КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №372/2367/21Головуючий у І інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/580/2022
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 червня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,,

учасників судового провадження:
прокурора ОСОБА_6 ,
представника потерпілої ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_9 , який перебуває на відеоконференцзв`язку з Державною установою «Київський слідчий ізолятор», розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000306, по обвинуваченню:
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст.89 КК України,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України, за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_8 та представника потерпілих ОСОБА_7 на вирок Обухівського районного суду Київської області від 25 серпня 2021 року, -
В С Т А Н О В И В:
Вироком Обухівського районного суду Київської області від 25 серпня 2021 року ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 7 років.
Зараховано ОСОБА_9 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 06.04.2021 по 25.08.2021 року включно.
Цивільні позови задоволено частково.
Постановлено стягнути з обвинуваченого ОСОБА_9 на користь потерпілої ОСОБА_10 моральну шкоду в розмірі 190 000 грн.; на користь потерпілої ОСОБА_11 (в особі її законного представника ОСОБА_12 ) - моральну шкоду в розмірі 195 000 грн.
По справі вирішено питання про речові докази та судові витрати.
За вироком суду ОСОБА_9 визнаний винуватим у тому, що він, 06.04.2021 року о 00 год. 20 хв., керуючи автомобілем марки «Ford Fiesta» д.н.з. НОМЕР_1 та рухаючись по автодорозі Київ-Знам`янка, в районі 41 км., на території Обухівського району Київської області в напрямку міста Обухів, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, допустив порушення п.2.3 «б», «д», п.2.9 «а», п.12.1 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого не впорався з керуванням та допустив наїзд на ліве узбіччя по ходу свого руху, де здійснив наїзд на металевий колесовідбійник.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «Ford Fiesta» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_13 отримав тілесні ушкодження та був доставлений до КЗ КОР «Київська обласна клінічна лікарня», де помер.
Встановлено, що смерть ОСОБА_13 настала внаслідок множинних травм тіла (полі травми) з переломами кісток скелету, ушкодженнями внутрішніх органів, розвитком шоку та крововтрати.
В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 , не оспорюючи встановлені судом фактичні обставини та правову кваліфікацію дій обвинуваченого, просить вирок суду змінити у зв`язку із невідповідністю призначеного судом покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі винного, яке за своїм розміром є явно несправедливим через суворість.
В обґрунтування апеляційних вимог захисник зазначає, що судом при призначенні покарання не враховано ряд обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення. За доводами захисника, судом не враховано, що саме загиблий ОСОБА_13 вмовив обвинуваченого керувати транспортним засобом, оскільки сам перебував в більш тяжкому стані алкогольного сп`яніння. На переконання захисника, своїми діями загиблий також сприяв настанню суспільно небезпечних наслідків, що в цілому знижує ступінь тяжкості вчинення ОСОБА_9 кримінального правопорушення.
Також захисник вважає, що висновок суду першої інстанції про неможливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства є необґрунтованим, оскільки кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим з необережності, він повністю визнав себе винуватим та щиро розкаявся у вчиненому, попросив пробачення у потерпілих та частково відшкодував заподіяну шкоду.
З огляду на викладене, за наявності двох обставин, які пом`якшують покарання щире каяття обвинуваченого і часткове відшкодування потерпілим завданої шкоди, а також за відсутності обставин, які обтяжують покарання, вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, шляхом звільнення його від відбування основного покарання з випробуванням та застосуванням додаткового покарання у виді позбавлення керування транспортними засобами.
За наслідками розгляду апеляційної скарги просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання. Пом`якшити обвинуваченому ОСОБА_9 призначене за ч.3 ст.286-1 КК України покарання до 5 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 7 років. На підставі ст.75 КК України звільнити обвинуваченого від відбування основного покарання з випробуванням.
В апеляційній скарзі зі змінами представник потерпілих ОСОБА_7 , не оспорюючи встановлені судом фактичні обставини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_9 , просить скасувати вирок суду в частині призначеного обвинуваченому покарання через його невідповідність ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі винного, внаслідок м`якості.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що судом першої інстанції не надано належної оцінки даним про особу обвинуваченого та обставинам вчиненого ним злочину, а також позицію потерпілої щодо міри призначеного покарання. Зокрема, судом не враховано, що обвинувачений є особою, яка вже притягувалась до кримінальної відповідальності, а також неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення порушень ПДР України, у тому числі за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння. Також звертає увагу на те, що ОСОБА_9 не має стійких соціальних зв`язків, офіційного не працевлаштований.
Крім цього, судом першої інстанції необґрунтовано визнано пом`якшуючою обставиною часткове відшкодування шкоди потерпілій, оскільки відшкодування проведено не самим обвинуваченим, а його батьками з метою отримання можливості призначення йому мінімального покарання.
За наслідками розгляду апеляційної скарги просить скасувати вирок суду в частині призначеного покарання та постановити новий, яким призначити ОСОБА_9 за ч.3 ст.286-1 КК України покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років з позбавленням права керування транспортними засобами на 7 років.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_7 в інтересах потерпілої ОСОБА_11 просить оскаржуваний вирок в частині відмови у задоволенні цивільного позову ОСОБА_11 до ПрАТ СК «Євроінс Україна» скасувати у зв`язку із порушенням судом норм матеріального права, неправильним застосуванням Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та відповідних норм ЦК України. Ухвалити в цій частині новий вирок, яким цивільний позов ОСОБА_11 до ПрАТ СК «Євроінс Україна» про стягнення 84 982 грн. задовольнити у повному обсязі.
