УХВАЛА

Іменем України

28 листопада 2022 року

м. Київ

справа №335/1807/15-к

провадження № 51-3621ск22

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючої ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3, ОСОБА_4.,

розглянув касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження у суді першої інстанції, на вирок Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21 грудня 2015 року та увалу Запорізького апеляційного суду від 22 серпня 2022 року стосовно засудженого ОСОБА_1 .

Рух справи і зміст судових рішень

Вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21 грудня 2015 року ОСОБА_1 визнано невинуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК, та виправдано у зв`язку з не доведенням того, що кримінальні правопорушення вчинені ним.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 22 серпня 2022 року апеляційну скаргу прокурора залишено без задоволення, а вирок Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21 грудня 2015 року стосовно ОСОБА_1 - без зміни.

Вимоги касаційної скарги і доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі прокурор просить вирок Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21 грудня 2015 року та увалу Запорізького апеляційного суду від 22 серпня 2022 року стосовно засудженого ОСОБА_1 скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Мотиви Суду

Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК, колегія суддів дійшла висновку, що касаційну скаргу подано без додержання вимог зазначеної статті.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга, зокрема, має містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.

Частиною 1 ст. 438 КПК визначено, що підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, котра подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи на обґрунтування кожної позиції.

Водночас слід ураховувати, що відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Як видно з поданої касаційної скарги прокурор, зазначаючи про незаконність судових рішень стосовно засудженого ОСОБА_1 хоча формально і послався на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, проте, окрім іншого, по суті скарги заперечує правильність установлення фактичних обставин кримінального провадження (ст. 411 КПК), що в силу статей 433, 438 КПК не може бути предметом касаційного розгляду та виходить за межі перегляду суду касаційної інстанції.

Крім того, прокурор не зазначив в касаційній скарзі, які питання ставилися щодо повторного дослідження доказів в суді апеляційної інстанції, які усупереч вимогам ч. 3 ст. 404 КПК апеляційний суд безпідставно не задовольнив та у дослідженні яких обставин, установлених під час кримінального провадження і досліджених судом першої інстанції, не повністю або з порушеннями (у чому полягає неповнота і порушення) відмовив.

Також прокурор не вказав, яких конкретно доводів, наведених в апеляційній скарзі, усупереч ст. 419 цього Кодексу, апеляційний суд узагалі не дослідив, не перевірив та не оцінив, унаслідок чого визнав їх необґрунтованими.

Крім того, усупереч п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК вимоги прокурора викладені в касаційній скарзі, не відповідають змісту ст. 436 КПК щодо повноважень суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги. Зокрема, цією нормою визначено, що суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.

Однак прокурор просить скасувати вирок суду першої інстанції та ухвалу апеляційного розгляду і призначити розгляд у суді апеляційної інстанції.

Таким чином, допущені порушення перешкоджають суду касаційної інстанції вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

З огляду на викладене, оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, Верховний Суд вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 КПК залишити її без руху та встановити строк, необхідний для усунення допущених недоліків.

Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Суд

постановив:

Залишити без руху касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження у суді першої інстанції, на вирок Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21 грудня 2015 року та увалу Запорізького апеляційного суду від 22 серпня 2022 року стосовно засудженого ОСОБА_1 та встановити строк для усунення недоліків -десять днів з дня отримання копії ухвали.

У разі не усунення недоліків скарги в установлений строк, вона буде повернута.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4