Дата документу 21.02.2023 Справа № 334/156/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 334/156/20 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/347/23 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2023 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, громадянина України, який має неповну середню освіту, не працює, у шлюбі не перебуває, на утриманні неповнолітніх дітей не має, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 27 квітня 2006 року Ленінський районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 321 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на два роки, на підставі ст.ст. 75, 104, 76 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком один рік;

- 03 жовтня 2006 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч.1 ст. 321 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на два роки три місяці. 02 січня 2009 року звільнений за відбуттям покарання;

- 15 лютого 2010 року Запорізьким районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст. 307 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років, на підставі статей 75, 76 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком три роки;

- 07 листопада 2011 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст. 309, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на шість років. 27 червня 2014 року звільнений за відбуттям строку покарання;

- 01 листопада 2016 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч.ч.1,3 ст.185 КК України, ч.1 ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на три роки. 25 січня 2019 року звільнений за відбуттям строку покарання,

обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч.2, 3 ст.185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника-адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 в режимі відеоконференції з приміщенням ДУ «Запорізький слідчий ізолятор».

Захисник - адвокат ОСОБА_8 звернулася з апеляційною скаргою на вирок Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 20 грудня 2021 року, яким ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч.2,3 ст.185 КК України, та призначено йому покарання:

- за ч.2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк три роки,

- за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк чотири роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки.

Строк покарання ОСОБА_6 постановлено обчислювати з дня набрання вироком законної сили.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано у строк покарання ОСОБА_6 строк його тримання під вартою з 31 жовтня 2020 року до набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Продовжено ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 до обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_6 задоволено частково.

У задоволенні позову в іншій частині відмовлено.

Вирішена доля речових доказів.

Цим же вироком засуджено ОСОБА_10 , проте ухвалою Запорізького апеляційного суду від 21 лютого 2023 року вирок щодо ОСОБА_10 скасовано та кримінальне провадження щодо нього закрито у зв`язку зі смертю останнього.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_8 просить вищевказаний вирок суду щодо ОСОБА_6 змінити. По епізоду від 30 жовтня 2021 року за обвинуваченням за ч.3 ст.185 КК України виправдати ОСОБА_6 . В частині інших епізодів за ч.2 ст.185 КК України - звільнити обвинуваченого від призначеного покарання на підставі ст.75 КК України.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що ОСОБА_6 вважає, що вирок в частині призначення йому покарання та в частині визнання його винуватості за ч.3 ст.185 КК України по епізоду від 30 жовтня 2021 року є несправедливим, так як його провина не знайшла підтвердження при дослідженні доказів у судових засіданнях. Його пояснення не заперечував, як на досудовому слідстві, так і в суді ОСОБА_10 та надавав суду аналогічні пояснення.

Крім того, у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_11 суду пояснив, що йому невідомо хто вчиняв крадіжку, та він не наполягав на строгому покаранні для винних осіб; потерпілій ОСОБА_12 також було невідомо, хто вчинив крадіжку в належній їй квартирі. Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_13 також надала пояснення, що їй невідомо хто вчинив крадіжку.

Суд, як на доказ вини ОСОБА_6 у вироку посилається на протоколи слідчих експериментів від 19 листопада 2020 року та 23 листопада 2020 року за участю обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_10 . Однак, ОСОБА_6 на слідчому експерименті зазначав, що 30 жовтня 2021 року жодних злочинів на території Дніпровського району не вчиняв, а ОСОБА_10 на слідчому експерименті пояснював, що крадіжку він вчиняв самостійно та не повідомляв про це ОСОБА_6 .

Інших свідків, які б свідчили про те, що ОСОБА_6 вчинив крадіжку по епізоду від 30 жовтня 2021 року за ч.3 ст.185 КК України обвинувачення суду не надало.

Безпосередні обставини діяння від 30 жовтня 2021 року стали відомі суду лише зі слів ОСОБА_6 та ОСОБА_10 , де обидва заперечують провину ОСОБА_6 .

За ч.2 ст. 185 КК України за всіма іншими епізодами - ОСОБА_6 повністю визнав провину, у скоєному проявив щиросердне розкаяння.

