В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 348/505/22
Провадження № 1-кп/348/252/22

17 червня 2022 року Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області в складі судді ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Надвірна Івано-Франківської області, кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000018 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою спеціальною освітою, який працює на тимчасових заробітках, розлученого, раніше не судимого,

у вчиненні злочину передбаченого ст.126-1 КК України,

прокурор ОСОБА_4 ,

потерпіла ОСОБА_5 ,
встановив:

Протягом останніх двох років ОСОБА_3 умисно систематично (28.12.2020, 17.02.2021, 03.04.2021 та 10.01.2022) вчиняє психологічне насильство відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_5 , з якою спільно проживає у одному будинку: за адресою АДРЕСА_1 , що проявиляється у словесних образах потерпілої нецензурними словами та погрозах, що призвело до психологічних страждань, а також погіршення якості життя ОСОБА_5 : постійної втоми, втрати енергійності, повноцінного сну, відпочинку, позитивних емоцій, посилення негативних переживань та емоційної напруженості.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив злочин передбачений ст.126-1 КК України - домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо колишньої дружини ОСОБА_5 , що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи.
У ході судового розгляду обвинувачений вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав частково, пояснив, що під час останньої сварки, на початку січня, потерпіла ОСОБА_5 була на кухні, коли обвинувачений повернувся додому. Він проходив повз кухню, йшов у свою кімнату. Потерпіла щось неприємне йому сказала, а обвинувачений їй відповів. Так, почалася сварка. У ході сварки обвинувачений вживав нецензурну лексику до потерпілої. Зазначив що він потерпілу ніколи не бив і їй не погрожував. Коли прийшов син, обвинувачений пішов у свою кімнату. Обвинувачений зазначає, що алкоголь не вживав, можливо випив пиво. Вже майже рік потерпіла намагається його виселити з будинку. Потрепіла просила його виселитися добровільно, однак, обвинувачений відмовився. Після цього потерпіла почала подавати заяви у поліцію про насильство в сім`ї. Два місяці тому син зробив обвинуваченому окремий вхід у будинок. З цього часу він з потерпілою бачиться рідко і сварок у них більше немає. У ході розгляду справи обвинувачений неодноразово зазначав, що про вчинене шкодує і більше такого не вчинить. Просив вибачення у потерпілої.

Потерпіла ОСОБА_5 дала такі показання. Обвинувачений її колишній чоловік з яким стосунки неприязні, вже протягом останніх 20 років. Останні два роки обвинувачений систематично вживає алкогольні напої через це виникають сварки. Потерпілій соромно, що обвинувачений приходить додому у стані алкогольного сп`яніння. Вдома сварки, лайки, погрози. Востаннє сварка відбулася на початку січня. Потерпіла була на кухні, обвинувачений прийшов додому у нетверезому стані. Почав до неї чіплятися. Син попросив його вийти і він вийшов. Щоб купити алкоголь краде речі з дому. Така поведінка обвинуваченого впливає на стан здоров`я потерпілої. Він її морально добиває, не цінує. Це шкодить її репутації. Через це у неї головні болі, втрата ваги, болить серце, минулого року вона зверталася за допомогою до невропатолога. По господарству обвинувачений їм не допомагає. З приводу міри покарання нічого не зазначила, однак, просила, щоб більше такі випадки не повторювалися.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснив, що обвинувачений є його батьком, а потерпіла мамою. Його батько зловживає алкоголем і ображає маму, погрожує та постійно залякує. Через нього у мами проблеми зі здоров`ям. 10.01.2022 ввечері він почув крики, батько був п`яний, висловлювався нецензурною лексикою та шарпав маму. Свідок підійшов до обвинуваченого і відвів його у кімнату. Ще з дитинства він пам`ятає, що батько зловживав спиртними напоями. Раніше були і інші випадки коли батько ображав маму, була нецензурна лексика, мама від цього завжди пригнічена. 2 місяці тому свідок облаштував для обвинуваченого окремий вхід до будинку і з того часу між батьками конфліктів немає. Батько маму ніколи не бив, але може таке зробити.
Відповідно до рапорту від 10.01.2022 о 23.20 годині надійшло повідомлення зі служби 102 від ОСОБА_5 , яка повідомила, що ОСОБА_3 вчинив за місцем проживання сварку, висловлювався нецензурно, погрожував.
11.01.2022 потерпіла подала письмову заяву аналогічного змісту в поліцію.
13.01.2022 на підставі заяви потерпілої були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000018, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України.

