Справа № 686/8500/22
Провадження № 1-кс/686/3732/22
УХВАЛА
Іменем УКраїни

2 травня 2022 року м. Хмельницький
Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 перевіривши матеріали клопотання старшого дізнавача СД ВП №1 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_2 погоджене з прокурором про накладення арешту на майно, у кримінальному провадженні № 0000229 від 30.04.2022 року,

встановив:
02.05.2022 року старший дізнавач СД ВП №1 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_2 звернувся до слідчого судді із клопотанням, погодженим з прокурором окружної прокуратури м. Хмельницького ОСОБА_3 про накладення арешту на лист від СБУ ВЧ Е 6117 №28/ВС-470 від 27.04.2022 року та лист від МВС № 9350/19/20-2022 від 12.04.2022 року, які упаковано до сейф-пакету № 7376347 із підписами учасників огляду.
Дослідивши надані матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.

Зі змісту ч. 3 ст. 170 КПК України вбачається, що арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 1 ст. 171 КПК України визначено, що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Водночас, за змістом ч. 2 ст.64-2 КПК України, у випадку коли вирішується питання про арешт майна третьої особи, суб`єктом звернення із клопотанням про арешт майна є лише прокурор.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Вказаним вимогам закону подане дізнавачем клопотання не відповідає.

Так, кримінальне провадження №0000229, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.04.2022 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України.

Водночас, у поданому дізнавачем клопотанні відсутнє будь-яке обґрунтування, яке значення вилучене майно має як речовий доказ та які обставини за допомогою цього доказу можливо довести у кримінальному провадженні №0000229, а відтак, яка необхідність у накладенні арешту саме на це майно.

Слід також звернути увагу, що відповідно до ч.2 ст. 131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження. Згідно з ч.5 ст.132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються. Однак, до поданого дізнавачем клопотання долучені лише витяг з ЄРДР, рапорт, заява ОСОБА_4 , постанова про визнання речовими доказами, протокол огляду, пояснення, інших документів, зокрема й тих, які б підтверджували факт вилучення майна, на яке просить накласти арешт слідчий, до клопотання долучено не було.

Не наведено у клопотанні дізнавача й існування обставин, передбачених ч.3 ст.132 КПК України.

Із долученого до клопотання витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 30.04.2022 р. вбачається, що у кримінальному провадженні № 0000229 жодній особі не було повідомлено про підозру, отже слідчий звернувся із клопотанням про накладення арешту на майно третьої особи, однак, суб`єктом звернення із таким клопотанням про арешт майна мав бути прокурор.
Вказані недоліки позбавляють слідчого суддю можливості вирішити питання про накладення арешту.

Відповідно до ч. ст.172 КПК України слідчий суддя, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи викладене, клопотання слідчого підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст.171, 172 КПК України,-

постановив:
Клопотання старшого дізнавача СД ВП №1 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_2 погоджене з прокурором про накладення арешту на майно, у кримінальному провадженні №0000229 від 30.04.2022 року, - повернути прокурору, встановивши строк в сімдесят дві години для усунення недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя