Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/237/22 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 186 (82, 86-1, 141) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.04.2022 року. Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 00001933, на вирок Ленінського районного суду м. Кіровограда від 15 лютого 2022 року, яким:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, українця, громадянина України, маючого середню освіту, одруженого, офіційно не працевлаштованого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 15.03.1996 Ленінським районним судом м. Кіровограда за ч.3 ст.141, 41 КК України (1960 р.) до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки з конфіскацією майна;
- 13.12.1996 Ленінським районним судом м. Кіровограда за ч.2 ст.140, ч.1 ст.145, ст.42, 43 КК України (1960 р.) до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки;
- 05.02.1999 Ленінським районним судом м. Кіровограда за ч.2 ст.206, ч.3 ст.140, ст.42 КК України (1960 р.) до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців;
- 12.06.2003 Ленінським районним судом м. Кіровограда, за ч.2 ст.15 ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки;
- 29.06.2006 Ленінським районним судом м. Кіровограда за ч.3 ст.185, ст.71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 3 місяці;
- 11.05.2010 Кіровським районним судом м. Кіровограда за ч.3 ст.187 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років з конфіскацією 1/2 майна;
- 18.12.2019 Кіровським районним судом м. Кіровограда за ч.2 ст.15 ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, на підставі ст.75 КК України від відбування призначеного покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки,
визнано винуватим за ч.3 ст.15 ч.2 ст.186 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки. На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до призначеного основного покарання невідбутої частини покарання, призначеного вироком Кіровського районного суду м.Кіровограда від 18.12.2019, призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 1 (один) місяць. Вказаним вироком вирішено питання щодо судових витрат,
за участі сторін кримінального провадження:
- прокурора ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:

Вироком суду ОСОБА_6 визнаний винуватим та засуджений за незакінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, за наступних обставин.
21.11.2021 близько 15:00 год., більш точного часу під час судового розгляду не встановлено, ОСОБА_6 знаходився біля зупинки громадського транспорту, яка розташована за адресою: м. Кропивницький, вул. Верхня Пермська, 2. В цей час помітив на лавочці вищевказаної зупинки громадського транспорту жіночу сумку темно-зеленого кольору, котра належить потерпілій ОСОБА_8 ..
Розуміючи те, що у вказаній сумці можуть знаходитись цінні речі, у ОСОБА_6 виник умисел на таємне викрадення чужого майна. Реалізовуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, повторно, цілеспрямовано, переслідуючи мету власної наживи, з корисливих спонукань, ОСОБА_6 , розуміючи те, що за ним ніхто не спостерігає і його злочинні дії не будуть викриті потерпілою, підійшов до лавочки, де знаходилась вищевказана сумка та, таємно викрав жіночу сумку темно-зеленого кольору, котра належить ОСОБА_8 ..
Після цього, ОСОБА_6 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направився в бік будівлі Кропивницького апеляційного суду, що розташована за адресою: м. Кропивницький, вул. Верхня Пермська. Однак, в той час його злочинні дії були викриті свідками ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які в момент вчинення злочину помітили ОСОБА_6 , який тримав у руці викрадену жіночу сумку.
Розуміючи, що його дії, направленні на заволодіння чужим майном, стали відкритті, продовжив реалізацію свого злочинного умислу, пришвидшив рух та ігноруючи вимоги свідків про повернення викраденого майна, ОСОБА_6 викинув на землю викрадену жіночу сумку темно-зеленого кольору.
При цьому, ОСОБА_6 не вчинив усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, не закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки його протиправні дії були виявленні свідками ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , котрі затримали його біля воріт будівлі Кропивницького апеляційного суду м. Кіровограда по вул. Велика Перспективна в м. Кропивницькому.
Таким чином, ОСОБА_6 своїми умисними противоправними діями спричинив потерпілій ОСОБА_8 майнову шкоду на загальну суму 267 гривень 00 копійки.
В апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_6 просить вирок суду першої інстанції змінити та призначити йому покарання не пов`язане з позбавленням волі посилаючись на те, що призначене судом покарання є за своїм видом та розміром явно несправедливим через суворість.
Обвинувачений ОСОБА_6 про час та місце розгляду його апеляційної скарги був повідомлений належним чином, в судове засідання не з`явився та з клопотанням про розгляд апеляційної скарги за його участю не звертався. Враховуючи, що в апеляційній скарзі не ставиться питання про погіршення становища обвинуваченого ОСОБА_6 , апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності обвинуваченого.
Заслухавши доповідача, висновок прокурора, який просив відмовити у задоволенні апеляції, а вирок суду залишити без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження та зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 та кваліфікації його дій за ч.3 ст.15 ч.2 ст.186 КК України, як незакінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, за обставин, викладених у вироку є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи, підтверджені доказами, ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких за згодою учасників судового провадження, було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України.

Порушення вимог кримінального процесуального закону при вирішення судом першої інстанції питання щодо недоцільності дослідження доказів відносно тих обставин, які ніким не оспорювалися, колегія суддів не вбачає, а тому ці обставини, як і юридична кваліфікація вчиненого ОСОБА_6 за ч.3 ст.15 ч.2 ст.186 КК України кримінального правопорушення, не перевіряються відповідно до ч.1 ст.404 КПК України.

Призначаючи покарання ОСОБА_6 суд першої інстанції, відповідно до вимог ст. 65 КК України, врахував, що обвинувачений вчинив тяжкий злочин. Як особа обвинувачений має не зняті та непогашені у встановленому законом порядку судимості, зокрема, і за умисні тяжкі корисливі кримінальні правопорушення, на шлях виправлення не став та в період іспитового строку, знову вчинив умисний тяжкий корисливий злочин, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, не працює, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнав щире каяття, яке виразилось у визнанні обвинуваченим своєї провини у вчиненому кримінальному правопорушенні в повному обсязі, розкаяння у вчиненому, готовності нести кримінальну відповідальність, а обставин, які обтяжують покарання, не встановлено.

Враховуючи зазначене суд першої інстанції дійшов висновку про те, що виправлення ОСОБА_6 можливе лише тільки в умовах ізоляції від суспільства і призначив покарання в межах санкцій інкримінованого йому злочину.

Суд першої інстанції врахував особу обвинуваченого, тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, обставини, які пом`якшують його покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання, призначив ОСОБА_6 майже мінімальне покарання у виді позбавлення волі, передбачене санкцією ч.3 ст.15 ч.2 ст.186 КК України.

Отже суд першої інстанції призначив обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, дотримуючись принципу доцільності, врахувавши всі передумови, підстави і порядок призначення покарання, визначені положеннями статей 50,65-67 КК України, що також не суперечить роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання».
Колегія суддів апеляційного суду погоджується з таким рішенням суду першої інстанції щодо виду і розміру призначеного ОСОБА_6 покарання тому вважає його обґрунтованим, вмотивованим і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Посилання обвинуваченого в апеляційній скарзі на те, що призначене покарання є занадто суворим, колегія суддів вважає безпідставними враховуючи особу обвинуваченого, який раніше неодноразово (7 раз) притягувався до кримінальної відповідальності, однак належних висновків для себе не зробив і знову вчинив кримінальне правопорушення в період іспитового строку. Крім того, суд першої інстанції призначив обвинуваченому за вчинення кримінального правопорушення майже мінімальне покарання.

Будь-яких не перевірених судом першої інстанції обставин в апеляційній скарзі не наведено, а тому колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.

Керуючись статтями 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Ленінського районного суду м. Кіровограда від 15 лютого 2022 року стосовно ОСОБА_6 - без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4