Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/428/22 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.07.2022 року. Кропивницький апеляційний суд колегією суддів судової палати у кримінальних справах у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участі секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому дистанційно в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_7 , що діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05 липня 2022 року, якою обвинуваченому ОСОБА_8 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів,
ВСТАНОВИВ:
У провадженні Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області перебуває кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000160 від 11.03.2022, по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

В судовому засіданні, яке відбулось 05 липня 2022 року суд, за клопотанням прокурора продовжив дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 на 60 днів до 10 липня 2022 року 11.25 год.

Приймаючи вказане рішення, суд першої інстанції оцінив можливість обвинуваченому переховуватися від суду, зокрема те, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого йому злочину може вдатися до відповідних дій.

Крім того, суд врахував вагомість наявних доказів, досліджених судом, що обвинувачений обґрунтовано підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення, тобто суд виходив з наявності розумної обґрунтованої підозри відносно обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину; тяжкість покарання, яке загрожує в разі визнання його винними у вчиненні інкримінованого злочину.

З цих підстав суд прийшов до висновку про необхідність продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, оскільки обрання запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, не забезпечить належного виконання останнім його процесуального обов`язку.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, захисник ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою змінити обвинуваченому запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт з застосування засобів електронного стеження.

В обґрунтування своїх вимог захисник зазначає, що ухвала винесена безпідставно з порушенням чинного КПК України та ст.6 Конвенції про захист прав і свобод людини з наступних підстав.

Так, прокурором не було надано ні захиснику, ні обвинуваченому клопотання перед судовим розглядом. У суді клопотання не реєструвалось на день розгляду клопотання. Судове засідання було проведено без дотримання процесуальних прав обвинуваченого.

Також, у клопотанні про продовження строку тримання під вартою, яке було озвучено прокурором не було зазначено жодного доводу щодо підтвердження наміру ОСОБА_8 порушувати вимоги ст. 177 КПК України. У клопотанні зазначено традиційний для сторони обвинувачення довід, що вина обвинуваченого підтверджується зібраними доказами. Також, у клопотанні перераховується процесуальні документи кримінального провадження і жодного натяку не робить щодо наявності у прокурора оперативної або іншої інформації щодо намірів обвинуваченим порушення ст. 177 КПК України. Тобто, на думку захисника у клопотанні є тільки непідтверджені фантазії прокурора.

Поряд з цим захисник зазначає, що обвинувачений перебуває у ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор» на протязі 15 місяців. Водночас, свідки в судове засідання не з`являються, сторона обвинувачення не приймає заходів для їх допиту у суді. Обвинувачений має постійне місце реєстрації, що зазначено у матеріалах кримінального провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника-адвоката, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив задовольнити її вимоги, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали надані міськрайонним судом, зваживши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Згідно положень ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, суд першої інстанції зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Абзацом другим цієї ж частини ст. 331 КПК України на суд покладено такий самий обов`язок, а саме - повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, у разі якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Колегія суддів за результатами апеляційного перегляду ухвали суду першої інстанції встановила, що зазначені вимоги кримінального закону судом першої інстанції належно дотримані.

За змістом ч.2 ст. 177, ст. 197 КПК України підставою як застосування запобіжного заходу, у тому числі і у виді тримання під вартою, так і продовження строків тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України. Частиною першою ст. 194 КПК України визначений обов`язок суду встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як вбачається із матеріалів судового провадження, питання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою було вирішене на стадії судового розгляду. Тобто це питання вирішувалось на стадії, яка унеможливлює перевірку обґрунтованості підозри, оскільки остання перестала існувати і на заміну якої висунуте обвинувачення. Обґрунтованість же обвинувачення перевіряється судом, який здійснює судовий розгляд на підставі обвинувального акта шляхом дослідження наданих сторонами кримінального провадження доказів і може бути вирішене шляхом ухвалення остаточного рішення у даному кримінальному провадженні. Таким чином, при вирішенні питання про продовження строків тримання під вартою у суді першої інстанції на стадії судового розгляду та при перевірці відповідного рішення судом апеляційної інстанції, вирішальним є вирішення питання про наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

Як вбачається з наданих до апеляційного суду матеріалів, суд першої інстанції, розглядаючи питання доцільності перебування обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою, фактично дійшов висновку про наявність підстав для продовження строку його тримання під вартою у зв`язку з продовженням існування ризиків, які існували на час застосування до обвинуваченого такої міри запобіжного заходу і наразі не зникли і не змінились.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо необхідності продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 , оскільки продовжують існувати обставини, які виправдовують подальше обмеження його права перебувати на волі. Так, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, та у разі доведення винуватості останнього, може бути призначено покарання у виді позбавлення волі строком до 10 років. Обвинувачений хоча і працевлаштований, проте, не одружений, утриманців не має, тобто не має міцних соціальних зв`язків, хоча раніше не судимий, але наведене дає підстави вважати реальною можливість переховування обвинуваченого від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Як випливає із змісту судового рішення про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд першої інстанції також врахував обставини, передбачені ст.178 КПК України.

Тобто, суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

За таких обставин, колегія суддів, приймаючи до уваги також дані про обвинуваченого у сукупності з іншими наведеними вище даними, вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано продовжив раніше обраний щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст.176 КПК України, можуть на даному етапі розгляду кримінального провадження забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч.5 ст.194 КПК України.

Рішення суду першої інстанції не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Враховуючи характер та невідворотність наслідків інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_8 кримінального правопорушення, а також його суспільну небезпечність, приймаючи до уваги тяжкість кримінального правопорушення, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для обрання обвинуваченому іншого, більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

З наведених підстав колегія суддів не приймає доводи захисника щодо відсутності підстав для продовження обвинуваченому найсуворішого запобіжного заходу.

Апеляційні доводи захисника про те, що обвинувачений довгий час перебуває під вартою та повільно проходить судовий розгляд не спростовує правильність висновків міськрайонного суду про доцільність подальшого перебування під вартою ОСОБА_8 на час судового розгляду.

Також колегія суддів не приймає до уваги апеляційні доводи про те, що ні захиснику, ні обвинуваченому не було надано клопотання про продовження строку тримання під вартою, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відтак, колегія суддів вважає, що лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, дію якого продовжено судом першої інстанції, має забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні на даній стадії судового розгляду.

Порушень норм кримінального процесуального законодавства, які б могли слугувати підставами для скасування ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено, а тому апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 177, 178, 376, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , що діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05 липня 2022 року, якою обвинуваченому ОСОБА_8 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4