Згідно з постановою Надвірнянського районного суду від 12.01.2021 у справі №348/44/21 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 173-2 КУпАП. Відповідно до суті праповорушення ОСОБА_3 28.12.2020 під час сварки з потерпілою, ОСОБА_5 , висловлювався нецензурними словами до потерпілої, чим завдав шкоди її психічному здоров`ю. У ході судового розгляду потерпіла зазначила, що обвинувачений не погрожував їй фізичною розправою.

Згідно з постановою Надвірнянського районного суду від 05.03.2021 у справі №348/522/21 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст. 173-2 КУпАП. Відповідно до суті праповорушення ОСОБА_3 17.02.2021 під час сварки з потерпілою, ОСОБА_5 , висловлювався нецензурними словами до потерпілої, чим завдав шкоди її психічному здоров`ю.

Згідно з постановою Надвірнянського районного суду від 17.05.2021 у справі №348/1045/21 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст. 173-2 КУпАП. Відповідно до суті праповорушення ОСОБА_3 03.04.2021 під час сварки з потерпілою, ОСОБА_5 , висловлювався нецензурними словами до потерпілої та погрожував фізичною розправою, чим завдав шкоди її психічному здоров`ю.

Досліджені у ході судового провадження докази є належними, допустимими та достовірними і у своїй сукупності доводять вину обвинуваченого у вчиненні злочину передбаченого ст.126-1 КК України.

