Провадження № 1-кс/686/4420/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2022 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Хмельницькому клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю селища Ігра Удмуртської АРСР СРСР, громадянину російської федерації, місце проживання невідоме, депутату державної думи федеральних зборів російської федерації, робоча адреса: АДРЕСА_1 ,
у кримінальному провадженні №0000087 від 05.05.2022 року за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.110 КК України.

ВСТАНОВИВ:

Слідчий в ОВС слідчого відділу Управління Служби безпеки України у Хмельницькій області капітан юстиції ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду з клопотанням, погодженим з начальником відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ та Державної прикордонної служби Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_8 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , з врахуванням того, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.110 КК України, і при цьому наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Розглянувши подане клопотання, заслухавши думку слідчого та прокурора, які підтримали подане клопотання, захисника, який заперечив щодо обрання запобіжного заходу, дослідивши надані матеріали, приходжу до наступних висновків.

Слідчим відділом УСБУ у Хмельницькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000083 від 05.05.2022 за підозрою громадянина російської федерації ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 110 КК України.

Підставою для початку досудового розслідування стала постанова начальника відділу нагляду за додержанням законів органами СБУ та Державної прикордонної служби Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_9 від 05.05.2022 про виділення з матеріалів кримінального провадження №0000083 від 10.03.2022 в окреме провадження матеріалів досудового розслідування стосовно ОСОБА_6 .

Досудовим розслідуванням встановлено, що з листопада 2021 року представники влади та збройних сил російської федерації, з метою підготовки до повномасштабного нападу на Україну, організували перекидання підрозділів ЗС та інших військових формувань російської федерації до кордонів України, що пояснювалося запланованими спільними російсько-білоруськими навчаннями «Союзна рішучість-2022», які розпочалися 10 лютого 2022 року.

Станом на 8 лютого 2022 року вздовж усього кордону з Україною з боку російської федерації, Республіки Білорусь та тимчасово окупованих територій України зосереджено 140 тис. військових російської федерації, включаючи повітряний та морський компонент.

З метою створення приводів для ескалації воєнного конфлікту і здійснення спроби виправдання своєї агресії перед громадянами російської федерації та світовою спільнотою, представниками влади та збройних сил російської федерації розроблено окремий план, який передбачав вчинення дій, спрямованих на введення в оману і залякування громадян російської федерації та мешканців тимчасово окупованих територій України, а також вчинення провокацій, які полягали у імітації нападів і вогневих ударів, вчинених нібито підрозділами ЗС України по території російської федерації та тимчасово окупованим територіям України.

Одночасно із зазначеним передбачалося визнання керівництвом російської федерації «Донецької народної республіки» і «Луганської народної республіки» незалежними державами та отримання від них звернення з запитом про надання військової підтримки, яка викликана нібито агресією Збройних Сил України.

На виконання зазначених намірів, 15 лютого 2022 року державна дума російської федерації звернулася до президента російської федерації з проханням визнати незалежність «самопроголошених Донецької та Луганської народних республік».

18 лютого 2022 року керівниками російських окупаційних адміністрацій на тимчасово окупованих територіях Донецької та Луганської областей повідомлено про проведення евакуації місцевого населення тимчасово окупованих територій України до Ростовської області, що пояснювалося вигаданими застереженнями про те, що Збройні Сили України мають намір атакувати тимчасово окуповані території та здійснити їх силове повернення під контроль України.

19 лютого 2022 року вказаними особами було оголошено так звану загальну мобілізацію жителів тимчасово окупованих територій Донецької та Луганської областей.

21 лютого 2022 року керівники російських окупаційних адміністрацій на тимчасово окупованих територіях Донецької та Луганської областей звернулися до президента російської федерації з проханням визнати незалежність так званих Донецької та Луганської народних республік.

В цей же день, президент російської федерації скликав позачергове засідання ради безпеки російської федерації, де обговорено питання щодо доцільності визнання незалежності Донецької та Луганської народних республік.

Службові особи з числа вищого керівництва російської федерації, які входять до складу Ради безпеки російської федерації, публічно підтримали звернення Державної думи російської федерації та заявили про необхідність визнання президентом російської федерації незалежності «Донецької народної республіки» та «Луганської народної республіки».

Цього ж дня президент російської федерації підписав указ про визнання незалежності Донецької народної республіки та Луганської народної республіки.

22 лютого 2022 року президент російської федерації підписав з керівниками російських окупаційних адміністрацій на тимчасово окупованих територіях Донецької та Луганської областей договори про дружбу, співробітництво та взаємну допомогу, які в той же день ратифіковані Державною думою та радою федерації російської федерації.

В цей же день президент російської федерації, реалізуючи злочинний план, з метою надання видимості законності дій по нападу на Україну, направив до ради федерації російської федерації звернення про використання збройних сил російської федерації за межами російської федерації, яке було задоволено.

23 лютого 2022 року керівники російських окупаційних адміністрацій на тимчасово окупованих територіях Донецької та Луганської областей звернулися до Президента Російської Федерації з проханням надати допомогу у відбитті надуманої ними воєнної агресії «українського режиму щодо населення» так званих Донецької та Луганської народних республік.

24 лютого 2022 року о 5 годині президент російської федерації оголосив про своє рішення почати військову операцію в Україні.

В подальшому цього ж дня збройними силами російської федерації, які діяли за наказом керівництва російської федерації і збройних сил російської федерації, віроломно здійснено пуск крилатих та балістичних ракет по аеродромам, військовим штабам і складам ЗС України, а також підрозділами ЗС та інших військових формувань російської федерації здійснено широкомасштабне вторгнення на територію суверенної держави Україна.

У період з 5 години 24 лютого 2022 року та щонайменше до 10 березня 2022 року (включно) підрозділи збройних сил та інших військових формувань російської федерації здійснюють спроби окупації українських міст, які супроводжуються бойовим застосуванням авіації, артилерійськими та ракетними ударами, а також застосуванням броньованої техніки та іншого озброєння. При цьому вогневі удари здійснюються по об`єктам, які захищені нормами міжнародного гуманітарного права. Зазначені дії призвели до тяжких наслідків у вигляді загибелі людей, у тому числі дітей, отримання ними тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості та заподіяння матеріальних збитків у вигляді знищення будівель, майна та інфраструктури.

У свою чергу, депутат державної думи федеральних зборів російської федерації ОСОБА_6 , будучи представником влади російської федерації, уповноваженим приймати участь у засіданнях палати і голосувати за прийняття поставлених на голосування актів та інших питань, серед яких питання ратифікації міжнародних договорів російської федерації, діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб з іншими депутатами та представниками влади і збройних сил російської федерації, усвідомлюючи явну злочинність власних дій та передбачаючи можливість настання тяжких наслідків, у тому числі загибелі людей, зокрема й цивільного населення, розуміючи, що він порушує встановлений ст.ст. 1-3, 68 Конституції України державний устрій та порядок, посягає на суверенітет та територіальну цілісність України, з метою зміни меж її території та розширення впливу російської федерації, з мотивів перешкоджання Євроінтеграційному курсу розвитку України, відновлення контролю російської федерації над політичними та економічними процесами в Україні, усвідомлюючи, що інші співучасники діють всупереч вимогам пунктів 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 5 грудня 1994 року, порушують принципи Заключного акта Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 1 серпня 1975 року та вимоги частини 4 статті 2 Статуту ООН та Декларації Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (ХХV), від 21.12.1965 № 2131 (ХХ), від 14.12.1974 № 3314 (ХХIХ), ст. 1-3, 68 Конституції України, 15 лютого 2022 року, за адресою російська федерація, м. Москва, вул. Охотний ряд, буд. 1, прийняв участь у засіданні державної думи федеральних зборів російської федерації, де підтримав постанову із зверненням до президента російської федерації з проханням розглянути питання про визнання російською федерацією самопроголошених Донецької та Луганської народних республік, як самостійних, суверенних і незалежних держав, а також 22 лютого 2022 року, за тією ж адресою, прийняв участь у засіданні державної думи федеральних зборів російської федерації, де підтримав ратифікацію Договору про дружбу, співробітництво та взаємну допомогу між російською федерацією і так званою Донецької народною республікою та Договору про дружбу, співробітництво та взаємну допомогу між російською федерацією і так званою Луганською народною республікою, у такий спосіб ОСОБА_6 , будучи представником влади, за попередньою змовою групою осіб, вчинив умисні дії з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, які призвели до загибелі людей та інших тяжких наслідків.

Зазначені рішення державної думи федеральних зборів російської федерації були частиною злочинного плану, так як сам факт їх існування використовувався при створенні приводів для ескалації воєнного конфлікту і був спробою виправдання агресії перед громадянами російської федерації та світовою спільнотою.

Дії російської федерації призвели до тяжких наслідків у вигляді загибелі людей, у тому числі дітей, отримання ними тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості та заподіяння матеріальних збитків у вигляді знищення будівель, майна та інфраструктури.

