Дата документу Справа № 335/2879/22
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 335/2879/22 Слідчий суддя ОСОБА_1
Провадж. №11-сс/807/370/22 Доповідач 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

розглянула 31 серпня 2022 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі матеріали справи за апеляційною скаргою прокурора Мелітопольського відділу Запорізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 31 травня 2022 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новоєфремівка Генічеського району Херсонської області, громадянина України, який має середню спеціальну освіту, не одружений, військовослужбовець військової служби за мобілізацією, номера обслуги 8-ї артилерійської батареї 3-го артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «старший солдат», зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.405 КК України.

Як вбачається з матеріалів провадження, Старший слідчий першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі) Територіального управління Державного бюро розслідувань у м. Мелітополі ОСОБА_8 , за погодженням з начальником Мелітопольського відділу Запорізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_6 , звернувся до суду з клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 .

Вказане клопотання мотивоване тим, що групою слідчих ТУ ДБР у м. Мелітополі здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000056 від 28.05.2022 року за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.405 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що наказом т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 від 24.02.2022 року за №43 старшого солдата ОСОБА_7 зараховано до списків особового складу військової частини та призначено на посаду 8-го артилерійської батареї 3-го артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 ОСОБА_9 призначено на посаду заступника командира 3-го артилерійського дивізіону з морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України ОСОБА_10 від 14.03.2022 року №133/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 26.03.2022 року строком на 30 діб.

Відповідно до Указу Президента України від 18.04.2022 року №259/2022 продовжено дію воєнного стану із 05 годин 30 хвилин 25.04.2022 року на 30 діб.

Указом Президента України ОСОБА_10 від 17.05.2022 року №341/2022, який затверджено Верховною Радою України продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 25.05.2022 року строком на 90 діб.

Згідно з вимогами ст.1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до ст.ст.29-32 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України майор ОСОБА_9 , будучи на посаді заступника командира 3-го артилерійського дивізіону з морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 , являється прямим начальником старшому солдату ОСОБА_7 , номера обслуга військової частини НОМЕР_1 .

Згідно з ст.72 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України заступник командира бригади (полку, окремого батальйону) з морально-психологічного забезпечення в мирний і воєнний час відповідає за безпосередню організацію і проведення заходів морально-психологічного забезпечення; за військову дисципліну, морально-психологічний стан особового складу; за морально-психологічне забезпечення бойової готовності, бойової підготовки, виконання бойових завдань, правопорядку, повсякденної діяльності особового складу військової частини; за національно-патріотичну підготовку та інформаційну роботу, організацію дозвілля військовослужбовців, членів їх сімей, працівників військової частини, їх соціальний захист. Заступник командира бригади (полку, окремого батальйону) з морально-психологічного забезпечення підпорядковується командирові та є прямим начальником усього особового складу полку (окремого батальйону).

Зокрема, проходячи військову службу у військовій частині НОМЕР_1 відповідно до вимог ст.ст.11, 16, 49 Статуту, старший солдат ОСОБА_7 зобов`язаний: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників); постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, Військовослужбовці повинні постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов`язані завжди пам`ятати, що за їх поведінкою судять не лише про них, а й про Збройні Сили України в цілому.

Окрім того, відповідно до ст.4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України старший солдат ОСОБА_7 був зобов`язаний: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Проте, старший солдат ОСОБА_7 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, та маючи можливість належно їх виконувати, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, свідомо допустив їх порушення та вчинив військовий злочин проти встановленого порядку проходження військової служби.

27.05.2022 року у приміщенні визначеному для відпочинку особового складу, яке розташоване АДРЕСА_2 , де виконуються бойові завдання військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 , внаслідок нестатутних взаємовідносин між старшим солдатом ОСОБА_7 та майором ОСОБА_9 , останньому були заподіяні тілесні ушкодження.

Так, 27.05.2022 року, близько 19 години 00 хвилин, майор ОСОБА_9 для перевірки дотримання дисципліни особовим складом зайшов до приміщення для відпочинку, яке розташоване у АДРЕСА_2 , де відпочивали старший солдат ОСОБА_7 та інші військовослужбовці військової частини НОМЕР_1 .

Виконуючи свої обов`язки з підтримання військової дисципліни та забезпечення правопорядку у підрозділі, майор ОСОБА_9 зробив зауваження військовослужбовцям 8-го артилерійської батареї 3-го артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 солдату ОСОБА_11 та старшому солдату ОСОБА_12 та наказав припинити паління тютюнових виробів у приміщенні для відпочинку особового складу, на що військовослужбовці відреагували адекватно та припинили паління.

Проте, старший солдат ОСОБА_7 , будучи невдоволеним зауваженнями в бік інших військовослужбовців від майора ОСОБА_13 почав у присутності вказаних військовослужбовців висловлювати нецензурними вирази у бік майора ОСОБА_9 , на що останній зробив зауваження старшому солдату ОСОБА_7 про припинення порушення військової дисципліни. Не зважаючи на зауваження майора ОСОБА_9 , старший солдат ОСОБА_7 , усвідомлюючи протиправний та позастатутний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, достовірно знаючи, що майор ОСОБА_9 є його прямим начальником за посадою та званням, реалізуючи прямий умисел, що виник раптово, направлений на застосування фізичної сили до заступника командира 3-го артилерійського дивізіону з морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_9 , у зв`язку із виконанням останнім обов`язків з військової служби, щодо підтримання військової дисципліни у підрозділі, спрямованої на припинення порушення військової дисципліни, вчинив насильство щодо начальника. Так, ОСОБА_7 наніс майору ОСОБА_9 два удари кулаком правої руки в область лівого ока, внаслідок чого заподіяв останньому тілесні ушкодження у вигляді синця з набряком м`яких тканин та садна в лівій навколоочній ділянці, синця з садном в лівій виличній ділянці, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, тобто, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.405 КК України - заподіяння тілесних ушкоджень начальнику у зв`язку з виконанням ним обов`язків з військової служби, вчинене в умовах воєнного стану.

Під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який Кримінальним кодексом України передбачено максимальне покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років позбавлення волі.

Слідчий та прокурор вважали, що під час проведення досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Посилаючись на вищевикладене, прокурор просив застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_7 . Окрім того, просив, відповідно до ч.4 ст.183 КПК України не визначати підозрюваному альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, оскільки злочин за яким підозрюється ОСОБА_14 пов`язаний із застосування насильства відносно свого прямого начальника в умовах воєнного стану.

Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 31 травня 2022 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі) Територіального управління Державного бюро розслідувань у м. Мелітополі ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.405 КК України.

Застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строком до 28 липня 2022 року включно.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 обов`язки: прибувати на виклик до слідчого, в провадженні якого знаходяться матеріали досудового розслідування, прокурора, суду, залежно від стадії кримінального провадження; не відлучатися із м. Запоріжжя без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора, або суд про зміну місця проживання та місця роботи; утримуватися від спілкування із свідками по кримінальному провадження з приводу обставин кримінального провадження.

Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого про обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовуючи до вказаної особи запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, слідчий суддя врахував наявність у даному кримінальному провадженні обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого кримінального правопорушення та дійшов висновку про необхідність застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, що на думку слідчого судді забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та зможе запобігти встановленим ризикам.

В апеляційній скарзі прокурор вказує, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню як незаконна.
В обґрунтування доводів зазначає, що наявність ризиків підтверджується зібраними під час досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, а саме за вчинення злочину за правовою кваліфікацією, передбаченою ч.4 ст.405 КК України, який згідно ст.12 КК України, віднесений до категорії тяжких злочинів, розуміючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення (злочину), суворість та невідворотність послідуючого покарання, підозрюваний ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Про вказані наміри ОСОБА_7 вже свідчить його поведінка, оскільки достовірно знаючи свої обов`язки, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх грубе порушення, вчинивши військовий злочин, а саме заподіяв тілесні ушкодження начальнику у зв`язку з виконанням ним обов`язків з військової служби вчинене в умовах воєнного стану. Зазначені обставини свідчать про необхідність його ізоляції задля припинення можливості сховатися від суду і слідства та перешкодити виконанню процесуальних рішень, що є вагомою підставою вважати, що єдиним дієвим у даному випадку запобіжним заходом для ОСОБА_7 буде саме тримання під вартою.
Ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України обґрунтовується тим, що підозрюваний ОСОБА_7 під час та після вчинення кримінального правопорушення проявляв зухвалу та небезпечну поведінку, що проявлялося, серед іншого, у фізичному насильстві щодо потерпілого. Вказані обставини підтверджуються показами свідків у кримінальному провадженні. Враховуючи обставини кримінального правопорушення, підозрюваний може вчиняти аналогічні дії пов`язані зі здійсненням фізичного насильства щодо потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, які продовжують проходження військової служби з підозрюваним в одній військовій частини.
Ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України обґрунтовується тим, що підозрюваний ОСОБА_7 вчинив військовий злочин в умовах воєнного стану, а саме заподіяння тілесних ушкоджень начальнику у зв`язку з виконанням ним обов`язків з військової служби, що може свідчити про відсутність у останнього бажання підкорятися наказам командування та проходження подальшої служби у Збройних силах України, що як наслідок може призвести до вчинення ним нових військових злочинів, в умовах воєнного стану, який діє, включаючи дезертирство та самовільне залишення військової частини.
Застосування більш м`якого запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 не є доцільним, оскільки останній, скоюючи злочин чітко розумів протиправність своїх дій та в подальшому намагався переховуватися від правоохоронних органів.
Водночас, судом взято до уваги, що ОСОБА_7 не допускав порушень процесуальної поведінки під час досудового розслідування, усвідомлює негативний характер свого вчинку та його наслідків, щиро жалкує про те, що сталося, нових злочинів не вчиняв. Зазначене твердження суперечить фактичним обставинам справи, оскільки ОСОБА_7 вину у інкримінованому злочині не визнав, під час допиту відмовився від давання показів на підставі статті 63 Конституції України, а також під час слухання клопотання в суді зазначив, що вказаних дій не вчиняв та не винен в інкримінованому злочині.
Також слідчий суддя прийшов до висновку щодо наявності міцних соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини, зокрема, матері, якій він допомагає, що свідчить про наявність у нього міцних соціальних зв`язків, а відтак і високу мотивованість належної процесуальної поведінки. Проте, слідчий суддя покладаючи зазначенні твердження сторони захисту в основу свого рішення, приймає до уваги лише усне повідомлення сторони захисту, яке не обґрунтоване жодним документальним підтвердженням.
Крім того, слідчим суддею в своєму рішенні фактично перекручено об`єктивну сторону зазначеного правопорушення та хибно сприйнято зазначений злочин через призму ч.1 ст.125 КК України, що кваліфікує умисне легке тілесне ушкодження.
Просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою клопотання слідчого задовольнити та обрати стосовноОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів без визначення розміру застави.

В судовому засіданні при перегляді апеляційною інстанцією вищезазначеного судового рішення в порядку ч.1 ст.403 КПК України прокурор ОСОБА_6 звернувся до суду із заявою про відмову від апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 31 травня 2022 року через неактуальність поставленого в апеляційній скарзі питання.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції суддю-доповідача; думку прокурора, підозрюваного, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів доходить до наступних висновків.

Право на відмову апелянта від апеляційної скарги передбачено ст.403 КПК України.

За змістом відповідної заяви прокурора вбачається відмова ініціатора від поданої апеляційної скарги через неактуальність поставленого в апеляційній скарзі питання, що належить до передбаченого законом права та пов`язано із реалізацією цього права.

У відповідності до вимог ч.2 ст.403 КПК України, з урахуванням відсутності апеляційних скарг інших осіб та відсутності заперечень щодо закриття провадження у зв`язку із відмовою апелянта від апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне закрити апеляційне провадження за вищенаведеною апеляційною скаргою прокурора.

Керуючись ст.403 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

прийняти відмову прокурора Мелітопольського відділу Запорізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_6 від апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 31 травня 2022 року.

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою прокурора Мелітопольського відділу Запорізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 31 травня 2022 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання відносно ОСОБА_7 строком до 28 липня 2022 року включно, закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4