Захисник у ході судового розгляду просив суд виключити з формулювання обвинувачення епізоди домашнього насильства за вчинення яких обвинувачений був притягнений до адміністративної відповідальності, покликаючись на норми Конституції України щодо заборони притягнення двічі до відповідальності за одне і те ж діяння.
Така заборона, передбачена у ст.61 Конституції України та у ст. 19 КПК України. Однак, мова йде про заборону бути притягненим двічі до одного виду юридичної відповідальності за одне і те ж діяння. За вчинення дій, які мають ознаки домашнього насильства законом дійсно передбачено і адміністративну і кримінальну відповідальність. Та слід зауважити, що адміністративна відповідальність наступає у випадку коли прояви такої поведінки не мають ознак систематичності. За систематичне вчинення таких правопорушень наступає кримінальна відповідальність. Враховуючи те, що адміністративна та кримінальна відповідальність є різними видами юридичної відповідальності, а склад злочину, передбаченого ст.126-1 КК України становить не одиничинй прояв домашнього насильства, а систематичність таких проявів, суд відхиляє доводи сторони захисту у цій частині.
В судовому засіданні були досліджені докази, що характеризують особу обвинуваченого: копія паспорта громадянина України; копія свідоцтва про розірвання шлюбу; довідка про неперебування на обліку у лікаря-психіатра та про неперебування на обліку у лікаря-нарколога; характеристика з місця проживання обвинуваченого, згідно з якою обвинувачений характеризується негативно; вимога про відсутність судимостей.
Враховуючи викладене, суд, допитавши учасників судового розгляду, дослідивши докази та матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні злочину доведена і його дії слід кваліфікувати за ст. 126-1 КК України, як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо колишньої дружини ОСОБА_5 , що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи.
Диспозицією статті 126-1 КК України прямо визначено коло осіб, які можуть бути потерпілими від злочину і якщо особа не входить у коло цих осіб, дії обвинуваченого не підлягають кваліфікації за ст.126-1 КК України, а можуть бути кваліфіковані за іншими статтями КК України. Так, наявність спеціальної категорії потерпілих осіб від злочину, передбаченого ст.126-1 КК України відрязняє даний склад злочину від таких суміжних складів кримінальних правопорушень як кримінальний проступок, передбачений ст.125 КК України чи ст.126 КК України. Також слід зауважити, що за вчинення злочину, передбаченого ст.126-1 КК України законодавець передбачив більш суворий вид та розмір покарання ніж за вчинення суміжних кримінальних правопорушень. Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, відповідно до обвинувального акту, є вчинення кримінального правопорушення щодо колишнього подружжя. Однак, оскільки ця обставина, вже передбачена диспозицією ст.126-1 КК України як обов`язкова ознака об`єктивної сторони складу злочину, суд не може повторно враховувати таку обставину як обставину, яка обтяжує покарання обвинуваченого.
Згідно з досудовою доповіддю у обвинуваченого високий ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та середній ризик небезпеки, яку він становить для суспільства, у тому числі для окремих осіб, орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (в т.ч. окремих осіб). На думку Надвірнянського РС виконання покарання в громаді можливо за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень. У разі, якщо суд дійде висновку про можливість звільнення правопорушника від відбування покарання з випробуванням орган пробації вважає доцільним накладення на останнього обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Слід зазначити, що ризик вчинення обвинуваченим повторно кримінального правопорушення, підлягає оцінці за шкалою ризиків. Під час визначення цього критерію орган пробації врахував, що обвинувачений вчинив злочин за обставини, яка обтяжує покарання - плюс 6 балів за шкалою ризиків. Враховуючи те, що суд виключив зазначену обставину з формулювання обвинувачення, як таку що обтяжує покарання обвинуваченого, то ризик вчинення обвинуваченим повторно кримінального правопорушення є середнім, а не високим.
При призначенні покарання обвинуваченому слід суворо дотримуватися принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів, а з врахуванням того, що позбавлення волі є одним із найсуворіших покарань, тому таке покарання слід призначати до реального відбування, тільки тоді, коли у суду є достатнє переконання, що звільнення особи від відбування такого, не сприятиме виправленню засудженого.
Згідно зі статтями 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, що є необхідним і достатнім для її виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації, це покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують і обтяжують.
Норми зазначеного Кодексу наділяють суд правом вибору у визначених законом межах заходу примусу певного виду і розміру. Названа функція суду за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки передбачає вибір однієї з альтернативних форм реалізації кримінальної відповідальності і потребує взяття до уваги й оцінки відповідно до визначених законом орієнтирів усіх конкретних обставин справи, без урахування яких обрана міра покарання не може вважатися справедливою. Справедливість покарання має визначатися з урахуванням інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, а також інших осіб з погляду підвищення рівня їх безпеки шляхом запобігання вчиненню нових злочинів і надання підстав правомірно очікувати відповідну протиправному діянню реакцію держави, що є важливим чинником юридичної захищеності людини.
При призначенні ОСОБА_3 покарання, суд враховує тяжкість вчиненого злочину передбаченого ст. 126-1КК України (нетяжкий злочин), обставини вчинення злочину, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, його вік, сімейний стан, стан здоров`я, обставину, яка пом`якшує покарання - щире каяття, відсутність обставин, які обтяжують покарання.
Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що ОСОБА_3 слід визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.126-1 КК України та призначити йому покарання у виді громадських робіт. Враховуючи те, що ОСОБА_3 призначено покарання не пов`язане з позбавленням волі, відповідно до ст.91-1 КК України суд вважає за доцільне направити обвинуваченого для проходження програми для кривдників на строк 1 місяць.
Керуючись ст. 370, 374 КПК України, суд,
у х в а л и в:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.126-1 КК України та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 200 (двісті) годин.
На підставі ст.91-1 КК України застосувати до ОСОБА_3 обмежувальний захід у виді направлення для проходження програми для кривдників на строк 1 (один) місяць та покласти на нього обов`язок пройти цю програму.
Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1