Таким чином, своїми умисними протиправними діями ОСОБА_6 , будучи представником влади, за попередньою змовою групою осіб, вчинив умисні дії з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, які призвели до загибелі людей та інших тяжких наслідків, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 110 КК України.

11.04.2022 складено письмове повідомлення про підозру громадянину російської федерації ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 110 КК України.

Письмове повідомлення про підозру ОСОБА_6 особисто вручено не було, оскільки він перебуває на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, а саме на території російської федерації.
Відповідно до вимог ст.ст. 111-112, 276-278 та глави 11 КПК України повідомлення про підозру та повістки про виклик підозрюваного, стосовно якого існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, публікуються в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

У зв`язку з перебуванням ОСОБА_6 на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, а саме на території російської федерації, відповідно до ч. 8 ст. 135 КПК України повідомлення про підозру, а також повістки про виклик ОСОБА_6 на 23, 24 та 25 квітня 2022 року в УСБУ у Хмельницькій області опубліковано на офіційних веб-сайтах Офісу Генерального прокурора, Служби безпеки України та у засобі масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження (газеті «Урядовий кур`єр»).

На жоден із викликів підозрюваний ОСОБА_6 не прибув, про причини неприбуття не повідомив, у зв`язку з чим є підстави вважати, що ОСОБА_6 переховується від органу досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, а встановити його фактичне місцезнаходження не представилось можливим, у зв`язку з чим постановою слідчого 04.05.2022 підозрюваного ОСОБА_6 оголошено у державний та міжнародний розшук, здійснення якого доручено оперативному підрозділу УСБУ у Хмельницькій області.

Вина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , об`єктивно й переконливо підтверджується конкретними доказами, зібраними з дотриманням принципів законності й верховенства права та у суворій відповідності процедурі, визначеній кримінальним процесуальним законом України, а саме: - протоколом огляду від 10.03.2022; - протоколом огляду від 10.03.2022; - протоколом огляду від 10.03.2022; - протокол огляду від 29.03.2022; - протоколом огляду від 07.04.2022; - протоколом огляду від 29.04.2022; - протоколом огляду від 29.04.2022; - протоколом огляду від 29.04.2022; - протоколом огляду від 29.04.2022; - протоколом огляду від 29.04.2022; - протоколом огляду від 29.04.2022; - іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Отримані на даному етапі досудового розслідування відомості задокументовані у відповідний процесуальний спосіб, передбачений КПК України і вказують на причетність підозрюваного до вчинення зазначеного злочину, при цьому, таке цілком узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, зокрема, у рішеннях у справі «Феррарі Браво проти Італії», у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», у справі «Фокс, Кембел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «K.F. проти Німеччини», у справі «Влох проти Польщі», що наявність «обґрунтованої підозри» у вчиненні правопорушення передбачає, що існують факти та інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що зазначена особа могла вчинити правопорушення.

Слідчим та стороною обвинувачення на даному етапі не вирішуються питання, які повинен вирішити суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення. Сторона обвинувачення на підставі оцінки сукупності отриманих доказів стверджує, що причетність особи до вчинення нею злочинів є вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

На сьогоднішній день виникла необхідність в обранні відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених пунктами 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, досудове розслідування у даному кримінальному провадженні триває, а обрання підозрюваному запобіжного заходу більш м`якого може перешкодити об`єктивному розслідуванню кримінального провадження.

Оскільки ОСОБА_6 оголошений у міжнародний розшук, обов`язковою умовою здійснення міжнародного розшуку з метою екстрадиції є чинне процесуальне рішення про обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Зазначена вимога міститься у ч. 2 ст. 58 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року, згідно з якою до запиту про видачу особи для здійснення кримінального переслідування в обов`язковому порядку повинна долучатися завірена копія постанови про взяття під варту. Аналогічні вимоги передбачені Європейською конвенцією про видачу правопорушників 1957 року.

В той же час, відповідно до ст. 84 Правил Інтерполу з обробки даних, затверджених Резолюцією 80-ї сесії Генеральної Асамблеї Інтерполу АО-201- КЕ8-07, публікацію циркулярного розшукового повідомлення про міжнародний розшук особи з метою її арешту та подальшої екстрадиції має бути погоджено з центральним органом щодо видачі (екстрадиції).

Разом з цим Генеральному секретаріату Інтерполу мають бути надані чіткі та прямі гарантії, що тимчасовий арешт і видачу (екстрадицію) особи буде запитано у випадку її арешту (затримання) на території країн-членів МОКП - Інтерпол у порядку, передбаченому чинним законодавством, двосторонніми та багатосторонніми договорами.

