Справа №295/4995/22
УХВАЛА
Іменем України

04.10.2022 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

слідчої ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Житомирі клопотання слідчої СВ Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

В С Т А Н О В И В :

Слідча за погодженням із прокурором звернулася із указаним клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у якому послалася на те, що у провадженні СВ Житомирського РУП ГУ НП в Житомирській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000586 від 14.02.2020 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 10.09.2017 близько 16 години ОСОБА_8 , перебуваючи поблизу буд. №5, що по вул. Леха Качинського в м. Житомирі, вийшов із-за керма свого автомобіля марки VW Crafter, д.н.з НОМЕР_1 , тримаючи у правій руці биту, слідом за ним із вищевказаного автомобіля вийшов його батько ОСОБА_5 та у цей час у ОСОБА_8 й ОСОБА_5 раптово виник злочинний умисел, направлений на порушення громадського порядку, пошкодження майна та спричинення тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій злочинний умисел, у вказаний день, час, місці та за вказаних обставин ОСОБА_8 , демонструючи зневажливе ставлення до існуючих норм поведінки та моральності в суспільному житті, правил співжиття та взаємної поваги, грубо порушуючи громадський порядок, вчинив хуліганські дії, зокрема, під час проведення напівкосмічного марафону, присвяченому святкуванню Дня міста Житомира, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, яке поєднане із завданням потерпілій особі тілесних ушкоджень, пошкодження майна, у присутності поліцейських, неповнолітніх дітей та інших громадян підійшов до автомобіля марки VW Passat, д.н.з НОМЕР_2 , без будь-яких пояснень наніс один удар битою, яку тримав у правій руці, по лівому дзеркалу заднього виду та по лівому задньому склу пасажирських дверей вищевказаного автомобіля, в салоні якого знаходилася малолітня дитина, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Не припиняючи свої злочинні дії, до водійський дверей автомобіля марки VW Passat, д.н.з НОМЕР_2 , за кермом якого знаходився потерпілий ОСОБА_10 , підійшов ОСОБА_5 та кулаком правої руки наніс удар в область обличчя зліва ОСОБА_10 .

В результаті злочинних дій ОСОБА_8 малолітньому ОСОБА_9 , 2013 року народження, було заподіяно тілесні ушкодження у вигляді садна на обличчі та в проекції грудинного кінця лівої ключиці, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, та пошкоджено майно ОСОБА_10 , а саме автомобіль марки VW Passat, д.н.з НОМЕР_2 . Крім цього, в результаті злочинних дій ОСОБА_5 потерпілому ОСОБА_10 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді синця на обличчі, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Слідча зазначає, що своїми умисними діями, які виразились в грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, вчиненого групою осіб, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 296 КК України.

За словами слідчої, на даний час встановлено наявність достатніх доказів, що повністю підтверджують вину підозрюваного ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, однак проведеними оперативно-розшуковими заходами встановити місцезнаходження останнього не вдалося.

В ході проведення слідчих дій та розшукових заходів встановлено, що підозрюваний не з`являється за місцем реєстрації та місцем фактичного проживання в м. Житомирі, місцезнаходження останнього на даний час невідоме. При неодноразових візитах за адресою проживання ОСОБА_5 встановлено, що він відсутній за місцем свого проживання. Крім цього, в ході неодноразових телефонних дзвінків на номер телефону, який належить ОСОБА_5 , останній знаходився поза зоною досяжності.

Зі змісту клопотання слідує, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами:

- протоколом прийняття заяви про вчинення злочину від ОСОБА_10 на 2 арк.;

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 на 5 арк.;

- висновком експерта № 1981 на 1 арк.;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_5 на 3 арк.;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_8 на 3 арк.;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_11 на 5 арк.;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_12 на 2 арк.;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_13 на 1 арк.;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_14 на 1 арк.;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_15 на 1 арк.;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_16 на 1 арк.;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_17 на 1 арк.;

- протоколом слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_15 на 6 арк.;

- протоколом слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_17 на 7 арк.;

- протоколом слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_13 на 5 арк.;

- протоколом слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_16 на 6 арк.;

- висновком експерта №2645 на 1 арк.