Згідно з вироком суду, 10 вересня 2019 року приблизно о 00.30 годині ОСОБА_6 перебував у дворі буд.9 по вул.Верхній у м.Запоріжжі, де звернув увагу на автомобіль «Део Ланос» в кузові темно-зеленого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_14 . В цей момент у ОСОБА_6 виник прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна. Обравши вказаний транспортний засіб об`єктом вчинення кримінального правопорушення (злочину), ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає та його дії залишаться ніким не поміченими, діючи умисно, повторно, із корисливих мотивів, ліг під автомобіль «Део Ланос» в кузові темно-зеленого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , та застосовуючи фізичну силу відносно тросу капоту, відкрив капот, після чого викрав з моторного відсіку акумуляторну батарею «Stayer 12V 60А» серійний номер вартістю 800 гривень. Після цього. ОСОБА_6 покинув місце вчинення кримінального правопорушення (злочину) та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, завдавши потерпілій ОСОБА_14 матеріальну шкоду в сумі 800 гривень.

10 вересня 2019 року приблизно о 01.00 годині ОСОБА_6 перебував у дворі буд. 25 по вул. Добролюбова у м. Запоріжжі, де звернув увагу на автомобіль «Део Ланос» в кузові білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_15 . В цей момент у ОСОБА_6 виник прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна. Обравши вказаний транспортний засіб об`єктом вчинення кримінального правопорушення (злочину), ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає та його дії залишаться ніким не поміченими, діючи умисно, повторно, із корисливих мотивів, ліг під автомобіль «Део Ланос» в кузові білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 , та застосовуючи фізичну силу відносно тросу капоту, відкрив капот, після чого викрав з моторного відсіку акумуляторну батарею «МОНБАТ» в корпусі чорно-сірого кольору вартістю 700 гривень. Після цього, ОСОБА_6 , покинув місце вчинення кримінального правопорушення (злочину) та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_15 матеріальну шкоду в сумі 700 гривень.

10 вересня 2019 року приблизно о 02.40 годині ОСОБА_6 перебував у дворі буд. АДРЕСА_2 , де звернув увагу на автомобіль «Део Ланос» в кузові сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_16 . В цей момент у ОСОБА_6 виник прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна. Обравши вказаний транспортний засіб об`єктом вчинення кримінального правопорушення (злочину), ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає та його дії залишаться ніким не поміченими, діючи умисно, повторно, із корисливих мотивів, ліг під автомобіль «Део Ланос» в кузові темно-зеленого кольору, державний номерний знак НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_16 , та застосовуючи фізичну силу відносно тросу капоту, відкрив капот, після чого викрав з моторного відсіку акумуляторну батарею «ВЕСТА 60А» в корпусі синього кольору вартістю 650 гривень. Після цього, ОСОБА_6 покинув місце вчинення кримінального правопорушення (злочину) та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, спричинивши при цьому потерпілому ОСОБА_16 матеріальну шкоду в сумі 650 гривень.

10 вересня 2019 року приблизно о 03.00 годині ОСОБА_6 перебував у дворі буд. АДРЕСА_2 , де звернув увагу на автомобіль «Део Ланос» в кузові сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_17 . В цей момент у ОСОБА_6 виник прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна. Обравши вказаний транспортний засіб об`єктом вчинення кримінального правопорушення (злочину), ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає та його дії залишаться ніким не поміченими, діючи умисно, повторно, із корисливих мотивів, шляхом надрізу уплотнювача скла та віджиму вікна відчинив двері автомобіля «Део Ланос» в кузові сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_17 , звідки викрав відеореєстратор чорного кольору вартістю 400 гривень, після чого, відчинивши з салону замок капоту, викрав з моторного відсіку акумуляторну батарею «ІСТОК 60А» в корпусі сірого кольору вартістю 700 гривень. Після цього, ОСОБА_6 покинув місце вчинення кримінального правопорушення (злочину) та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_17 матеріальну шкоду в сумі 1 100 гривень.

