Справа № 739/1491/21 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/119/22
Категорія - ч.1 ст.121 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретарів судового засідання - ОСОБА_5

з участю: прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження

№ 0000201 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 08 листопада 2021 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець та житель АДРЕСА_1 , не одружений, освіта середня-спеціальна, не працює, раніше, в силу ст.89 КК України, не судимий,

засуджений за ч.2 ст.121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років 6 (шість) місяців.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 ухвалено рахувати з моменту його затримання - з 19 червня 2021 року.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили залишено без змін - у вигляді тримання під вартою.

Скасовано арешт, накладений на сокиру з дерев`яною ручкою, джинсову куртку, джинсові штани, чоловічі труси, чорні шкарпетки, чорну футболку, кольорову кофту та зв`язку ключів.

Питання про речові докази вирішено у порядку ст.100 КПК України.

Вироком місцевого суду встановлено, що у період часу з 13 по 14 червня 2021 року, точної дати органом досудового розслідування не встановлено, близько 21.00 год., ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , у ході конфлікту, що виник на ґрунті особистих неприязних відносин, діючи з умислом, направленим на спричинення тілесних ушкоджень, умисно наніс один удар металевим обухом теслярської сокири в область голови ОСОБА_10 , спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді набряку головного мозку, що виник внаслідок закритої черепно-мозкової травми з переломом склепіння черепа (крововилив лівої скронево-тім`яної ділянки голови, перелом кісток склепіння черепа лівої скронево-тім`яної ділянки голови, нашарування крові на та під твердою мозковою оболонкою, желеподібний стан лівої півкулі головного мозку), забою головного мозку, які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя, та перебувають у причинно-наслідковому зв`язку зі смертю останнього, яка настала на місці події 15-16 червня 2021 року, точної дати органом досудового розслідування не встановлено.

Не погоджуючись із рішенням суду, захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого подав апеляційну скаргу, в якій просив вирок місцевого суду скасувати та закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 , у зв`язку з відсутністю події кримінального правопорушення. Зазначив, що матеріали кримінального провадження не доводять «поза розумним сумнівом» вину його підзахисного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України. На думку апелянта, суд першої інстанції безпідставно послався у вироку на пояснення обвинуваченого, який визнав свою вину лише на тій підставі, що нічого не пам`ятав про обставини нанесення потерпілому тяжкого тілесного ушкодження; а за висновком експерта - не виключено отримання потерпілим тяжкого тілесного ушкодження, зокрема, внаслідок ударі об будь-яку поверхню, яка має в своєму складі площину з ребрами та трьохгранний кут (наприклад сходинку, бордюр тощо). Крім того, вказав на неконкретність пред`явленого обвинувачення ОСОБА_8 , оскільки набряк головного мозку не є тяжким тілесним ушкодженням, а є його наслідком.

У судове засідання апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник не з`явилися, про час і місце судового розгляду були повідомлені належним чином, заяв про відкладення розгляду справи не подавали.

Відповідно до вимог ч.4 ст.405 КПК України участь особи, яка подала скаргу, чи інших осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, в розгляді справи судом апеляційної інстанції, не є обов`язковою. Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, аналіз якої свідчить про те, що відсутність особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції не може автоматично вважатися порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Заслухавши доповідь судді; прокурора, котрий просив вирок місцевого суду залишити без змін, вважаючи його законним і обґрунтованим; дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів підстав для її задоволення не вбачає, з огляду на таке.

Висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам і підтверджений зібраними у встановленому порядку доказами, які досліджені, належно оцінені судом і детально викладені у вироку суду.

