Миргородський міськрайонний суд Полтавської області
Справа № 541/929/19
Провадження № 1-кп/541/57/2022
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2022 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

захисника,адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миргороді кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Полтава, українки, громадянки України, незаміжня, не працюючої, з середньою освітою, зареєстрованої в АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою АДРЕСА_2 ,

у вчиненні злочину передбаченого ст. 185 ч.2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , 14 квітня 2019, близько 15,00 год., перебувала в житловому приміщенні за місцем фактичного проживання у квартирі АДРЕСА_3 , разом із своєю знайомою ОСОБА_6 , та її малолітнім сином ОСОБА_7 , 2014 року народження. Через деякий час після того як ОСОБА_6 разом із сином залишили її квартиру, ОСОБА_4 виявила на столі у кухні мобільний телефон марки «Lenovo А-516» білого кольору.

Достовірно знаючи, що вказаний мобільний телефон марки «Lenovo А- 516» належить її знайомій ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , діючи під раптово виниклим умислом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, користуючись відсутністю сторонніх осіб та тим, що за нею ніхто не спостерігає, тобто діючи таємно, заволоділа ним та почала користуватися, вставивши іншу сім-карту. Через деякий час ОСОБА_6 , запитала ОСОБА_4 , чи не залишився у неї у квартирі телефон, однак ОСОБА_4 заперечила наявність у неї телефону.

Вищезазначеними діями ОСОБА_4 довела свій злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, до кінця, тим самим спричинивши потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду відповідно до висновку товарознавчої експертизи №782 від 25.04.2019 на момент вчинення злочину 450,00 грн.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_8 вину в скоєнні злочину визнала частково, суду пояснила, що насправді 14 квітня 2019 року в квартиру де вона проживає прийшла потерпіла ОСОБА_9 зі своїм малолітнім сином ОСОБА_7 . Оскільки вони перебувають в неприязних відносинах то візит ОСОБА_9 був для неї несподіванкою. ОСОБА_9 з дитиною перебували не значний час. Через декілька днів прибираючи квартиру вона виявила у дивані між бильцем та матрацом мобільний телефон «Lenovo А-516» білого кольору. Так як квартиру вона здає в оренду то вирішила що телефон забув хтось із квартирантів. Вона всім своїм знайомим повідомляла про знахідку з метою відшукати власника. Коли власника вона не знайшла то почала використовувати телефон для власних потреб. Заперечує, що ОСОБА_9 їй говорила про зникнення у сина телефону. Вважає, що потерпіла її обмовила в зв`язку з неприязними відносинами. Стверджує що вона не вчиняла крадіжки, оскільки після відбуття покарання остаточно вирішила більше не порушувати закон.

Однак винуватість ОСОБА_4 у скоєнні крадіжки підтверджується доказами перевіреними в судовому засіданні, які узгоджуються між собою.

Протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 18.04.2019 року, згідно якого ОСОБА_10 18.04.2019 року повідомила, що 14.04.2019 року після перебування у своєї знайомої ОСОБА_11 виявила зникнення належного їй мобільного телефону «Леново».

Витягом з ЄРДР №0000277 згідно якого 18.04.2019 року внесені відомості за ст. 185 ч.2 КК України про скоєння 14.04.2019 року близько 15 години ОСОБА_4 на АДРЕСА_2 у ОСОБА_10 мобільного телефону «Леново`в корпусі білого кольору.

Протоколом огляду місця події від 18.04.2019 року, квартири АДРЕСА_3 та фото таблицею до нього, відповідно до якого при проведенні огляду вилучений мобільний телефон «Lenovo А-516» білого кольору. ОСОБА_4 пояснила що вказаний телефон вона викрала у ОСОБА_9 для власних потреб .

Висновком товарознавчої експертизи № 782 від 25.04.2019 року, встановлена ринкова вартість викраденого у ОСОБА_9 мобільного телефону «Lenovo А516» яка на момент вчинення кримінального правопорушення могла становити 450,00 грн.

Протоколом пред`явлення речей для впізнання від 26.04.2019 року. Відповідно до якого потерпіла ОСОБА_6 вказала на мобільний телефон «Lenovo А-516»», який був викрадений у неї 14.04.2019 року за адресою АДРЕСА_2 .

Протоколом слідчого експерименту від 24.04.2019 року, в ході якого обвинувачена ОСОБА_4 повідомила про обставини скоєння крадіжки мобільного телефону «Lenovo А-516», який виявила 14.04.2019 року на журнальному столику у власній квартирі за адресою АДРЕСА_2 після перебування в ній потерпілої ОСОБА_6 із малолітнім сином .Достовірно знаючи кому належить телефон вирішила ним заволодіти. З цією метою змінила сім карту в телефоні та використовувала для власних потреб. Коли ОСОБА_9 з`ясовувала у неї чи не залишився телефон у обвинуваченої повідомила що телефону у неї немає. Однак через декілька днів на вимогу працівникам поліції телефон видала добровільно. Вказала на місце та механізм скоєння крадіжки мобільного телефону «Lenovo А- 561». Фототаблицею до протоколу слідчого експерименту від 25.04.2019 року, зафіксовано хід проведення слідчого експерименту, де ОСОБА_4 вказує на належний їй житловий будинок та журнальний столик в коридорі приміщення належного їй будинку де вона виявила та заволоділа мобільним телефоном «Lenovo А- 561».
Суд також вважає безпідставним твердження захисту про відсутність складу правопорушення в діях обвинуваченої, оскільки мала місце знахідка виходячи з позиції ВС/ККС викладеній в постанові по справі № 761/31918/14-к від 18.07.2019 де суд зазначив: на відміну від крадіжки, привласнене майно може вважатися знахідкою лише за умов, що:
а) воно вибуло з володіння власника;
б) місцезнаходження цього майна власнику не відомо;
в) між втратою майна та його знахідкою пройшов тривалий час, який давав власнику підстави вважати майно остаточно втраченим;
г) особа, яка знайшла майно, не була очевидцем події втрати і сама не чинила будь-яких активних дій, спрямованих на вилучення майна з володіння власника;
д) відсутня можливість виявлення (ідентифікації) законного власника майна.
Судом встановлено що між втратою майна та його знахідкою обвинуваченою пройшов не тривалий час, який не давав власнику, потерпілій ОСОБА_10 підстав вважати майно остаточно втраченим. Обвинувачена ОСОБА_4 мала можливість виявлення (ідентифікації) законного власника майна, шляхом з`ясування у потерпілої чи не втратила остання вказане майно, оскільки як стверджує обвинувачена мобільний телефон вона виявила в тому числі, після перебування у неї в квартирі потерпілої з малолітнім сином.
Тому суд вважає вказані докази добуті в ході досудового розслідування та надані стороною обвинувачення на підтвердження винуватості ОСОБА_4 належними та допустимими.

Стороною обвинувачення дії ОСОБА_11 кваліфіковано по частині 2 статті 185 КК України, як таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно. За кваліфікуючою ознакою повторності.

Пунктом 1 примітки до статті 185 КК України визначено, що у статтях 185, 186 та 189-191 повторним визнається кримінальне правопорушення, вчинене особою, яка раніше вчинила будь-яке із кримінальних правопорушень, передбачених цими статтями або статтями 187, 262 цього Кодексу.

ОСОБА_4 була засуджена вироком Миргородським міськрайонним судом Полтавської області від 13.04.2018 за вчинення кримінальних правопорушень передбачених ст.15 ч.3, ст.185 ч. 2, КК України до обмеження волі строком 1 рік та на підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнена з іспитовим строком на 1 рік. Ухвалою суду від 03.05.2019 ОСОБА_4 звільнена від покарання призначеного вироком суду у зв`язку із закінченням іспитового строку.

Статтею 165 Кримінально виконавчого кодексу України передбачено, що іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду. Після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового кримінального правопорушення, за поданням уповноваженого органу з питань пробації звільняється судом від призначеного йому покарання, нагляд припиняється і засуджений знімається з обліку в зазначеному органі.

Враховуючи положення вказаної норми права іспитовий строк по вироку суду від 13.04.2018, яким засуджено ОСОБА_4 , закінчився 13.04.2019 о 23 год. 59 хв. Злочин який їй інкримінується був вчинений 14.04.2019 року о 15-00 год. Тобто по закінченню іспитового строку. Тому обвинувачена, відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 89 КК України, на момент скоєння інкримінованого кримінального правопорушення не мала судимість за ст. 185 КК України. Таким чином, з`ясувавши всі обставини та перевіривши їх доказами, суд вважає доведеною вину ОСОБА_11 в скоєнні таємного викрадення чужого майна (крадіжка), тобто кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

Відповідно до критеріїв статті 12 КК України кримінальне правопорушення кваліфіковане по ч. 1 ст. 185 КК України, являється кримінальним проступком, так як за його вчинення передбачено покарання не пов`язане з позбавленням волі.

Частиною 1 статті 49 КК України передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 283, 368, 370, 374, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_11 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України .
Звільнити від кримінальної відповідальності ОСОБА_11 у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінально відповідальності , визначених статтею 49 КК України.
Стягнути з ОСОБА_11 на користь держави судові витрати на залучення експерта для проведення експертизи в сумі 628 ( шістсот двадцять вісім ) гривень 04 коп.

Речові докази мобільний телефон «Lenovo А- 561» білого кольору вважати повернутим власнику потерпілій ОСОБА_10 ..

Вирок може бути оскаржений учасниками кримінального провадження до Полтавського апеляційного суду на протязі 30 днів з моменту його проголошення, шляхом подачі апеляційних скарг через Миргородський міськрайонний суд.

Суддя ОСОБА_1