10 вересня 2019 року приблизно о 04.00 годині ОСОБА_6 перебував у дворі буд. АДРЕСА_3 , де звернув увагу на автомобіль «Део Ланос» в кузові зеленого кольору, державний номерний знак НОМЕР_5 , який належить ОСОБА_18 . В цей момент у ОСОБА_6 виник прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна. Обравши вказаний транспортний засіб об`єктом вчинення кримінального правопорушення (злочину), ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає та його дії залишаться ніким не поміченими, діючи умисно, повторно, із корисливих мотивів, ліг під автомобіль «Део Ланос» в кузові зеленого кольору, державний номерний знак НОМЕР_5 , який належить ОСОБА_18 , та застосовуючи фізичну силу відносно тросу капоту, відкрив капот, після чого викрав з моторного відсіку акумуляторну батарею «MAXION 60А» в корпусі чорного кольору вартістю 800 гривень. Після цього, ОСОБА_6 покинув місце вчинення кримінального правопорушення (злочину) та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_18 матеріальну шкоду в сумі 800 гривень.

10 вересня 2019 року приблизно о 04.30 годині ОСОБА_6 перебував у дворі буд. АДРЕСА_7, де звернув увагу на автомобіль «Део Ланос» в кузові білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_6 , який належить ОСОБА_19 . В цей момент у ОСОБА_6 виник прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна. Обравши вказаний транспортний засіб об`єктом вчинення кримінального правопорушення (злочину), ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає та його дії залишаться ніким не поміченими, діючи умисно, повторно, із корисливих мотивів, ліг під автомобіль «Део Ланос» в кузові білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_6 , який належить ОСОБА_19 , та застосовуючи фізичну силу відносно тросу капоту, відкрив капот, після чого викрав з відсіку акумуляторну батарею «FEON 60А» в корпусі чорного кольору вартістю 700 гривень. Після цього, ОСОБА_6 покинув місце вчинення кримінального правопорушення (злочину) та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_19 матеріальну шкоду в сумі 700 гривень.

14 листопада 2019 року приблизно о 23.00 годині ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, знаходячись на території літнього майданчику кафе «ІНФОРМАЦІЯ_2», що розташоване за адресою: АДРЕСА_8, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно викрав активну музичну колонку фірми «Stagg» моделі SMS 10Р (160 Вт) вартістю 3 466,67 гривень, що належить ОСОБА_20 , чим завдав останньому збиток у вказаній сумі.

04 вересня 2020 року приблизно о 12.30 годині ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх протиправних дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, проник на територію гімназії № 50, яка знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Богдана Хмельницького, буд. 18, звідки, за допомогою кусачок перерізав паркувальний трос та викрав велосипед «GiantESCAPER» чорного кольору вартістю 3 966,67 гривень. Після чого, продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_6 залишив місце вчиненого кримінального правопорушення та розпорядився майном на власний розсуд, чим спричинив збиток ОСОБА_21 на вказану суму.

31 жовтня 2020 року приблизно о 00.00 годині ОСОБА_10 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_6 , маючи умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, переконавшись в тому, що за їх діями ніхто не спостерігає, знаходячись поруч з будинком АДРЕСА_4 , шляхом зламу решітки вікна, проникли до приміщення квартири № 3 , що розташована на першому поверсі вищевказаного будинку. Після чого, ОСОБА_10 та ОСОБА_6 , знаходячись у вищезазначеному приміщенні, продовжуючи свій злочинний умисел, таємно викрали болгарку «Маkіта GA9020S» зеленого кольору з відрізними кругами, двома насадками та подовжувачем, вартістю 1 483,33 гривні, шуруповерт «Маkіта BL1015» зеленого кольору вартістю 2 047,97 гривень, перфоратор «Маkіта НR2470» у пластиковому кейсі вартістю 2 216,33 гривень, електродриль «Dewalt DWD024» жовтого кольору вартістю 1 356,67 гривень, дрібні будівельні прилади в металевому чемодані вартістю 300 гривень, подовжувач на дві розетки довжиною 10 метрів вартістю 58,33 гривень, що належать потерпілому ОСОБА_11 , чим спричинили останньому матеріальну шкоду на загальну суму 17 200 гривень, а також кабель «Меганом ШВВП НГ 2х1,5» довжиною 24 метри вартістю 206,16 гривень, що належить ОСОБА_12 .