В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , автомобіль «Ford Fiesta» д.н.з. НОМЕР_1 належить ОСОБА_14 та відповідно до електронного полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів №201695694, застрахований в ПрАТ СК «Євроінс Україна». З урахуванням страхового ліміту, встановленого Законом України «Про державний бюджет на 2021 рік», та розміру пред`явлених позовних вимог іншої потерпілої ОСОБА_10 , представник вважає, що загальна сума страхового відшкодування потерпілій ОСОБА_11 складає 84 982 грн.
Заслухавши суддю - доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, проти поданих апеляційних скарг представником потерпілих заперечили; представника потерпілих, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту та просив призначити обвинуваченому більш тяжке покарання; прокурора, яка заперечувала проти поданих апеляційних скарг та вважала вирок законним і обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження, проаналізувавши апеляційні доводи, провівши судові дебати та заслухавши останнє слово обвинуваченої, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника та представника потерпілої задоволенню не підлягає, з наступних підстав.
Суд першої інстанції, допитавши обвинуваченого ОСОБА_9 , за згодою учасників судового провадження визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювались, в зв`язку з чим розглянув кримінальне провадження в порядку, визначеному ч.3 ст.349 КПК України.
Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини кримінального правопорушення та правова кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_9 за ч.3 ст.286-1 КК України учасниками судового провадження не оспорюються та не оскаржуються, а тому, у відповідності до положень ст.404 КПК України, апеляційною інстанцією не перевіряються.
Відповідно до ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
За приписами ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співрозмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_9 покарання за ч.3 ст.286-1 КК України, суд першої інстанції врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, який згідно ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, дані про особу винного, який в силу ст.89 КК України раніше не судимий, проте неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху України, у тому числі за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, має постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно, офіційно не працевлаштований, має неповнолітню дитину.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнав його щире каяття та добровільне часткове відшкодування завданої злочином шкоди; обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
Судом першої інстанції також враховано позицію потерпілої ОСОБА_10 , яка просила призначити обвинуваченому максимальне покарання, передбачене у санкції ч.3 ст.286-1 КК України, та законного представника потерпілої ОСОБА_11 ОСОБА_12 , яка при призначені покарання покладалася на розсуд суду.
Колегія суддів вважає, що судом обґрунтовано та на законних підставах призначено ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі в межах, передбачених санкцією ч.3 ст.286-1 КК України, з його реальним відбуванням, яке в даному випадку є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Не спростовується такий висновок суду й обставинами, на які посилається захисник у своїй апеляційній скарзі в обґрунтування можливості звільнення ОСОБА_9 від відбування призначеного йому основного покарання з випробуванням, оскільки вони враховані судом при призначенні покарання.
Згідно положень статті 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
З огляду на те, що ОСОБА_9 засуджений за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного сп`яніння, законних підстав для застосування до ОСОБА_9 положень ст.75 КК України та звільнення від відбування покарання з випробуванням колегія суддів не вбачає.
Суд першої інстанції також вирішив цивільні позови потерпілих та ухвалив рішення про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_9 на користь потерпілої ОСОБА_10 моральну шкоду в розмірі 190 000 грн., а на користь потерпілої ОСОБА_11 (в особі її законного представника ОСОБА_12 ) - в розмірі 195 000 грн.
Разом з цим, як встановлено судом першої інстанції, автомобіль «Ford Fiesta» д.н.з. НОМЕР_1 відповідно до даних свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_14 , який не є стороною за цивільним позовом. Відмовляючи в задоволенні цивільного позову ОСОБА_11 до ПрАТ СК «Євроінс Україна» про стягнення 84 982 грн., суд послався на те, що до суду не надано доказів на підтвердження факту існування страхових зобов`язань та його виду, сторін та умов договору страхування, тощо.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що в матеріалах провадження недостатньо доказів для висновку про наявність підстав для виникнення саме у визначеного цивільним позовом відповідача ПрАТ «СК «Євроінс Україна» цивільно-правових зобов`язань перед ОСОБА_11 щодо виплати страхового відшкодування. При цьому, цивільний позивач не позбавлений права звернутися до суду в порядку цивільного судочинства для вирішення відповідних вимог.
З огляду на викладене, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б стали підставою для скасування оскаржуваного судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Оскільки оскаржуваний вирок суду є законним, обґрунтованим та вмотивованим, колегія суддів залишає його без змін, а подані апеляційні скарги захисника та представника потерпілих без задоволення.
Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 409, 414, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:
Вирок Обухівського районного суду Київської області від 25 серпня 2021 року, ухвалений щодо ОСОБА_9 , залишити без змін, а апеляційні скарги захисника ОСОБА_8 та представника потерпілих ОСОБА_7 без задоволення.
Ухвала суду може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який утримується під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

__________________ _________________ ________________ ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4