Крім того, на дев`яносто дев`ятій сесії Комісією з контролю файлів Інтерполу ухвалено рішення, що запобіжні заходи у вигляді дозволу на затримання підозрюваного з метою приводу не є ордерами на арешт у розумінні ст.83.2 (b.ii) Правил Організації.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 575 КПК України, до клопотання слідчого, прокурора або суду про видачу в Україну особи, затриманої за кордоном, обов`язково додається засвідчена ухвала слідчого судді або суду про тримання особи під вартою, якщо видача запитується для притягнення до кримінальної відповідальності.

Зазначені рішення за відсутності підозрюваного суд ухвалює на підставі

ч. 6 ст. 193 КПК України, згідно з якою слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Згідно з абз. 7 ч. 4 статті 183 КПК України при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою агресором, розмір застави не визначається.

Відповідно до ч. 4 ст. 197 КПК України, у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого на підставі частини шостої статті 193 цього Кодексу строк дії такої ухвали не зазначається.

В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_6 знаходиться на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, а саме на території російської федерації, а також уповноваженим оперативним підрозділом 2 відділом ГВ ЗНД УСБУ у Хмельницькій області виконується постанова слідчого від 04.05.2022 про оголошення державного та міжнародного розшуку підозрюваного ОСОБА_6 та здійснюється його розшук.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Враховуючи, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років, або довічним позбавленням волі з конфіскацією майна або без такої, на даний час перебуває у розшуку, а також приймаючи до уваги те, що в органу досудового розслідування є підстави вважати, що перебуваючи на волі, підозрюваний продовжуватиме переховуватися від органу досудового розслідування або суду, незаконно впливатиме на свідків, може знищити, сховати або спотворити будь-які із речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, крім цього ОСОБА_6 може продовжити вчиняти дії, які посягатимуть на територіальну цілісність і недоторканість України, тобто наявні ризики, передбачені п.п. 1-5 ч.1 ст.177 КПК України, до нього необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

На наявність цих ризиків вказують наступні обставини: ОСОБА_6 відомо, що його підозрюють у посяганні на територіальну цілісність і недоторканність України, однак будучи належним чином повідомленим, він на виклики слідчого не прибуває, продовжує перебувати на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором.

Враховуючи, що розголошення відомостей досудового розслідування стороннім особам може негативно вплинути на ефективність розкриття злочинів, проведення окремих слідчих (розшукових) і негласних слідчих (розшукових) дій, може мати негативні наслідки для особистої безпеки учасників кримінального провадження, відповідно ст.ст. 2, 7 Закону України «Про доступ до судових рішень», а також п. 2 «Порядку ведення реєстру судових рішень», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 740 від 25.05.2006, не оприлюднюється інформація, яка за рішенням суду щодо розгляду справи у закритому судовому засіданні підлягає захисту від розголошення.

Відповідно до п.п. 4, 5 ст. 27 КПК України слідчий суддя може прийняти рішення про здійснення кримінального провадження у закритому судовому засіданні, якщо відкрите судове засідання може призвести до розголошення таємниці, що охороняється законом, або якщо існує необхідність забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні.

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про доступ до публічної інформації» серед іншого таємною визнається інформація, яка містить таємницю досудового розслідування.

Стаття 222 КПК України та ст. 387 КК України передбачає відповідальність за незаконне розголошення відомостей досудового розслідування.

Відповідно до вимог ст.ст. 38, 40 КПК України орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування, а слідчий безпосередньо несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій у кримінальних провадженнях.

Враховуючи необхідність забезпечення нерозголошення відомостей досудового розслідування під час отримання ухвали слідчого судді про обрання щодо особи запобіжного заходу, вбачається наявність підстав для розгляду порушених питань у закритому судовому засіданні.

З огляду на викладене, враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 особливо тяжкого злочину, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання вчиненню ним дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

За таких обставин приходжу до висновку про наявність визначених ст. 177 КПК України ризиків переховування від органів досудового розслідування та суду; незаконного впливу на потерпілого і свідків; знищення, схову або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється.

Враховуючи наведені ризики, усі, визначені ст. 178 КПК України, обставини в їх сукупності, приходжу до висновку, що відносно ОСОБА_10 слід обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, адже лише такий найсуворіший запобіжний захід зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого задовольнити.

Обрати відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 110 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Після затримання підозрюваного ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 і не пізніше 48 годин з часу його доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали проголошено 20.05.2022 року.

Слідчий суддя Хмельницького

міськрайонного суду ОСОБА_1