Умисні дії ОСОБА_6 суд кваліфікував за ч.2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, та за ч.3 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням в житло.

Заслухавши доповідь судді; обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу; прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги захисника; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції під час розгляду цього кримінального провадження зазначених вимог закону дотримався, ретельно дослідив зібрані по справі докази в їх сукупності, надав цим доказам належну юридичну оцінку, правильно встановив фактичні обставини справи та обґрунтовано визнав ОСОБА_6 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.2,3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, а також як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням в житло.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду щодо доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень при обставинах, зазначених у вироку, та правильність кваліфікації його дій за ч.2 ст.185 КК України ніким з учасників провадження не оспорюються, у зв`язку з чим, з огляду на положення ч.1 ст.404 КПК України, колегією суддів вирок суду в цій частині не переглядається.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги щодо обвинувачення ОСОБА_6 за ч.3 ст.185 КК України, колегія суддів доходить таких висновків.

З матеріалів кримінального провадження убачається, що під час судового розгляду в суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_6 свою вину в інкримінованому йому злочині за ч.3 ст.185 КК України, не визнав та пояснив суду, що 30 жовтня 2020 року вночі йому зателефонував ОСОБА_10 та попросив винести сумки. Він виніс. Після цього, ОСОБА_10 зайшов у свій під`їзд, а він стояв на подвір`ї та курив. Через деякий час під`їхало таксі. ОСОБА_10 погрузив в багажник автомобіля сумки та сів до нього. Він спитав у ОСОБА_10 , куди той їде, на що отримав відповідь - в сторону пр.Металургів. Він попросив підвезти його, на що ОСОБА_10 погодився. Він сів до таксі, після чого вони були затримані поліцейськими. Він не пам`ятає, який він має абонентський номер. Мобільний телефон він інколи залишав вдома, через що ним могли користуватись його знайомі. Також мобільний телефон у нього вилучали поліцейські на чотири дні, після чого повернули, але доказів цього він не має.

Обвинувачений ОСОБА_10 у вищевказаному злочині визнав свою вину частково та пояснив, що вчинив його без участі ОСОБА_6 . Останнього він лише попросив винести йому сумки, куди склав викрадені речі. Потім він викликав таксі, а ОСОБА_6 попросив його підвезти. При виїзді з двору будинку вони були затримані поліцейськими.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що, незважаючи на невизнання своєї вини ОСОБА_6 вина останнього у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, при викладених у вироку суду обставинах, повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Відкидаючи версію сторони захисту, суд першої інстанції послався на докази, що зібрані у встановленому законом порядку, які досліджені під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до приписів ст.94 КПК України.

Так, потерпілий ОСОБА_11 пояснив, що 31 жовтня 2020 року йому зателефонувала замовниця, якій він надавав послуги з ремонту квартири по АДРЕСА_4 , та повідомила, що її обікрали. Його речі - болгарка, шуруповерт, перфоратор, дриль та чемодан з дрібним інструментом знаходились в квартирі замовниці. Замовниця повідомила йому, що викрали проводи, які належали саме їй, а також його інструмент. Квартира розташована на першому поверсі будинку, мала вхідні металеві двері з замком, на вікнах були решітки. В квартиру проникли через вікно, відігнувши решітку. Під час досудового розслідування електроінструмент був йому повернутий, але не був повернутий чемодан з дрібним інструментом.

Потерпіла ОСОБА_12 пояснила, що 30 жовтня 2020 року близько 22.00 години їй зателефонувала сусідка на ім`я ОСОБА_22 та повідомила, що її квартиру за адресою: АДРЕСА_6 , обікрали. Вона в цей час перебувала у доньки, оскільки в її квартирі здійснювався ремонт. Приблизно за десять хвилин вона прибула до квартири, відкрила вхідні двері ключем. В квартирі вона виявила, що на вікну, розташованому у спальні, розпилена металева решітка. З квартири зник інструмент ОСОБА_11 , який робив ремонт в квартирі, а також електричний провід, який належав їй.

