Справа № 473/4904/21
Номер провадження1-кп/473/97/2022
Категорія: ч.1 ст.122 КК України
ВИРОК
іменем України

"20" квітня 2022 р. місто Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вознесенську кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Дорошівка Вознесенського району Миколаївської області, громадянина України, освіта повна загальна середня, не працює, військовозобов`язаного, сімейний стан одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого

в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,

Учасники процесу:
прокурор ОСОБА_5 ,

потерпілий /цивільний позивач/ ОСОБА_6 ,

представник потерпілого /цивільного позивача/ ОСОБА_7 ,

захисник ОСОБА_8 ,

обвинувачений /цивільний відповідач/ ОСОБА_9 ,

В С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним:

26 жовтня 2021 року близько 19 години 30 хвилин в селі Дорошівка Вознесенського району Миколаївської області, обвинувачений ОСОБА_9 , перебував на присадибній ділянці домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 . На грунті виниклих неприязних стосунків, між обвинуваченим ОСОБА_9 та потерпілим ОСОБА_6 виник конфлікт, в ході якого у обвинуваченого ОСОБА_9 виник умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 .

Діючи на виконання злочинного умислу, обвинувачений ОСОБА_9 , стоячи навпроти потерпілого ОСОБА_6 , на відстані півтора метри, тримаючи в той момент обома руками господарське знаряддя, а саме вила, підняв їх догори та замахнувшись ними, приклавши значну силу, наніс удар металевою частиною вил, намагаючись попасти в голову потерпілого ОСОБА_6 .

В цей момент потерпілий ОСОБА_6 , підняв догори праву руку та тильною стороною п`ясті прикрив свою голову, щоб відбити удар обвинуваченого ОСОБА_9 , внаслідок чого потерпілий ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому нігтьової фаланги третього пальця правої кисті, забою з набряком м`яких тканин четвертого пальця правої кисті, що відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості по ознакам довготривалого розладу здоров`я та відсутності небезпеки для життя.

Позиція обвинуваченого ОСОБА_9 .

Під час судового розгляду кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_9 вину не визнав. Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 не визнав. В судовому засіданні пояснив, що дійсно 26 жовтня 2021 року близько 19 години 30 хвилин в селі Дорошівка Вознесенського району Миколаївської області, він перебував на присадибній ділянці домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , де розпалив багаття. В цей час на присадибній ділянці домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , працювив потерпілий ОСОБА_6 із своєю дружиною ОСОБА_10 .

Між ними виникла конфліктна ситуація, з приводу того, що дим від полум`я, яке палало йшов на присадибну ділянку за адресою: АДРЕСА_3 . Він /тобто обвинувачений ОСОБА_9 / лише лаявся з цього приводу з потерпілим ОСОБА_6 та в судовому засіданні доводив, що він /тобто обвинувачений ОСОБА_9 / межі своєї земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 не залишав, і на сусідню земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_2 не ступав, щоб наблизитись до потерпілого ОСОБА_6 , який знаходився на території земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_3 , де потерпілий працював із своєю дружиною.

При цьому обвинувачений ОСОБА_9 в судовому засіданні доводив, що він не наносив ніяких ударів потерпілому ОСОБА_6 , не бив потерпілого та ніяких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 він не спричиняв.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що 26 жовтня 2021 року близько 19 години 30 хвилин в селі Дорошівка Вознесенського району Миколаївської області, він разом із своєю дружиною ОСОБА_11 , працювали на присадибній ділянці домоволодіння де вони мешкають, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 . В цей же час доби, на присадибній ділянці домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , працював обвинувачений ОСОБА_9 , який розпалив багаття. Дим від полум`я, яке розпалив обвинувачений ОСОБА_9 , розповсюджувався на сусідню земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_2 , і далі потрапляв на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_3 , де він /тобто потерпілий/ працював з дружиною, що заважало виконувати їм роботи на присадибній ділянці.