У судовому засіданні місцевого суду обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у скоєнні інкримінованого йому злочину визнав повністю та пояснив, що вони з ОСОБА_10 перебували у дружніх стосунках. 13.06.2021, у вечірній час, вони перебували вдома в обвинуваченого і вживали спиртні напої. В цей час між ними виникла сварка, в ході якої ОСОБА_8 вдарив потерпілого один раз сокирою по голові, від чого той упав, проте крові видно не було. Далі він допоміг ОСОБА_10 дістатися до дивану, останній розмовляв з ним, казав, що болить голова, при цьому просив не викликати «швидку допомогу». У наступні дні ОСОБА_10 сидів, розмовляв, вони разом вживали спиртне. 16.06.2021, близько 05.00 години, обвинувачений пішов до лісу по гриби, а коли повернувся в обідній час додому, то виявив, що ОСОБА_10 помер. Злякавшись він не став нікого повідомляти про смерть останнього. Згодом до нього прибули поліцейські, які виявили в будинку тіло потерпілого. Смерті ОСОБА_10 він не бажав, у скоєному щиро кається.

Незважаючи на заперечення стороною захисту вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, його винуватість знайшла своє підтвердження в судовому засіданні, вона відображена низкою доказів, яким суд дав належну оцінку.

Так, допитаний у місцевому суді експерт ОСОБА_11 показав, що ним у кримінальному провадженні було складено висновок експерта №50 від 19.06.2021. Пояснив, що крововилив є реакцією організму на травму і вона залежить від самого організму людини, при цьому не можна говорити, що площа травмуючої поверхні повинна відповідати площі крововиливу. Крововилив у місці, де є кістка, за умови завдання удару твердим травмуючим предметом, буде значно більшим за площею, що зумовлено пошкодженням судин. Стосовно реакції ОСОБА_12 зазначив, що вона дає можливість встановити у тканинах сліди заліза, у зв`язку з його розкладанням на тілі. На трупі ОСОБА_10 , у місці травмування черепа, рани не було, сам труп мав гнилісні зміни. Тому встановити, чи був контакт із залізним предметом, не виявилося можливим, виявлене ушкодження черепа могло утворитися від удару без утворення рани на шкірі. Стосовно саден на трупі, зокрема на голові та стегні, то вони мали вигляд прижиттєвих, утворилися від тертя; чи могли утворитися дані ушкодження при падінні експерт відповісти не зміг, але виключив їх утворення від удару.

Допитаний у судовому засіданні суду першої інстанції експерт ОСОБА_13 пояснив, що ним у кримінальному провадженні було складено висновок експерта №64-МК. Стосовно предмета, яким було завдано травму в області голови ОСОБА_10 пояснив, що роблячи висновки, він вказував на певні особливості даного предмета, яким могла бути сокира, надана на дослідження, але чи конкретною сокирою було завдано травму, він не знає. Конкретну відповідь на це питання взагалі ніхто дати не зможе, оскільки удар по голові ОСОБА_10 був завданий під кутом, що ще більше маскує розмірні властивості ударного предмета.

Окрім цього, вина ОСОБА_8 підтверджується наступними, дослідженими в судовому засіданні доказами:

- рапортом співробітника поліції ОСОБА_14 від 19.06. 2021, згідно якого 19 червня 2021 року до Новгород-Сіверського РВП ГУНП в Чернігівській області надійшло повідомлення від ОСОБА_15 про зникнення її брата ОСОБА_10 (а.к.п.41);

- протоколом огляду місця події від 19.06.2021, згідно з яким було оглянуто будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в якому на дивані виявлено труп ОСОБА_10 з ознаками розкладання (а.к.п.42-58);

- протоколом додаткового огляду місця події від 20.06.2021, згідно з яким було додатково оглянуто будинок, розташований за вищевказаною адресою, в якому виявлено та вилучено сокиру, якою, зі слів ОСОБА_8 , останній завдав удару ОСОБА_10 (а.к.п.65-70);

- протоколом огляду трупа ОСОБА_10 , від 19.06.2021, відповідно до якого в ході огляду на трупі останнього виявлено садно в правій виличній ділянці, а після розтину виявлено крововилив в ліву скронево-тім`яну ділянку голови та перелом склепіння черепа (а.к.п.76-80);