Свідок ОСОБА_13 повідомила, що вона знайома з обвинуваченим ОСОБА_6 , з яким вони разом навчалась раніше. Також у дитинстві вони проживали в одному дворі. Наприкінці жовтня 2020 року їй зателефонувала мати - потерпіла ОСОБА_12 та повідомила, що її квартиру обікрали. Приблизно о 01.00 годині вона підійшла до будинку, в якому розташована квартира матері, та побачила скупчення людей. Чекали поліцію. Далі зайшли до квартири і побачили, що до неї проникли через вікно спальні, розпиливши металеву решітку та пошкодивши вікно. Була викрадена бухта проводів довжиною приблизно 30 м та електроінструмент ОСОБА_11 , який здійснював ремонт квартири.

Також судом першої інстанції досліджені письмові докази, яким надана відповідна правова оцінка, а саме:

- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 31 жовтня 2020 року, відповідно до якого потерпіла ОСОБА_12 повідомила про вчинення крадіжки з її квартири за адресою: АДРЕСА_6 , в період часу з 17.00 години 30 жовтня 2020 року до 01.00 години 31 жовтня 2020 року;

- протокол огляду місця події від 31 жовтня 2020 року, згідно з яким 31 жовтня 2020 року в період часу з 04.09 години до 04.12 години слідчим оглянута вищевказана квартира та зафіксована обстановка, яка мала місце під час огляду. Під час огляду вилучені один слід знаряддя злому, два сліди взуття та одна чорна дактоплівка;

- протокол огляду місця події від 31 жовтня 2020 року, згідно з яким 31 жовтня 2020 року в період часу з 04.45 години до 04.55 години слідчим оглянута відкрита ділянка місцевості поблизу буд. АДРЕСА_4 . Під час огляду виявлена та вилучена викрутка з чорно-червоною ручкою;

- договір купівлі-продажу від 10 лютого 2020 року та витяг з ДРРП від 10 лютого 2020 року № 199640992, відповідно до яких потерпіла ОСОБА_12 є власницею квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_6 ;

- протокол огляду місця події від 31 жовтня 2020 року, згідно з яким 31 жовтня 2020 року в період часу з 02.22 години до 03.08 години слідчим на відкритій ділянці місцевості біля буд. № 8 по вул. Одеській у м. Запоріжжі був оглянутий транспортний засіб «Skoda Fabia», реєстраційний № НОМЕР_7 , який належить ОСОБА_23 , а також обвинувачені ОСОБА_10 та ОСОБА_6 , які перебували поряд з транспортним засобом. Під час огляду слідчим виявлено та вилучено таке майно: у обвинуваченого ОСОБА_6 - мобільний телефон «Nokia» блакитного кольору, у обвинуваченого ОСОБА_10 - мобільний телефон «Samsung A30» в червоному чохлі, в багажному відділенні транспортного засобу - болгарка «Маkіта GA9020S» зеленого кольору з відрізними кругами, двома насадками та подовжувачем; мідний кабель 2x1,5 м довжиною 100 м; коробка чорного кольору; шуруповерт «Маkіта BL1015» зеленого кольору з акумулятором; перфоратор «Маkіта НR2470»; електродриль «Dewalt DWD024» жовтого кольору; дрібні будівельні прилади в металевому чемодані;

- висновки експертів від 30 листопада 2020 року № 10-1470 та від 04 грудня 2020 року № 10-1471, відповідно до яких ринкова вартість акумуляторного шуруповерту «Маkіта DF331D» з двома змінними акумуляторами « BL1015 » та зарядним пристроєм в комплекті у пластиковому кейсі становить 2 047,97 гривень, перфоратора «Маkіта НR2470» у пластиковому кейсі - 2 216,33 гривень, електричного дрилю «Dewalt DWD024» жовтого кольору - 1 356,67 гривень, шліфувальної машини «Маkіта GA9020S» зеленого кольору з відрізним кругом - 1 483,33 гривні, подовжувача на дві розетки довжиною 10 метрів - 58,33 гривень, кабелю «Меганом ШВВП НГ 2х1,5 кв.мм.» довжиною 24 метри - 206,16 гривень;

- протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 03 листопада 2020 року, згідно з якими ОСОБА_23 упізнав обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_6 як осіб, які 31 жовтня 2020 року близько 00.00 години сіли до його автомобіля «Skoda Fabia», реєстраційний № НОМЕР_7 , біля третього під`їзду буд. № 4 по вул. Басейній у м. Запоріжжі, попередньо поклавши до багажного відділення дві великі спортивні сумки та пластиковий кейс чорного кольору;

- лист ТОВ «ШАРК ТАКСІ», відповідно до якого 30 жовтня 2020 року о 23.50 годині було створене замовлення за адресою: вул. Басейна, 4, з номеру телефону НОМЕР_8 . Водій виїхав на замовлення, але до адреси не доїхав через зупинку поліцією;

- протокол слідчого експерименту від 19 листопада 2020 року за участю обвинуваченого ОСОБА_10 , в якому обвинуваченим зазначені обставини злочинів та механізми їх вчинення. При цьому, зазначаючи обставини та механізм вчинення злочину (епізод від 30 жовтня 2020 року), ОСОБА_10 вказав, що крадіжка вчинена ним особисто та без участі ОСОБА_6 ;

- протокол слідчого експерименту від 23 листопада 2020 року за участю обвинуваченого ОСОБА_6 , в якому обвинувачений зазначив, що жодних злочинів на території Дніпровського району м.Запоріжжя у 2020 році він не вчиняв. Також зазначені обставини щодо епізоду від 30 жовтня 2020 року, які ним зазначались під час допиту в судовому засіданні;

- протокол огляду речей від 09 грудня 2020 року, згідно з яким слідчим в присутності потерпілого ОСОБА_11 оглянуті синя спортивна сумка з написом «Adidas», акумуляторний шуруповерт «Маkіта DF331D» з двома змінними акумуляторами « BL1015 » та зарядним пристроєм в комплекті у пластиковому кейсі, електричний дриль «Dewalt DWD024» жовтого кольору, перфоратор «Маkіта НR2470» у пластиковому кейсі синього кольору;

- протокол огляду предмету від 15 грудня 2020 року, відповідно до якого слідчим проведений огляд мобільного телефону «Samsung Galaxy A30» в корпусі темно-синього кольору в чохлі червоного кольору, а також мобільного телефону «Nokia»;

- протокол огляду предмету від 12 грудня 2020 року, згідно з яким слідчим оглянуті сумка чорного кольору з написом «Adidas», болгарка «Маkіта GA9020S» зеленого кольору з відрізним кругом, два металевих диски, подовжувача на дві розетки довжиною 10 метрів білого кольору, мідний кабель довжиною 24 метри, мідний кабель довжиною приблизно 7 метрів;

- протокол огляду предмету від 15 грудня 2020 року, відповідно до якого слідчим оглянутий кейс чорного кольору, в якому знаходились залізний кут, кабель та інші прилади, що йдуть в комплекті;

- протокол огляду предмету від 30 жовтня 2020 року, згідно з яким слідчим оглянуті кросівки синього кольору з написом «BAAS running system», які були видані ОСОБА_10 ;

- постанови про визнання речовими доказами від 31 жовтня 2020 року, 05 листопада 2020 року, 09 грудня 2020 року, 12 грудня 2020 року, 15 грудня 2020 року, оглянуті слідчим речі були визнані речовими доказами у кримінальному провадженні;

- протокол за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 17 листопада 2020 року та аудіозаписами розмов, які містяться на оптичному носії інформації «Esperanza» № 70т від 05 жовтня 2020 року.

Відповідно до вказаних доказів 30 жовтня 2020 року о 22.20.42 годині та 23.40.57 години з абонентського номеру НОМЕР_8 , яким користувався обвинувачений ОСОБА_10 , на абонентський номер НОМЕР_9 , яким користувався обвинувачений ОСОБА_6 були здійснені два телефонні дзвінки. 30 жовтня 2020 року о 23.11.46 годині, 23.14.39 годині та 23.20.56 годині з абонентського номеру НОМЕР_9 , яким користувався обвинувачений ОСОБА_6 , на абонентський номер НОМЕР_8 , яким користувався обвинувачений ОСОБА_10 , були здійснені три телефонні дзвінки.

