ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.05.2022 року місто Львів

Франківський районний суд міста Львова у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Львова, неодружений, освіта неповна вища, який зареєстрований та проживає: АДРЕСА_1 , раніше судимого, останній раз вироком Галицького районного суду м. Львова від 26.11.2021 за ч.1 ст.309, ч.1 ст.71 КК до покарання у виді чотирьох років та чотирьох місяців обмеження волі,на даний утримується у ДУ «Городоцький виправний центр №131»,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 Кримінального кодексу України,

встановив:

ОСОБА_4 , 17.09.2020 близько 20:45 год., перебуваючи у приміщенні магазину «Рукавичка» ТзОВ торгівельно-виробнича компанія «Львівхолод», що на вул. Наукова, 51 у м. Львові, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно з корисливих мотивів, скориставшись тим, що його дії є непоміченими для інших осіб, заволодів філе сьомги 130 грам у кількості однієї штуки, вартістю 86 грн. 28 коп., шоколадом «Мілка» у кількості дві штуки, вартістю 155 грн. 96 коп., сирком глазурованим вишневим «Дольче» у кількості три штуки, вартістю 16 грн. 11 коп. та, пройшовши повз касу магазину «Рукавичка» ТзОВ торгівельно-виробнича компанія «Львівхолод», не розрахувався за товар та вийшов за межі магазину. Своїми діями ОСОБА_4 спричинив потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 258,35 грн.

Окрім цього, ОСОБА_4 , 06.10.2020 близько 19:25 год., перебуваючи у приміщенні магазину «Рукавичка» ТзОВ торгівельно-виробнича компанія «Львівхолод», що на вул. Коновальця, 97 у м. Львові, реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливий мотив, маючи мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи негативні наслідки і бажаючи їх настання, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи повторно, таємно викрав із торгових стелажів шампунь торгової марки «Хенд-шоулдерс» об`ємом 400 мл у кількості однієї штуки, вартістю 93 грн 73 коп., шоколад торгової марки «Мілка» вагою 300 грам у кількості однієї штуки, вартістю 77 грн. 98 коп., шоколад торгової марки «Міленіум» вагою 100 грам у кількості трьох штук, загальною вартістю 58 грн. 86 коп., шоколад торгової марки «Снікерс» вагою 200 грам у кількості двох штук, загальною вартістю 73 грн. 56 коп., шоколад торгової марки «Корона» вагою 160 грам у кількості однієї штуки, вартістю 39 грн. 76 коп., чим спричинив ТВК «Львівхолод» матеріальну шкоду на загальну суму 343,89 грн.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях визнав повністю. Дав покази, які в повній мірі відповідають фабулі обвинувачення та вищенаведеним встановленим судом обставинам. Пояснив, що дії відбувались у період часу, у спосіб, за обставин, які зазначені в обвинувальних актах. Мотиви і мета вчинення злочинів, а також майно яке він викрав в обвинувальних актах відображені вірно. У вчиненому розкаюється. Просить суворо не карати. Пред`явлені потерпілими цивільні позови визнав в повному обсязі.

Зважаючи на повне визнання обвинуваченим своєї вини, суд, на підставі положень ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, оскільки цього не заперечили учасники судового розгляду і такі ніким не оспорюються.

Між тим, суд з`ясував в обвинуваченого та інших учасників судового провадження, чи правильно вони розуміють зміст фактичних обставин справи, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, а також роз`яснив сторонам кримінального провадження, що вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини даної справи у апеляційному порядку.

Даючи оцінку показанням ОСОБА_4 , суд визнає їх правдивими і достовірними, оскільки вони послідовні, об`єктивно і повно відображають обстановку і обставини вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень, підстав для самообмови судом не встановлено.

Оцінюючі зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_4 своїми умисними діями вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України.

Пом`якшуючими покарання ОСОБА_4 обставинами суд визнає щире каяття, активне сприяння у розкритті кримінального правопорушення.

Обтяжуючих покарання ОСОБА_4 обставин, судом не встановлено.

