ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1264/22 Справа № 210/6876/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),
захисника ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 грудня 2021 року про відмову у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_7 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України,-
ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 грудня 2021 року було відмовлено у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_7 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України.

Ухвала суду першої інстанції обгрунтована тим, що ОСОБА_7 засуджений вироком Індустріального районного суду міста Дніпропетровська Дніпропетровської області від 30.09.2015 року за ч. 1 ст. 115 КК України до 9 років позбавлення волі.
Суд першої інстанції вказав, що початок строку відбування покарання 14.06.2015 року, кінець строку - 09.01.2024 року.
Суд першої інстанції зазначив, що за час відбування покарання ОСОБА_7 характеризується негативно, за допущені порушення установленого порядку відбування покарання 3 (три) рази притягувався до дисциплінарної відповідальності, у тому числі 1 (один) раз був поміщений до ДІЗО. Допущені порушення виражалися у самовільному пересуванні, зберіганні заборонених предметів, палінні не в установленому місці, а також засуджений має 1 заохочення.
Суд першої інстанції вказав, що засуджений не виявив бажання бути залученим до праці на виробництві, а також безвідповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи.
Судом першої інстанції був досліджений щоденник індивідуальної роботи із засудженим, та було встановлено, що згідно з оцінки ступеню виправлення станом на 09.12.2021 року засуджений не стає на шлях виправлення.
Суд першої інстанції зробив висновок, що засуджений ОСОБА_7 своєю поведінкою та ставленням до умов та правил режиму утримання не довів свого виправлення, оскільки на даний момент на шлях виправлення лише став.
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив змінити ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 грудня 2021 року та застосувати до нього умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що він відбув 3/4 строку відбування покарання призначеного вироком суду.
Вказує, що бере участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу, правова освіта, а також приймає участь у виховних заходах, які проводяться в установі.
Зазначає, що не залучається до підвищення загальноосвітнього рівня, так як має відповідну освіту.
Вказує, що за весь час відбування покарання характеризується посередньо, має одне заохочення, на профілактичному обліку не перебуває, раніше не судимий, відбув необхідну частину строку покарання.
Зазначає, що за місцем проживання характеризувався позитивно, на обліку у лікаря-нарколога та психіатра не перебував.
Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Статтею 81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому основним і вирішальним є не факт відбування визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання виправлення засудженого.
Відповідно до роз`яснень Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування норм закону України про кримінальну відповідальність, які містяться в постанові Пленуму ВСУ від 26 квітня 2002 року № 2 Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, і для цього дані беруться в їх сукупності.
Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_7 засуджений 30 вересня 2015 року Індустріальним районним судом міста Дніпропетровська Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 115 КК України до 9 років позбавлення волі. Ухвалою Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 лютого 2016 року згідно з ч. 5 ст. 72 КК України зараховано в строк відбування покарання час попереднього увязнення за період з моменту затримання 14 червня 2015 року по день набрання вироком законної сили 19 листопада 2015 року, з розрахунку один день попереднього увязнення за два дні позбавлення волі.
Як вбачається з матеріалів провадження та характеристики за час відбування покарання, засуджений ОСОБА_7 раніше не судимий, в місцях позбавлення волі перебуває з 14 червня 2015 року.
За час утримання в Дніпропетровському слідчому ізоляторі характеризувався негативно, мав 1 стягнення, заохочень не мав.
За час відбування покарання в ДУ Криворізька виправна колонія (№80) характеризується негативно. За допущені порушення установленого порядку відбування покарання 3 (три) рази притягувався до дисциплінарної відповідальності, у тому числі 1 (один) раз був поміщений до ДІЗО. Допущені порушення виражались у самовільному пересуванні, зберіганні заборонених предметів, палінні не в установленому місці. Має 1 (одне) заохочення. До виконання передбачених вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно, через особисту неорганізованість. До праці на виробництві не залучається. Безвідповідально ставиться до виконання робіт із благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні.
Також зазначено, що 14 січня 2021 року засудженого було розглянуто на комісії установи, відповідно до ст. 82 КК України, але у звязку із невідповідністю оцінки ступеню виправлення лише став на шлях виправлення, йому було відмовлено у заміні невідбутої частини покарання більш мяким, а також 22 жовтня 2021 року засудженого було розглянуто на адміністративній комісії, згідно з ст. 81 КК України, але у звязку із невідповідністю оцінки лише став на шлях виправлення, йому було відмовлено у застосуванні умовно-дострокового звільнення.
Відповідно до проведеної проміжної оцінки ризику вчинення повторного кримінального правопорушення, за допомогою підсистеми КАСАНДРА Єдиного реєстру засуджених та осіб взятих під варту, результат ступеня ймовірної небезпеки для суспільства СЕРЕДНІЙ.
Відповідно до наказу МЮУ Про затвердження Порядку формування та ведення Єдиного реєстру засуджених та осіб, узятих під варту № 2023/5 від 26.06.2018 підсистема «КАСАНДРА» забезпечує формування прогнозу вчинення особою повторного кримінального правопорушення, який ґрунтується на використанні машинного навчання та алгоритмів автоматизованих висновків (прогнозів), заснованих на результатах обробки великих структурованих масивів даних. Ступені ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення можуть бути визначені як низький, середній, високий, дуже високий.
Колегія суддів не приймає доводи засудженого, оскільки вказані доводи хоча і характеризують позитивно особу засудженого, проте не вказують на факт його виправлення, оскільки дотримання правил внутрішнього розпорядку є обов`язком засудженого, а наявність одного заохочення за весь період відбуття покарання не може свідчити про виправлення засудженого.
З характеристики на засудженого ОСОБА_7 не вбачається, що він протягом всього періоду відбування покарання своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці бажав довести своє виправлення. З тексту підсистеми КАСАНДРА Єдиного реєстру засуджених та осіб взятих під варту вбачається, що ступінь ймовірної небезпеки для суспільства у ОСОБА_7 визначений як СЕРЕДНІЙ.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та не вбачає підстав для застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, а тому вважає за необхідне відмовити у задоволенні апеляційної скарги засудженого.
Керуючись ст.ст. 407, 419, 539 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 грудня 2021 року про відмову у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_7 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України залишити без задоволення.
Ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 грудня 2021 року про відмову у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_7 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4