Між ними виникла конфліктна ситуація, з приводу того, що дим від полум`я, яке палало йшов на присадибну ділянку за адресою: АДРЕСА_3 . В зв`язку з тим, що обвинувачений ОСОБА_9 порушував екологічні норми забруднення повітря, він /тобто потерпілий ОСОБА_6 / по мобільному телефону викликав працівників поліції, і на цей же мобільний телефон почав знімати дані дії обвинуваченого ОСОБА_9 . Обвинувачений ОСОБА_9 почав лаятися з цього приводу та жбурнув в його бік камінь. Незважаючи на таку агресивну поведінку обвинуваченого ОСОБА_9 , він /тобто потерпілий ОСОБА_6 / стоячи на своїй присадибній ділянці біля межі з присадибною ділянкою за адресою: АДРЕСА_2 , продовжував проводити відеоз`йомку на свій мобільний телефон. У відповідь на це, обвинувачений ОСОБА_9 тримаючи в руках сільськогосподарські вила, перемістився на сусідню земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_2 , та підійшов на відстань півтора метра від нього /тобто потерпілого/. В той момент, коли вони знаходились біля межі земельних ділянок по вулиці Миру, при цьому він /тобто потерпілий ОСОБА_6 / за номером №95, а обвинувачений ОСОБА_9 за номером №97, то обвинувачений ОСОБА_9 , стоячи навпроти нього на відстані півтора метри, тримаючи в той момент обома руками вила, підняв їх догори та замахнувшись ними, приклавши значну силу, наніс удар металевою частиною вил, намагаючись попасти йому в голову. В цей момент, він, щоб захиститись від удару вилами обвинуваченого ОСОБА_9 , підняв догори праву руку, в якій він тримав мобільний телефон на який продовжувався відеозапис цих подій. Удар вилами йому /тобто потерпілому ОСОБА_6 / прийшовся в руку, внаслідок чого він отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому нігтьової фаланги третього пальця правої кисті, а також забою з набряком м`яких тканин четвертого пальця правої кисті, в зв`язку з чим проходив амбулаторне лікування в Комунальному підприємстві «Комунальне некомерційне підприємство Вознесенська багатопрофільна лікарня» Вознесенської міської ради.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснила, що 26 жовтня 2021 року близько 19 години 30 хвилин в селі Дорошівка Вознесенського району Миколаївської області, вона разом із своїм чоловіком ОСОБА_13 , працювали на присадибній ділянці домоволодіння де вони мешкають, за адресою: АДРЕСА_3 . В цей же час доби, на присадибній ділянці домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , працював обвинувачений ОСОБА_9 , який палив рослинне багаття. Дим від полум`я, яке розпалив обвинувачений ОСОБА_9 , розповсюджувався на земельну ділянку, де вона працювала із чоловіком ОСОБА_13 .

Між її чоловіком ОСОБА_13 та обвинуваченим ОСОБА_9 виникла конфліктна ситуація, з приводу того, що обвинувачений ОСОБА_9 забруднював повітря. Через те, її чоловік ОСОБА_14 , по мобільному телефону викликав працівників поліції, і на свій мобільний телефон почав знімати дані дії обвинуваченого ОСОБА_9 . Обвинувачений ОСОБА_9 почав лаятися з цього приводу та жбурнув в бік її чоловіка камінь. Після цього, обвинувачений ОСОБА_9 тримаючи в руках сільськогосподарські вила, перемістився на сусідню земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_2 , та підійшовши на відстань півтора метра від її чоловіка ОСОБА_15 і стоячи навпроти нього, тобто /потерпілого ОСОБА_6 /, підняв вила догори та наніс удар металевою частиною вил, намагаючись попасти в голову ОСОБА_6 . В цей момент, її чоловік ОСОБА_13 , підняв догори праву руку, з метою захисту. Удар вилами її чоловіку ОСОБА_13 прийшовся в праву руку, внаслідок чого він отримав тілесні ушкодження, в зв`язку з чим проходив лікування в лікарні міста Вознесенська.

Підстав для сумнівів в показаннях потерпілого ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_12 у суда немає, оскільки дані показання суд знаходить достовірними та логічними, які підтверджені за допомогою інших доказів, які суд знаходить належними, необхідними та достатніми, які були досліджені судом в судовому засіданні.

Висновком судової медичної експертизи №401 від 28 жовтня 2021 року, відповідно до якого, на основі даних судово медичного дослідження медичної карти амбулаторного хворого на ім`я ОСОБА_6 1972 року народження, мали місце та виявлено перелом нігтьової фаланги третього пальця правої кисті. Забій з набряком м`яких тканин четвертого пальця правої кисті. Тілесні ушкодження виникли від дії твердого /твердих/ тупого /тупих/ предмета /предметів/ з обмеженою контактуючою поверхнею. Тілесні ушкодження виникли до звернення в лікарню, куди постраждалий звернувся 26 жовтня 2021 року в 19 годин 30 хвилин. Згідно наказу №6 МОЗ України від 17 січня 1995 року, пункту 2.2.1 а.в./ дані тілесні ушкодження відносяться до середньої тяжкості по ознакам довготривалого розладу здоров`я та відсутності небезпеки для життя. На тілесних ушкодженнях не відобразилась поверхня травмуючого предмета /предметів/. Не виключається вірогідність утворення тілесних ушкоджень від удару /ударів/ металевою частиною чи дерев`яним держаком господарських вил, руками, ногами. Не виключається вірогідність утворення тілесних ушкоджень внаслідок падіння з положення стоячи та ударі правою кистю об тверду обмежену поверхню. Враховуючи локалізацію тілесних ушкоджень, тілесні ушкодження виникли коли постраждалий міг знаходитись обличчям до травмуючого предмета /предметів/. /а.к.п. 48 50/.
Суд знаходить вірним висновок судової медичної експертизи №401 від 28 жовтня 2021 року, відповідно до якого не виключається вірогідність утворення тілесних ушкоджень у потерпілого ОСОБА_6 від удару металевою частиною господарських вил, що повністю підтверджено показаннями потерпілого ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_12 при допиті їх в судовому засіданні у даному кримінальному провадженні, а також даними відеоз`йомки з мобільного телефона потерпілого, які були досліджені в судовому засіданні. Даний доказ за кримінальним провадженням, суд знаходить належним, оскільки висновок судової медичної експертизи №401 від 28 жовтня 2021 року, прямо підтверджує існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному процесі, має значення для кримінального провадження, є достовірним та допустимим, оскільки він отриманий в порядку, встановленому КПК України.

Крім того, судом досліджений доказ, наданий представником потерпілого, а саме: оглянуто оптичний диск, що містить копію відеозапису з мобільного телефону потерпілого ОСОБА_6 , на яких зафіксовано, як 26 жовтня 2021 року близько 19 години 30 хвилин в селі Дорошівка Вознесенського району Миколаївської області, обвинувачений ОСОБА_9 на присадибній ділянці домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , розпалив багаття. Крім того зафіксовано розвиток виниклої конфліктної ситуації між потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_9 , при якій обвинувачений ОСОБА_9 кинув камінь в бік потерпілого ОСОБА_6 , а також переміщення обвинуваченого ОСОБА_9 на сусідню земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_2 , та зближення дистанції між обвинуваченим та потерпілим, який продовжував проводити відеоз`йомку на мобільний телефон. /а.к.п. 95/.

Також в судовому засіданні досліджений доказ, наданий стороною захисту, яким є копія аркушу медичної карти амбулаторного хворого на ім`я ОСОБА_15 1972 року народження, із лікарськими записами за 03 та 05 листопада 2021 року. /а.к.п 85/. В судовому засіданні встановлено, що копії даних лікарських записів від 03 та 05 листопада 2021 року /а.к.п. 85/, які були надані в судовому засіданні стороною захисту, відповідають медичним записам від 03 та 05 листопада 2021 року оригіналу на аркуші медичної карти амбулаторного хворого на ім`я ОСОБА_15 1972 року народження. Дані судово медичного дослідження медичної карти амбулаторного хворого на ім`я ОСОБА_15 , 1972 року народження, лягли в основу висновку судової медичної експертизи №401 від 28 жовтня 2021 року, при судово медичному дослідженні даної медичної карти амбулаторного хворого на ім`я ОСОБА_6 1972 року народження, при виконанні судової медичної експертизи.
Дані докази за кримінальним провадженням, надані сторонами кримінального провадження, досліджені в судовому засіданні, суд визнає належними, оскільки вони прямо та непрямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному процесі, мають значення для кримінального провадження, є достовірними та допустимими, оскільки вони отримані в порядку, встановленому КПК України, і як наслідок вони можуть прийняті судом для обгрунтування вироку за кримінальним провадженням.

Мотиви неврахування судом окремих доказів.

Суд визнає недопустимим доказом за кримінальним провадженням протокол проведення слідчого експерименту від 13 грудня 2021 року, який був проведений в місті Вознесенську слідчим СВ Вознесенського ВП ГУНП в Миколаївській області з участю потерпілого ОСОБА_6 та експерта судової медичної експертизи ОСОБА_16 , під час якого потерпілим ОСОБА_6 , були відтворені обставини вчинення кримінального правопорушення, яке мало місце 26 жовтня 2021 року близько 19 години 30 хвилин в селі Дорошівка Вознесенського району Миколаївської області, коли обвинувачений ОСОБА_9 , знаходячись на території присадибної ділянки домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , умисно спричинив потерпілому ОСОБА_6 тілесні ушкодження середньої тяжкості. /а.к.п. 54 57/.

Відповідно до ч.1 ст.240 КПК України з метою перевірки і уточнення відомостей, що мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий чи прокурор має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань.

За змістом протоколу проведення даного слідчого експерименту від 13 грудня 2021 року за участю потерпілого ОСОБА_6 , слідчим органу досудового розслідування не були проведені необхідні досліди чи випробування, відповідно до вимог ч.1 ст.240 КПК України. При проведенні даної слідчої дії, слідчим органу досудового розслідування в службовому кабінеті слідчого, а не на місці вчинення кримінального правопорушення лише застосовувалася відеоз`йомка при фактичних показаннях потерпілого ОСОБА_6 , які ним надавалися раніше при проведенні досудового розслідування даного кримінального провадження.

Дані обставини приводять суд до висновку, що дану слідчу дію, яку зафіксовано на протокол від 13 грудня 2021 року з назвою протокол проведення слідчого експерименту /а.к.п. 54 57/ не можливо вважати слідчим експериментом в контексті вимог статті 240 КПК України.

Але, аналіз та оцінка приведених в сукупності допустимих доказів, приводить суд до переконання доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_9 в межах обвинувачення за обвинувальним актом, затвердженим 30 грудня 2021 року прокурором Вознесенської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_17 за даним кримінальним провадженням. /а.к.п. 1 3/.

Спростування позиції обвинуваченого ОСОБА_9 в частині невизнання вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України.

Під час судового розгляду кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_9 не визнав свою вину в умисному спричиненні тілесних ушкоджень середньої тяжкості потерпілому ОСОБА_6 , факт яких мав місце 26 жовтня 2021 року близько 19 години 30 хвилин в селі Дорошівка Вознесенського району Миколаївської області, коли обвинувачений ОСОБА_9 , стоячи навпроти потерпілого ОСОБА_6 , на відстані півтора метри, тримаючи в руках господарське знаряддя, а саме вила, підняв їх догори та замахнувшись ними, приклавши значну силу, наніс удар металевою частиною вил, намагаючись попасти в голову потерпілого ОСОБА_6 .

Суд критично оцінює позицію обвинуваченого ОСОБА_9 , щодо відсутності його вини у вчиненні даного кримінального правопорушення.

Позиція обвинуваченого ОСОБА_9 в цій частині не може бути прийнята судом для обгрунтування вироку за кримінальним провадженням. Не визнання в судовому засіданні своєї вини у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, суд вважає спробою обвинуваченого ОСОБА_9 уникнути кримінальної відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення, в зв`язку з відсутністю у обвинуваченого ОСОБА_9 критичного аналізу своїх умисних дій, небажанням визнати неправомірність своїх умисних дій, при вчиненні кримінального правопорушення, пов`язаного з умисним спричиненням тілесних ушкоджень середньої тяжкості потерпілому ОСОБА_6 .

Аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, оцінюючи їх у сукупності, суд приходить до переконання, що вина обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні даного кримінального правопорушення є встановленою згідно з критерієм її доведеності «поза розумним сумнівом».

Так, стандарт доказування «поза розумним сумнівом» активно використовується Європейським судом з прав людини. У справі «Ушаков проти України» /рішення від 18 червня 2015 року, заява №10705/12/ ЄСПЛ визначив, що суд, при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою. Отже, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, пов`язаного з умисним спричиненням тілесних ушкоджень середньої тяжкості потерпілому ОСОБА_6 , за обставин встановлених судом, повністю доведена і підтверджується сукупністю належних та допустимих доказів, які відповідають вимогам, передбаченим ст. ст. 85 87 КПК України, перевірених та оцінених у їх сукупності безпосередньо судом.

Стаття Закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений ОСОБА_9 .

Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_9 за фактом спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 , суд кваліфікує за ч.1 ст.122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_9 .

Обставин, які б відповідно до ст. 66 КК України пом`якшували покарання обвинуваченому, а також обставин, які б відповідно до ст. 67 КК України обтяжували покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Мотиви призначення покарання та ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку і положення закону, якими керувався суд.

При визначенні виду та міри покарання, яке слід застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_9 , суд виходить з наступних обставин.

При визначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , суд враховує характер та ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення, яке є нетяжким злочином проти здоров`я особи. Суд також враховує умови життя обвинуваченого ОСОБА_9 , його соціальне та матеріальне становище, стан здоров`я, рівень культури та освіти, його соціально психологічні риси, при дослідженні яких з`ясовано, що він повністю усвідомлював значення своїх умисних дій і в повній мірі міг керувати ними.

Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_9 встановлено, що за місцем проживання він характеризується задовільно, має повну загальну середню освіту, він не є пенсіонером, не має інвалідності, не працює, є одруженим і має на утриманні двох неповнолітніх дітей, не отримував амбулаторну допомогу лікарів психіатра та нарколога Комунального підприємства «Комунальне некомерційне підприємство Вознесенська багатопрофільна лікарня» Вознесенської міської ради, і на теперішній час він не перебуває на диспансерному обліку даних лікарів Комунального підприємства «Комунальне некомерційне підприємство Вознесенська багатопрофільна лікарня» Вознесенської міської ради, на момент інкримінованого йому кримінального правопорушення він був не судимим. /а.к.п. 74 81/.

З урахуванням всіх обставин кримінального провадження, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, його наслідки для потерпілого ОСОБА_6 та інші обставини кримінального провадження, за відсутності обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , з урахуванням особи обвинуваченого, суд вважає можливим призначити вид основного покарання в виді обмеження волі, в межах визначених санкцією ч.1 ст.122 КК України для даного виду покарання відносно обвинуваченого ОСОБА_9 , який буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, відповідно до ст.65 КК України.

З врахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_9 , з врахуванням позицій прокурора та потерпілого ОСОБА_6 , які вважали за необхідне та просили суд призначити обвинуваченому ОСОБА_9 основний вид покарання в виді обмеження волі з іспитовим строком випробування, суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_9 без відбування основного покарання, із застосуванням випробування, відповідно до ст. ст.75 78 КК України.

При цьому судом також враховується висновок досудової доповіді органу пробації, відповідно до якого, орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_9 без обмеження або позбавлення волі на певний строк можливе та не становить високу небезпеку для суспільства, у тому числі для окремих осіб. На думку органу пробації виконання покарання обвинуваченому ОСОБА_9 у громаді можливе за умов здійснення нагляду та застосування соціально виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень обвинуваченим. /а.к.п. 30 31/.

Підстави для задоволення цивільного позову /відмови у ньому, або залишення його без розгляду/.

Вирішуючи питання, що стосується цивільного позову, пред`явленого в порядку ст.ст. 127 128 КПК України до обвинуваченого ОСОБА_9 потерпілим ОСОБА_6 та підтриманого ним в судовому засіданні, про стягнення на користь потерпілого ОСОБА_6 з обвинуваченого ОСОБА_9 спричиненої матеріальної шкоди, яка складається із прямих збитків, при витратах під час лікування, пов`язаних з необхідністю придбання медичних препаратів та ліків в загальному розмірі 558 гривень, а також заподіяної моральної шкоди, яку потерпілим ОСОБА_6 оцінено в сумі 50000 /п`ятдесят тисяч/ гривень /а.к.п. 20 21/, суд виходить з наступних обставин.

Цивільний позов в частині стягнення заподіяної матеріальної шкоди, розмір якої потерпілим ОСОБА_6 доведений в судовому засіданні, підлягає повному задоволенню.

Цивільний позов в частині відшкодування заподіяної моральної шкоди підлягає частковому задоволенню, з врахуванням вимог розумності, справедливості та майнового стану як обвинуваченого ОСОБА_9 , так і потерпілого ОСОБА_6 .

Задовольняючи частково позовні вимоги потерпілого ОСОБА_6 при визначенні розміру відшкодування заподіяної моральної шкоди потерпілому, суд враховує характер моральних страждань потерпілого, а також підстави якими потерпілим обґрунтовувався розмір моральної шкоди, оцінений ним та повністю підтриманий в судовому засіданні в сумі 50000 /п`ятдесят тисяч/ гривень, суд враховує вимоги ст. ст. 23 та 1167 ЦК України.

У відповідності до ст.23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визнається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого, або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеню вини особи, яка завдала моральну шкоду, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. При цьому суд також враховує характер вчиненого обвинуваченим ОСОБА_9 відносно потерпілого ОСОБА_6 діяння, яке є нетяжким злочином проти здоров`я особи, а також характер страждань потерпілого ОСОБА_6 , їх тривалість, настання негативних змін у житті потерпілого, викликаних знаходженням на амбулаторному лікуванні в Комунальному підприємстві «Комунальне некомерційне підприємство Вознесенська багатопрофільна лікарня» Вознесенської міської ради, що є безумовним. Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, в результаті умисних кримінально карних дій обвинуваченого ОСОБА_9 , потерпілий ОСОБА_6 зазнав моральних страждань, що потягло вимушені зміни у життєвих зв`язках потерпілого ОСОБА_6 та у звичайному способі його життя, настання негативних змін в житті потерпілого, викликаних спричиненням йому тілесних ушкоджень середньої тяжкості при вчиненні нетяжкого злочину відносно нього обвинуваченим ОСОБА_9 . Тому суд вважає, розмір відшкодування моральної шкоди потерпілому, яка визначена ним в судовому засіданні в розмірі 50000 /п`ятдесят тисяч/ гривень не обґрунтованим, що дає правові підстави суду для зменшення розміру відшкодування моральної шкоди потерпілому та для часткового задоволення розміру позовних вимог потерпілого ОСОБА_6 в частині відшкодування заподіяної моральної шкоди.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_9 не застосовувався, підстави для обрання запобіжного заходу при ухваленні вироку відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369 - 380 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_9 визнати винним за пред`явленим йому обвинуваченням в скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України та призначити йому покарання в виді 01 /одного/ року 06 /шести/ місяців обмеження волі.

На підставі ст. ст. 75, 76 КК України обвинуваченого ОСОБА_9 від призначеного основного покарання звільнити, встановивши йому строк випробування 01 /один/ рік, зобов`язавши обвинуваченого, у відповідності до вимог п.1 та п.2 ч.1 ст.76 КК України періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, або роботи.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_15 задовольнити частково.

Стягнути на користь потерпілого ОСОБА_15 з обвинуваченого ОСОБА_9 558 /п`ятсот п`ятдесят вісім/ гривень в рахунок відшкодування заподіяної матеріальної шкоди та 30000 /тридцять тисяч/ гривень, в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди, пов`язаної із вчиненням злочину обвинуваченим ОСОБА_9 , а всього 30558 /тридцять тисяч п`ятсот п`ятдесят вісім/ гривень. /а.к.п. 20 21/.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 /тридцяти/ днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1