Під час судового розгляду судом детально проаналізовано поведінку обвинуваченого ОСОБА_4 після вчинення злочинів, рівень суспільної небезпеки обвинуваченого, наслідки суспільно-небезпечних діянь останнього, особу обвинуваченого, його спосіб життя, історію порушень, ймовірність вчинення ним нових злочинів, зважено на всі обставини кримінального провадження в їх сукупності.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому, суд бере до уваги характер та тяжкість вчинених ним злочинів, форму вини, спосіб вчинення злочину, стадію злочинів, конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, відношення обвинуваченого до скоєного. Також суд враховує фактичні обставини справи і тяжкість заподіяних злочином наслідків, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, на обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває, наявність пом`якшуючих обставин - щире каяття, активне сприяння у розкритті кримінального правопорушення, відсутність обтяжуючих обставин.

Відповідно до правових орієнтирів, визначених у ст.ст. 50, 65 КК України, метою покарання є як кара, так і виправлення засуджених та запобігання вчинення нових злочинів. Досягнення вказаної мети є однією з форм реалізації визначених у ч. 1 ст. 1 КК України, завдань Закону про кримінальну відповідальність, правового забезпечення охорони від злочинних посягань прав і свобод людини і громадянина, власності та інших охоронюваних законом цінностей, а також запобігання злочинам.

При цьому, суд виходить з того, що каральна функція не є домінуючою, а обраний захід примусу має найбільше сприяти досягненню справедливого балансу між правами і свободами особи та захистом інтересів держави й суспільства. Відтак покарання має бути співмірним злочину, що передбачає врахування способу й об`єкту посягання, тяжкості його наслідків і потенційної суспільної небезпеки. Така домірність є необхідним проявом справедливості кримінальної відповідальності.

Беручи до уваги вказані обставини, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді обмеження волі в межах санкції статті, за якою кваліфіковано дії обвинуваченого.

На переконання суду, таке покарання для засудженого відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.

Стосовно пред`явлених ТзОВ ТВК «Львівхолод» цивільних позовів до обвинуваченого про стягнення заподіяної злочином матеріальної шкоди, то такі підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Згідно з положеннями ч.2 ст.127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Статтею 128 КПК України передбачено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов, зокрема до обвинуваченого за шкоду, завдану його діяннями. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до положень ч.1 ст.129 КПК України, ухвалюючи, зокрема, обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до частин першої-третьої статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Встановлено, що спричинені ОСОБА_4 потерпілому матеріальні збитки на суму 258,35 грн. та 343,89 грн. складаються з вартості викраденого у потерпілого майна.

Вказані збитки обвинуваченим відшкодовані потерпілому не були.

Таким чином, оскільки матеріальна шкода потерпілому не відшкодована, а шкода заподіяна потерпілому діями обвинуваченого знаходиться у прямому причинно-наслідковому зв`язку із вчиненим ним злочином, а також, враховуючи визнання обвинуваченим цивільних позовів у повному обсязі, суд доходить висновку, що з обвинуваченого необхідно стягнути на користь ТзОВ ТВК «Львівхолод» заподіяну злочином матеріальну шкоду в розмірі 258,35 грн. та 343,89 грн, а всього 602,24 грн. Відтак цивільний позов підлягає задоволенню в повному об`ємі.

Крім цього, встановлено, що ОСОБА_4 засуджений вироком Галицького районного суду м. Львова від 26.11.2021 за ч.1 ст.309, ч.1 ст.71 КК до покарання у виді чотирьох років чотирьох місяців обмеження волі.

Оскільки даний злочин був вчинений обвинуваченим до постановлення попереднього вироку Галицького районного суду м. Львова від 26.11.2021, то остаточне покарання ОСОБА_5 необхідно призначити за сукупністю злочинів, тобто за правилами, передбаченими ч.4 ст.70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань.

Запобіжний захід обвинуваченому по даній справі не обирався.

Початок строку відбування покарання засудженому необхідно рахувати з 07 жовтня 2020 року.
Питання речових доказів по справі вирішити у відповідності до положень ст.100 КПК України.

Судові витрати по справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді трьох років обмеження волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, шляхом часткового складання покарань за даним вироком та вироком Галицького районного суду м. Львова від 26 листопада 2021 року, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді чотирьох років п`яти місяців обмеження волі.
Початок строку відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з 07 жовтня 2020 року.
Цивільні позови ТзОВ ТВК «Львівхолод» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ТзОВ ТВК «Львівхолод» () матеріальну шкоду в розмірі 602 гривні 24 копійки.

Речові докази:

-диск DVD-R у кількості однієї штуки, диск CD-R у кількості однієї штуки залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку, з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини 3 статті 349 КПК України.

З інших підстав вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Франківський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали (постанови) суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1