Зміст телефонних розмов між ОСОБА_6 та ОСОБА_10 (наведений у вироку) свідчить про те, що вони спільно, за попередньою змовою, з розподілом ролей 30 жовтня 2020 року вчинили вищевказаний злочин.

У своїх показаннях обвинувачений ОСОБА_10 зазначає, що вказані телефонні розмови велись ним з його мобільного телефону. Також, в період заволодіння майном потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_11 він телефонував лише ОСОБА_6 та в ТОВ «ШАРК ТАКСІ».

Таким чином, суд дійшов висновку, що абонентський номер НОМЕР_9 дійсно належить обвинуваченому ОСОБА_6 .

Законність проведення вищевказаних НСРД перевірена та колегією суддів встановлено, що ці дії проведені з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства.

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що зазначені докази у своїй сукупності підтверджують поза розумним сумнівом вчинення ОСОБА_6 вищевказаного правопорушення та, водночас спростовують версію подій сторони захисту.

Так, свідок ОСОБА_23 відповідно до протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 03 листопада 2020 року, впізнав обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_6 як осіб, які 31 жовтня 2020 року близько 00.00 години сіли до його автомобіля «Skoda Fabia», реєстраційний № НОМЕР_7 , біля третього під`їзду буд. № 4 по вул. Басейній у м. Запоріжжі, попередньо поклавши до багажного відділення дві великі спортивні сумки та пластиковий кейс чорного кольору.

Під час огляду вищезазначеного транспортного засобу, відповідно до протоколу огляду місця події від 31 жовтня 2020 року, виявлено та вилучено таке майно: у обвинуваченого ОСОБА_6 - мобільний телефон «Nokia» блакитного кольору, у обвинуваченого ОСОБА_10 - мобільний телефон «Samsung A30» в червоному чохлі, в багажному відділенні транспортного засобу - болгарка «Маkіта GA9020S» зеленого кольору з відрізними кругами, двома насадками та подовжувачем; мідний кабель 2x1,5 м. довжиною 100 м.; коробка чорного кольору; шуруповерт «Маkіта BL1015» зеленого кольору з акумулятором; перфоратор «Маkіта НR2470»; електродриль «Dewalt DWD024» жовтого кольору; дрібні будівельні прилади в металевому чемодані.

В подальшому вилучені речі були визнані речовими доказами у провадженні.

Вказані речові докази були оглянуті, в т.ч. у присутності потерпілого ОСОБА_11 , та передані їх власникам - потерпілому ОСОБА_11 та потерпілій ОСОБА_12 на відповідальне зберігання.

Показання обвинувачених про те, що вищезазначений злочин вчинений ОСОБА_10 самостійно, спростовуються сукупністю вищенаведених доказів, тому суд обґрунтовано поставився до них критично.

Зміст вироку свідчить про те, що суд першої інстанції в повному обсязі з`ясував усі обставини, які відповідно до вимог ст.91 КПК України, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та за наслідками розгляду провадження зробив висновки, які фактичним обставинам відповідають.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_6 призначено з дотриманням вимог ст.65 КК України, з урахуванням ступеню тяжкості та фактичних обставин вчинених кримінальних правопорушень, особи винного. Обставин, що пом`якшують покарання, судом не встановлено. Обставиною, що обтяжує покарання, судом визнано рецидив злочину.

З огляду на фактичні обставини провадження і відомості про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий за вчинення в т.ч. аналогічних злочинів, нові правопорушення вчиняв через достатньо короткі проміжки часу, до нього неодноразово застосовувались положення ст.75 КК України, проте, він продовжував вчиняти умисні злочини, в т.ч. тяжкі, призначене обвинуваченому ОСОБА_6 покарання неможна вважати надто суворим.

Підстав для застосування ст.75 КК України та звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням не убачається.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає оскаржуваний вирок суду першої інстанції законним, обґрунтованим та вмотивованим і підстав для задоволення апеляційної скарги захисника не убачає, оскільки доводи, викладені в цій скарзі, правильності висновків суду не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, що тягнуть за собою скасування вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.ст.404-405, 407 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 20 грудня 2021 року, яким ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч.2,3 ст.185 КК України, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії даної ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4