З метою забезпечення оперативності та швидкості досудового розслідування, а також досягнення дієвості кримінального провадження 12.02.2020 було складено повідомлення про підозру, однак його не було вручено безпосередньо підозрюваному внаслідок не встановлення місцезнаходження останнього, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений КПК України. Зокрема, повідомлення про підозру було вручено сину підозрюваного.

Також на підставі постанови прокурора від 14.02.2020 виділено матеріали кримінального провадження у відношенні ОСОБА_5 , а відносно ОСОБА_8 затверджено обвинувальний акт, який направлено до суду для розгляду по суті.

З метою запобігання спробам ОСОБА_5 переховуватися від органів досудового розслідування, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та/або вчинити інше кримінальне правопорушення, враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення та вагомість наявних доказів вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії нетяжкого злочину, слідча за погодженням із прокурором вважає за доцільне застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримала з підстав, наведених у клопотанні, просила його задовольнити, пославшись на те, що ОСОБА_5 з 2020 року перебував у розшуку, а тому саме тримання під вартою буде найбільш доцільним запобіжним заходом у цьому випадку.

Слідча додала, що ОСОБА_5 не погоджується із підозрою, довгий час перебував в розшуку та за показаннями свідків була отримана інформація щодо можливого перебування його за кордоном, а тому з метою запобігання ризикам, передбаченим п.п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, просить клопотання задовольнити.

Підозрюваний та його захисник заперечували проти задоволення клопотання. Адвокат звертав увагу суду на недоведеність наявності ризиків, на які посилається слідча та прокурор в обґрунтування клопотання. За словами захисника, підозрюваний має стійкі соціальні зв`язки, від органів досудового розслідування не переховувався, потерпілі претензій до ОСОБА_5 не мають, перешкоджати кримінальному провадженню підзахисний наміру не має, оскільки всі необхідні слідчі дії в рамках кримінального провадження проведені. Зважаючи на те, що підозрюваний доглядає за хворою, непрацездатною матір`ю, сам страждає на серцеві хвороби, на переконання сторони захисту, достатнім буде застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

Як зазначив підозрюваний ОСОБА_5 , 02.10.2022 року він дізнався, що перебував у розшуку, хоча неодноразово до цього перетинав кордон України, притягувався до адміністративної відповідальності і жодних питань не виникало. Окремо ОСОБА_5 зауважив, що нікуди не тікав, приїхав на початку лютого доглядати за матір`ю й господарством та сам з`явився до слідчого після одержання інформації про перебування у розшуку.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши клопотання та додані до нього документи, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

За змістом ст.ст. 131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

За змістом статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема, переховуватися від органів досудового розслідування та суду та/або незаконно впливати на свідків.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у інкримінованому вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх обставин підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 КПК України.

Окрім цього, згідно з п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Відповідно до вимог п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

У справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

На переконання слідчого судді, надані стороною обвинувачення докази доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. Питання про те, чи є тримання під вартою обґрунтованим, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися у кожній справі з урахуванням конкретних обставин. Тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи (справа «Лабіта проти Італії», справа «Харченко проти України»).

Згідно з ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Оцінюючи в сукупності всі обставини справи, в тому числі надані докази ймовірного вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, докази існування, зокрема, передбаченого пунктом 1 частини першої статті 177 КПК України ризику, тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків, майновий стан, а також зважаючи на позицію самого підозрюваного відносно запобіжного заходу, який просить обрати щодо нього сторона обвинувачення, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні клопотання слідчої про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, ОСОБА_5 та застосувати до нього запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання із покладенням на останнього ряду обов`язків, передбачених статтею 194 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст. 176-178, 179, 183, 184, 186, 187, 193, 194, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання відмовити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Зобов`язати ОСОБА_5 за кожною вимогою прибувати до слідчих слідчої групи, які здійснюють досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000586, та прокурорів, котрі здійснюють нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва в зазначеному кримінальному провадженні, а також покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки:

1)повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання;

2)не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що в разі не виконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Обов`язки на ОСОБА_5 покладено на строк до 11 листопада 2022 року.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя