ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1262/22 Справа № 210/7278/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2022 року м. Дніпро
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 (приймає участь в

режимі відеоконференції),

засудженого ОСОБА_8 (приймає участь в

режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 лютого 2022 року щодо
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України,

якою відмовлено у задоволені подання ДУ Криворізька виправна колонія № 80 про умовно дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИЛА:
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_8 просить ухвалу суду скасувати як незаконну, та постановити нову ухвалу, якою застосувати до нього ст.81 КК України.
Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тим, що він ще 28.10.2020 року набув право на умовно-дострокове звільнення.

Зазначає, що він щиро розкаявся, сприяв розкриттю кримінального правопорушення, під час відбуття покарання постійно залучався до робіт з благоустрою установи та з господарського обслуговування, за що отримував заохочення, не міг бути залученим до оплачуваної роботи через її відсутність або неможливість виконувати таку за станом здоров`я.

Посилається на те, що позов він погоджується сплачувати, однак виконавче провадження до установи виконання покарань не надходило.

Вказує на те, що наявні в нього стягнення є фальсифікацією, оскільки вони були ним отримані під час його перебування в колоніях на окупованих територіях Луганської області, де керівництво цих колоній здійснювало на нього певний тиск.

Стверджує, що в нього є постійне місце проживання, за яким наразі доглядає його племінниця та її син, та з якими він підтримує соціально-корисні зв`язки.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 лютого 2022 року відмовлено у задоволені подання ДУ Криворізька виправна колонія № 80 про умовно дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 .

Відповідно до ухвали суду, яка оскаржується, ОСОБА_8 відбуває покарання за умисний особливо тяжкий злочин, за весь час відбування покарання мав 9 заохочень та 4 стягнення, які погашені у встановленому законом порядку, при цьому наявна значна заборгованість за цивільним позовом та відбутий строк покарання із врахуванням перерахунку строку попереднього ув`язнення ОСОБА_8 не буде гарантувати такої цілі покарання як кара, тобто не буде відповідати засадам призначення покарання, визначеним у ст.ст. 50, 65 КК України, а тому суд дійшов висновку, що клопотання є передчасним.
Заслухавши доповідь судді, засудженого та його захисника, які просили задовольнити вимоги апеляційної скарги засудженого, думку прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню з таких підстав.
Стаття 6 КВК України передбачає, що виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Згідно із ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений добросовісною поведінкою та відношенням до праці довів своє виправлення.
Статтею 81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому основним і вирішальним є не факт відбування визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання виправлення засудженого.
Відповідно до Постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії по суті внесеного подання.
Головною підставою умовно-дострокового звільнення є виправлення особи, а висновок суду про доведеність виправлення засудженого повинен засновуватись на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі.
Розглядаючи подання установи про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_8 , суд повно і всебічно вивчив дані про особу засудженого та дійшов вмотивованого висновку про відмову у застосуванні щодо засудженого умовно-дострокового звільнення від відбуття призначеного покарання, пославшись на те, що засуджений не довів свого виправлення, з чим погоджується колегія суддів.
Застосування положень ст. 81 КК України щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є правом суду.

