Справа № 629/3781/21
ВИРОК
іменем України

19.07.2022 м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро кримінальне провадження № 0000209 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.02.2021 року, відносно:

ОСОБА_3 , який народився у ІНФОРМАЦІЯ_1 у смт. Орілька, Лозівського району, Харківської області, громадянина України, українця, не працюючого, із середньою освітою, не одруженого, не маючого на утримані неповнолітніх та непрацездатних осіб, зареєстрованого у квартирі АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за який передбачена ч. 1 ст.122 КК України,

учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_4
обвинувачений ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:
1.Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
Судом визнано доведеним, що 12.02.2021 приблизно о 18 годині 00 хвилин ОСОБА_3 , разом з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 перебував в приміщенні дачного будинку, розташованого по АДРЕСА_2 , де проводилося святкування Дня народження ОСОБА_10 . В ході розпивання спиртних напоїв, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 розпочався словесний конфлікт, під час якого у ОСОБА_3 виник раптовий умисел направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 .

Так, ОСОБА_3 реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 і бажаючи їх настання, з мотиву неприязних відносин. З метою заподіяння тілесних ушкоджень, підійшов до ОСОБА_5 , який знаходився по відношенню до нападаючого у сидячому положенні, після чого умисно наніс один удар кулаком правої руки в ліву сторону обличчя ОСОБА_5 .

В наслідок вказаних злочинних дій, ОСОБА_3 спричинив ОСОБА_5 тілесне ушкодження у вигляді двобічного перелому нижньої щелепи між першим та другим зубами зліва і в ділянці кута зліва, яке згідно відноситься до СЕРЕДНЬОГО ступеню тяжкості тілесних ушкоджень за критерієм тривалості розладу здоров`я, адже для консолідації ( зрощення ) даних переломів необхідний строк більш ніж 21 день.

Умисні дії ОСОБА_3 , що виразилися в умисному спричиненні середньої тяжкості тілесних ушкоджень, кваліфікуються за ознаками складу кримінального правопорушення, відповідальність за який передбачена ч. 1 ст. 122 КК України.

2.Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Вказаних висновків суд дійшов з урахуванням пояснень обвинуваченого ОСОБА_3 у суді. Як пояснив ОСОБА_3 , свою вину у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, викладених вище, він визнає повністю і у вчиненому кається. Не оспорюючи фактичні обставини справи обвинувачений, підтвердив обставини про час і місце вчиненого ним кримінального правопорушення. ОСОБА_3 пояснив, що він дійсно 12.02.2021 приблизно о 18 годині 00 хвилин, перебував разом з товаришами на святкуванні Дня народження по вул. Заводській в смт. Панютине, м. Лозова Харківської області, у приміщенні дачного будинку. Під час конфлікту він вдарив ОСОБА_5 по обличчю.

Просив суд суворо його не карати, врахувати щиросердне каяття.

Крім вказаного, винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 підтверджується дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами.

Так, 13.02.2021 до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення звернувся ОСОБА_5 та просив вжити заходи до гр. ОСОБА_3 , який 12.02.2021 року завдав йому тілесні ушкодження.

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 23.06.2022 року за участі обвинуваченого ОСОБА_3 останній відтворив обставини вчинення ним кримінального правопорушення, а саме: механізм спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_5 за обставин, які мали місце 12.02.2021 приблизно о 18.00 годині в приміщенні дачного будинку, розташованого по АДРЕСА_2 .

За результатами висновку експерта від 26.03.2021 № 12-14/78-ЛЗ/21 згідно даних медичної документації на основі судово-медичної експертизи у ОСОБА_5 виявлений двобічний перелом нижньої щелепи між першим та другими зубами зліва і в ділянці кута злів, який утворився від травматичної дії тупого твердого предмету про індивідуальні особливості якого судити неможливо і міг бути спричинений в строк та при обставинах вказаних потерпілим і в постанові слідчого про призначення судово-медичної експертизи.
За ступенем тяжкості вищевказаний двобічний перелом нижньої щелепи це СЕРЕДНЬОГО ступеню тяжкості тілесне ушкодження за критерієм тривалості розладу здоров`я адже для консолідації ( зрощення ) даних переломів необхідний строк більш ніж 21 день ( згідно п. 2.2.2 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень Наказу № 6 МОЗ України від 17.01.1995р. )
Утворення двобічного перелому нижньої щелепи, що мав місце у гр-на ОСОБА_5 при падінні його на площину або якусь виступаючу поверхню, в тому числі і з наданим тілу прискоренням, маловірогідне.
Двобічний перелом нижньої щелепи у гр-на ОСОБА_5 міг утворитися і від однієї травматичної дії удару тупим твердим предметом, яким міг бути і кулак нападника по лівій половині обличчя в ділянку нижньої щелепи.

Суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, відповідно до ст.94 КПК України, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

За таких обставин вказані у вироку та дослідженні в ході судового розгляду докази є належними, допустимими та достовірними, а з огляду на їх системну оцінку і достатніми для обґрунтованого висновку про наявність в діях обвинуваченого складу інкримінованого йому кримінального правопорушення, доведеності вини у його вчиненні та для прийняття законного та обґрунтованого рішення у кримінальному провадженні.
При цьому, судом установлено, що обставини визнані судом у вироку як доведені, з числа регламентованих ст. 91 КПК України, у своїй сукупності підтверджуються процесуальними джерелами доказів, які передбачені ст. 84 того ж Кодексу, та містяться у матеріалах цього провадження, як наслідок, суд вважає, встановленими всі обставини, що мають значення для кримінального провадження шляхом обсягу та порядку дослідження доказів на їх підтвердження.

3.Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.
Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

З огляду на викладене, суд доходить висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 і його дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 122 КК України, як такі що виразилися в умисному спричиненні середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

4.Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.
Суд відносить визнання вини, активне сприяння розкриттю злочину, та каяття обвинуваченого до обставин, що пом`якшують покарання, оскільки він визнав свою вину, проявив дійове каяття, що характеризуючи суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого ним злочину, означає, що особа визнає свою вину за усіма пунктами висунутого проти неї обвинувачення, дає правдиві свідчення, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює злочин, бажає виправити ситуацію, яка склалася, демонструє готовність понести заслужене покарання.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

5.Мотиви призначення покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд відповідно до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів. Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Так, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_3 кримінального правопорушення, який скоєно умисно і відповідно до ст. 12 КК України, є нетяжким злочином, дані про особу обвинуваченого, який свою вину визнав, офіційно не працевлаштований, за місцем проживання характеризується посередньо не перебуває на обліку у лікарів нарколога і психіатра, не одружений, на утриманні неповнолітніх і непрацездатних не має.

Таким чином, призначаючи покарання, суд, відповідно вимог ст.65 КК України, враховує:

вищенаведені обставини, позицію прокурора який просив призначити покарання у виді обмеження волі із застосуванням вимог ст. 75 КК України та покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України, позицію потерпілого який при призначенні покарання покладався на розсуд суду, обвинувачений просив суд суворо не карати, також суд враховує наявність обставин що пом`якшують та відсутність обставин, що обтяжують покарання, дані про його особу, суд вважає за необхідне призначити покарання у виді обмеження волі в межах санкції ч.1 ст. 122 КК України.

Оскільки саме, це покарання, на переконання суду, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Разом із наведеним, суд дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_3 , без реального відбування покарання та прийшов до висновку про звільнення від відбування покарання із застосуванням вимог ст. 75 КК України та із покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України. Оскільки іспитовий строк дисциплінує засуджених, привчає їх до додержання законів, нагадує їм, що вони не виправдані, а проходять випробування, від результату якого залежить їх подальша доля - звільнення від відбування призначеної основної міри покарання або реальне її відбування.

Саме визначене покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).
Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».
Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.
Наведене у своїй сукупності і дало підставу суду дійти висновку про недоцільність реального відбування покарання ОСОБА_3 , на думку суду, прийняття іншого рішення без застосування вимог ст.ст. 75,76 КК України призведе до порушення засад виваженості та становитиме надмірний тягар для обвинуваченого.

6.Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 не обирався.
Речові докази по справі відсутні.
Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 122 КК України і призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши обвинуваченому іспитовий строк 1 (один) рік.
На підставі п.1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, з моменту вручення йому копії вироку, до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Амур-Нижньодніпровського
районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_11 -Почтовик