «Toyota Land Cruiser», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по автомобільній дорозі М-15-01 з боку м. Миколаєва у напрямку с. Лиман Миколаївського району (колишня територія Вітовського району) Миколаївської області.

Рухаючись у вказаному напрямку на зазначеному автомобілі, близько 16.05 год., водій ОСОБА_6 грубо порушив положення підпункту б) пункту 2.3. та пункту 12.1. Правил дорожнього руху України: проявив неуважність, не впевнився в безпеці свого руху, не врахував дорожньої обстановки, не обрав безпечної швидкості руху, втратив керованість автомобілем, внаслідок чого допустив виїзд за межі проїжджої частини, де автомобіль перекинувся, в результаті чого пасажир транспортного засобу ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження у виді закритого перелому правої стегнової кістки у верхній третині, закритого уламкового перелому лівої стегнової кістки у нижній третині, забиття грудної клітини, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 судом кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли тілесне ушкодження середнього ступеню тяжкості потерпілому ОСОБА_10 .

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд доходить наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.

12.04.2023 р., під час судового розгляду, захисник ОСОБА_7 звернувся до суду з письмовим клопотанням про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, вказуючи на те, що з дня вчинення останнім даного кримінального правопорушення, а саме з 01.03.2020 р. пройшло більше 3 років. Апеляційну скаргу підтримав частково, в частині скасування оскаржуваного вироку.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав заявлене клопотання, просив вирок суду першої інстанції скасувати, клопотання задовольнити, та звільнити його від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, - закрити.

Під час апеляційного розгляду прокурор не заперечував проти задоволення клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження із вказаних підстав.

За положеннями ч. 1 ст. 44 КК України, особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. ч. 1, 4 ст. 286 КПК України, звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, здійснюються судом. Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Правилами ч. 3 ст. 288 КПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 КК України, кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 49 КК України (в редакції Закону № 1183-VII від 08.04.2014 р.) передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі.

Згідно ч. 2 ст. 12 КК України (в редакції Закону № 4025-VI від 15.11.2011 р.) злочином невеликої тяжкості є злочин, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років, або інше, більш м`яке покарання за винятком основного покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Санкцією ч. 1 ст. 286 КК України (в редакції Закону № 586-VI від 24.09.2008 р.) передбачено покарання у виді штрафу від двохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправних робіт на строк до двох років, або арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 22.05.2018 р. у справі № 665/2387/14-к, підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності за статтями 49 КК є лише таке закінчення відповідного строку давності, який сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду щодо особи, яка вчинила злочин певної тяжкості. Якщо строк давності закінчується після ухвалення обвинувального вироку, то особу може бути звільнено від кримінальної відповідальності (покарання) тільки до набрання вироком законної сили. Так, наприклад, закінчення строку припадає на час апеляційного провадження. У такому разі апеляційний суд, встановивши і перевіривши всі необхідні обставини для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, повинен скасувати обвинувальний вирок і закрити кримінальне провадження (справу).

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинуваченим ОСОБА_6 вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, яке, на час його вчинення (01.03.2020 р.) відносилось до злочинів середньої тяжкості (на даний час відноситься до нетяжких злочинів) і відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, як в редакції Закону № 2617-VIII від 22.11.2018 р., так і у попередній редакції Закону, строк давності притягнення до кримінальної відповідальності за це кримінальне правопорушення становить три роки.

При цьому, апеляційним судом встановлено, що у матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які докази про те, що протягом цього часу ОСОБА_6 був засуджений за вчинення іншого кримінального правопорушення чи ухилявся від слідства та суду, що є наслідком зупинення перебігу давності.

З урахуванням наведених обставин, на день апеляційного перегляду вироку суду першої інстанції обвинувачений та його захисник мають право на звернення із клопотанням про закриття кримінального провадження на підставі ст. 49 КК України.

Обвинуваченому ОСОБА_6 апеляційним судом роз`яснено, що застосування до нього положень ст. 49 КК України не є реабілітуючою підставою звільнення його від кримінальної відповідальності, на що останній підтвердив своє розуміння зазначених норм закону, підтримав заявлене стороною захисту клопотання та просив суд скасувати вирок щодо нього та закрити кримінальне провадження, звільнивши його від кримінальної відповідальності на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_6 підтримав клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про існування підстав для задоволення клопотання захисника про закриття кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КК України та звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Відповідно до ч. 1 ст. 417 КПК України, суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені ст. 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок і закриває кримінальне провадження.

Водночас, згідно п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

З урахуванням викладеного, апеляційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню, вирок суду першої інстанції скасуванню,у зв`язку зі звільненням ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, закриттю.

Керуючись ст.ст. 44, 49 КК України, ст.ст. 284, 285, 376, 404, 405, 407, 409, 417, 424, 532 КПК України, апеляційний суд -

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - ОСОБА_7 задовольнити частково.

Клопотання захисника ОСОБА_7 про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності, на підставі ст. 49 КК України, задовольнити.

Вирок Жовтневого районного суду Миколаївської області від 21 вересня 2022 року відносно ОСОБА_6 , - скасувати.

Звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

На підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000234 від 02.03.2020 р. відносно ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 286 КК України, - закрити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3