Так, згідно із характеристикою, засуджений ОСОБА_8 за час його перебування: - з 12.03.2011 року в Свердловській виправній колонії Луганської області № 38 характеризувався посередньо, мав 3 заохочення, стягнень не мав; - з 15.04.2014 року в Алчевській виправній колонії Луганської області № 13 характеризувався посередньо, мав 1 заохочення, стягнень не мав; - з 09.12.2015 року в Свердловській виправній колонії Луганської області № 38 характеризувався негативно, мав 2 заохочення та 4 стягнення; - з 07.02.2019 року в Старобільському слідчому ізоляторі Луганської області характеризувався посередньо, заохочень та стягнень не мав; - з 12.04.2019 року в Дніпровській установі виконання покарань № 4 характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав; - з 04.05.2019 року в ДУ Криворізька виправна колонія № 80 характеризувався посередньо, мав 2 заохочення, стягнень не мав; - з 17.06.2021 року в Дніпровській міжобласній лікарні характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав. Під час перебування в ДУ Криворізька виправна колонія № 80 з 04.08.2021 року характеризується позитивно, має 1 заохочення, стягнень не має. Залучається до праці різноробітником їдальні установи. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою. Бере участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу Правова просвіта, Підготовка до звільнення. Участь у виховних заходах, які проводяться в установі, та у роботі самодіяльних організацій не бере. 30.05.2019 року рішенням комісії установи засудженому було відмовлено у застосуванні ст.82 КК України, у зв`язку з наявністю діючого стягнення, та 05.03.2020 року - відмовлено у застосуванні ст.81 КК України як такому, що лише стає на шлях виправлення. Згідно вироку суду має позов, але виконавчі листи до установи не надходили. 04.11.2021 року проведено підсумкову оцінку ризику вчинення повторного кримінального правопорушення, за результатами якої визначено ступінь рівня ймовірної небезпеки для суспільства як середній.
Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції обґрунтовано зроблено висновок про не доведення засудженим свого виправлення.
Так, за весь період відбування покарання, засуджений мав 4 стягнення, які хоч і є погашеними, однак характеризують його поведінку протягом всього періоду відбування покарання.
Посилання засудженого на те, що стягнення були сфальсифіковані, оскільки вони були ним отримані під час його перебування в колоніях на окупованих територіях Луганської області, де керівництво цих колоній здійснювало на нього певний тиск, є безпідставним, оскільки відповідно до характеристики засуджений ОСОБА_8 за час його перебування в колоніях Луганської області також отримував заохочення.
Крім того, наявність у ОСОБА_8 лише 9 заохочень за весь період відбування покарання, початок якого рахується з 28.04.2010 року, не свідчить про те, що засуджений своєю поведінкою довів своє виправлення.
Посилання засудженого на те, що він ще 28.10.2020 року набув право на умовно-дострокове звільнення, щиро розкаявся, сприяв розкриттю кримінального правопорушення, під час відбуття покарання постійно залучався до робіт з благоустрою установи та з господарського обслуговування, не є підставами для скасування ухвали суду, оскільки виконання засудженим своїх прямих обов`язків має враховуватись у сукупності з усіма іншими обставинами.
Твердження засудженого про те, що в нього є постійне місце проживання, за яким доглядають його рідні, та з якими він підтримує соціально-корисні зв`язки, не може бути підставою для його умовно-дострокового звільнення, оскільки зазначені обставини не визначені положеннями ст.81 КК України.
Доводи апеляційної скарги про те, що він не міг бути залученим до оплачуваної роботи через її відсутність або неможливість виконувати таку за станом здоров`я, а також, що позов він погоджується сплачувати, однак виконавче провадження до установи виконання покарань не надходило, колегія суддів вважає такими, що не є безумовними підставами для його умовно-дострокового звільнення, оскільки мають враховуватись у сукупності з іншими обставинами.
Крім того, строк покарання, який відбув засуджений, є недостатнім для того, щоб впевнитися в тому, що він довів своє виправлення, оскільки до кінця строку відбуття покарання залишається досить тривалий проміжок часу, бо його кінець припадає на 28.08.2023 року.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо необхідності відмови у задоволенні подання адміністрації установи, оскільки відсутні достатні підстави стверджувати, що засуджений ОСОБА_8 протягом строку відбування покарання довів своє виправлення, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги засудженого не знайшли підтвердження під час апеляційного розгляду, тому у задоволенні вимог його апеляційної скарги слід відмовити.
Рішення суду ухвалено згідно з нормами кримінального процесуального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, з наведенням в ухвалі належних і достатніх мотивів і підстав, а тому підстави для його скасування відсутні.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 537, 539 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 лютого 2022 року залишити без задоволення.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 лютого 2022 року щодо засудженого ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4