- висновком судово-медичного експерта №50 від 19.06.2021, відповідно до якого причиною смерті ОСОБА_10 є набряк головного мозку, що виник внаслідок закритої черепно-мозкової травми з переломом склепіння черепа (крововилив лівої скронево-тім`яної ділянки голови, перелом кісток склепіння черепа лівої скронево-тім`яної ділянки голови, нашарування крові на та під твердою мозковою оболонкою, желеподібний стан лівої півкулі головного мозку). Смерть ОСОБА_10 настала ІНФОРМАЦІЯ_2 . При судово-медичній експертизі на трупі ОСОБА_10 виявлено закриту черепно-мозкову травму, що включає: крововилив лівої скронево-тім`яної ділянки голови, перелом кісток склепіння черепа, забій головного мозку, утворений дією твердого тупого предмета за механізмом одного удару 13-14 червня 2021 року, має ознаки тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, має прямий причинно-наслідковий зв`язок зі смертю ОСОБА_10 . З часу утворення даного ушкодження до часу настання смерті 15-16 червня 2021 року минуло не більше двох діб. Після отримання тілесного ушкодження тяжкого ступеня ОСОБА_10 міг рухатися та здійснювати цілеспрямовані дії до моменту втрати свідомості, внаслідок наростання явищ набряку мозку. Садна правої виличної ділянки, правої клубової ділянки, правого стегна, утворені дією тупих твердих предметів за механізмами, не менше трьох тертям, 13-14 червня 2021 року, мають ознаки легких тілесних ушкоджень, при цьому причинно-наслідкового зв`язку зі смертю ОСОБА_10 не мають. В ході або під час отримання тілесних ушкоджень легкого ступеня у вигляді саден обличчя, тулубу та правого стегна ОСОБА_10 міг цілеспрямовано рухатися у будь-якій мірі, протягом необхідного йому часу. При судово-токсикологічному дослідженні крові з трупа ОСОБА_10 виявлено етанол в концентрації 0,6 г/л, що для живої людини відповідає легкому ступеню алкогольного сп`яніння. Встановити ступінь алкогольного сп`яніння ОСОБА_10 на момент його травмування не представляється можливим у зв`язку з відсутністю відповідних судово-медичних даних. У крові трупа ОСОБА_10 , в плямі на марлі за ізосерологічною системою АВ0 виявлено антиген А, висловитись про наявність ізогемоглютинінів не можливо через розпад еритроцитів (а.к.п.87-94);

- висновком судової медично-криміналістичної експертизи №64-МК від 30.07.2021, відповідно до якого на раніше дослідженому фрагменті кісток склепіння черепа від трупа ОСОБА_10 був виявлений одиничний, вдавлений перелом, що утворився від ударної дії тупого предмета, що має обмежену контакту поверхню, до складу якої входить прямокутної форми площина з ребрами та трьохгранним кутом, яким в тому числі могла бути й сокира, що була надана на експертизу, тобто сокира, вилучена 20 червня 2021 року в ході додаткового огляду з будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (а.к.п.100-102);

- висновком судово-психіатричного експерта №305 від 20.07.2021, згідно з яким у ОСОБА_8 мають місце психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності, протиалкогольне лікування йому не показане (а.к.п.106-109);

- висновком судово-психіатричного експерта №304 від 20.07.2021, згідно яким у ОСОБА_8 на період часу, до якого відноситься інкриміноване йому кримінальне правопорушення, ознак психічного захворювання та тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності не виявлено, він був здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними (а.к.п.113-116).

Отже, місцевий суд, дослідивши, перевіривши та проаналізувавши в судовому засіданні всі вищевказані докази в їх сукупності, як такі, що узгоджуються між собою та не викликають сумніву, правильно дійшов висновку про необхідність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.2 ст.121 КК України, як умисне заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, з чим погоджується і колегія суддів.

Посилання захисника на недоведеність «поза розумним сумнівом» винуватості його підзахисного у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не заслуговують на увагу, оскільки в повному обсязі спростовуються матеріалами кримінального провадження, та, на переконання колегії суддів, є лише способом уникнення кримінальної відповідальності.

Так, Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах «Ірландія проти Сполученого Королівства», «Яременко проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Кобець проти України»).

Розумний сумнів це такий непереборний сумнів, який залишається у слідчого, прокурора, слідчого судді, суду щодо винуватості обвинуваченого чи підсудного після всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи. Наявність розумного сумніву щодо обґрунтованості обвинувачення не дозволяє будь-якій неупередженій людині, яка міркує з належним розумом і сумлінням, визнати обвинуваченого винним.

Під час досудового розслідування та при судовому розгляді були встановлені і досліджені всі обставини, з`ясування яких мало істотне значення для правильного вирішення кримінального провадження, проведені необхідні слідчі дії, належним чином з`ясовані обставини, що характеризують об`єкт і об`єктивну сторону кримінального правопорушення.

Оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, суд встановив, що показання обвинуваченого ОСОБА_8 є послідовними, аналогічні тим показам, які він давав на досудовому слідстві, узгоджуються з іншими доказами, зібраними органом досудового розслідування та дослідженими судом, і підтверджують обставини вчинення кримінального правопорушення.

Так, обвинувачений ОСОБА_8 у місцевому суді без жодного примусу повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, зазначивши, що він, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, у своєму будинку, під час конфлікту з ОСОБА_10 , завдав останньому умисно один удар обухом сокири в область голови. При цьому, характер та локалізація спричиненої потерпілому травми повністю відповідає висновку проведеної у кримінальному провадженні судово-медичної експертизи №50 від 19.06.2021. А висновком експерта №64-МК від 30.07.2021 підтверджено, що перелом кісток черепа ОСОБА_10 міг бути спричинений сокирою, вилученою з будинку ОСОБА_8 .

Допитані в судовому засіданні експерти ОСОБА_11 та ОСОБА_13 повністю роз`яснили складені ними висновки, зокрема, й ті обставини, на які посилається захисник у своїй апеляційній скарзі.

Крім того, жодних протиріч між висновком судово-медичної експертизи №50 від 19.06.2021 та висновком експерта №64-МК від 30.07.2021 і показаннями експертів встановлено не було, а тому у колегії суддів сумнівів у правильності та об`єктивності таких висновків не виникає.

Вищевказані висновки судово-медичної експертизи повністю узгоджуються між собою та іншими матеріалами кримінального провадження, а тому вони обґрунтовано покладені в основу обвинувального вироку.

А та обставина, що суд по-іншому оцінює наведені, зокрема у вироку, докази порівняно з оцінкою їх захисником в апеляційній скарзі, не свідчить про необ`єктивність чи упередженість органу досудового розслідування чи суду.

Відтак, позицію апелянта колегія суддів вважає як захисну, з метою уникнення ОСОБА_8 відповідальності за скоєне, так як вона повністю спростовується вищенаведеними доказами, у зв`язку з чим не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги захисника.

Згідно положень ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінального правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 міру покарання, місцевий суд, відповідно до вимог ст.65 КК України, з достатньою повнотою врахував ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, ставлення обвинуваченого до скоєного; дані про його особу, який раніше в силу ст.89 КК України не судимий, задовільно характеризується за місцем проживання, не працює; обставину, яка пом`якшує покарання щире каяття; обставину, яка обтяжує покарання - вчинення кримінального правопорушення особою у стані алкогольного сп`яніння; та прийшов до правильного висновку про необхідність призначення ОСОБА_8 покарання саме у виді позбавлення волі на строк, наближений до мінімального, передбачений санкцією ч.2 ст.121 КК України, що буде необхідним і достатнім для його виправлення і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, оскільки його перевиховання неможливе без ізоляції від суспільства, з чим погоджується і колегія суддів.

Порушень місцевим судом під час розгляду кримінального провадження вимог кримінального та кримінального процесуального закону, які б були підставою для зміни або скасування вироку, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 08 листопада 2021 року щодо ОСОБА_8 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4