ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2022 року м. Дніпро
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 (приймає участь в

режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження матеріали кримінального провадження №0000901 за апеляційною скаргою захисників ОСОБА_9 та ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 липня 2022 року щодо
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 п.п. 11, 12 ч.2 ст.115 КК України, якому продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 15 вересня 2022 року включно,
ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі захисники ОСОБА_9 та ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 просять ухвалу суду скасувати та застосувати до обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем його реєстрації, із покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п. 8, 9 ч.5 ст.194 КПК України.
Зазначають, що заявлені прокурором ризики є недоведеними, при цьому судом також необгрунтовано зазначені в ухвалі ризики.
Вказують на те, що підозра є необгрунтованою.
Окрім того, прокурором не доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.
Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 липня 2022 року ОСОБА_8 було продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 15 вересня 2022 року включно.
Суд першої інстанції в обґрунтування свого рішення зазначив, що ОСОБА_8 , перебуваючи на свободі, може переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків, оскільки обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, при цьому враховано особу обвинуваченого, а саме, його вік, стан здоров`я, відомості про соціальні зв`язки, репутацію та майновий стан.
09.08.2022 року до суду апеляційної інстанції надійшла заява керівника правозахисного відділу Громадської організації Волонтерський центр допомоги військовим і цивільним Вільна Доля ОСОБА_10 , в якій зазначено, що він зобов`язується взяти ОСОБА_8 на особисту пороку, а також, що ОСОБА_8 є представником вказаної організації. Вказану заяву ОСОБА_10 в суді апеляційної інстанції підтримав.
Заслухавши суддю-доповідача, думку обвинуваченого та його захисника, які просили застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді домашнього арешту чи особисту поруку, прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що вимоги апеляційної скарги захисників не підлягають задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч.1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Відповідно до матеріалів провадження, на розгляді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська перебуває обвинувальний акт № 0000901 щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 п.п. 11, 12 ч.2 ст.115 КК України.

З матеріалів провадження вбачається, що ухвалою слідчого судді від 25.05.2022 року до обвинуваченого ОСОБА_8 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Прокурором в судовому засіданні суду першої інстанції, яке розглядалось 18.07.2022 року було заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 з підстав наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Розглядаючи вказане клопотання прокурора, для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. ст. 199, 331 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави та умови, за яких продовження строку тримання під вартою є можливим.

Під час апеляційного розгляду ухвали суду встановлено, що зазначені вимоги закону при розгляді клопотання були дотримані в повному обсязі.

Колегія суддів вважає, що, вирішуючи клопотання про продовження тримання обвинуваченого під вартою, судом правильно встановлена наявність ризиків того, що обвинувачений ОСОБА_8 , перебуваючи на свободі, може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, які ще не допитані судом, оскільки обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, при цьому враховано тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним, а також особу обвинуваченого, а саме, його вік, стан здоров`я, відомості про соціальні зв`язки, репутацію та майновий стан.
Також з клопотання прокурора вбачається, що обвинувачений проживав в м. Дніпро, однак після інкримінованої події виїхав до сільської місцевості та змінив номер мобільного телефону.
Окрім того, до ризиків належить наявність введеного в Україні воєнного стану, оскільки вказана обставина суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку.
Разом з цим, посилання суду на ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки прокурором в клопотанні про продовження запобіжного заходу ОСОБА_8 вказаний ризик не був заявлений.
Однак, оскільки встановлено ризики, що підтверджуються зазначеними обставинами, тому для їх запобігання необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, у зв`язку з чим, доводи апеляційної скарги захисників щодо недоведеності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, є необґрунтованими.
Підстав для застосування судом до ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає, з огляду на вищевикладені обставини.
Крім того, відповідно до рішення ЄСПЛ Ілійков проти Болгарії, суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.
Також, з матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 п.п. 11, 12 ч.2 ст.115 КК України, тобто у незакінченому замаху на умисне вбивство, а тому, відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України, суддя також має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
Доводи апеляційної скарги про те, що прокурором не доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки судом апеляційної інстанції встановлено, що клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 відповідає вимогам ч.3 ст.199 КПК України, так як в ньому, в тому числі, зазначені обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, а також щодо неможливості застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою.
Окрім того, заява керівника правозахисного відділу Громадської організації Волонтерський центр допомоги військовим і цивільним Вільна Доля ОСОБА_10 взяти ОСОБА_8 на поруки не підлягає задоволенню, оскільки, окрім заяви, не надано підтвердження того, що поручитель заслуговує на особливу довіру відповідно до ч.2 ст.180 КПК України.
Посилання захисника на те, що підозра є необгрунтованою не може бути взяте до уваги, оскільки ОСОБА_8 є обвинуваченим, щодо якого обвинувальний акт перебуває на розгляді в суді першої інстанції, тому встановлення обставин суб`єктивної та об`єктивної сторони кримінального правопорушення є задачею судового розгляду, відповідно до якого, у випадку встановлення відсутності складу кримінального правопорушення постановлюється виправдувальний вирок.
Отже, на думку колегії суддів, суд першої інстанції, приймаючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 строку тримання під вартою, повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу обвинуваченого, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
Будь-яких порушень КПК України при постановленні ухвали, що оскаржується, судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому за наслідками апеляційного розгляду колегія суддів вважає необхідним ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу захисників залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисників ОСОБА_9 та ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 липня 2022 року залишити без задоволення.

Ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 липня 2022 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді:

____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4