Справа № 545/1796/22
Провадження № 1-в/545/531/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.08.2022 року Полтавський районний суд Полтавської області у складі

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Полтавського районного суду Полтавської області заяву про умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Олексієво-Дружківка м. Дружківка, Донецької області, українець, громадянин України, з професійно-технічною освітою,, не одружений, не працював, інвалід 3 групи, зареєстрований АДРЕСА_1 та до засудження мешкав за адресою АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимий,

засуджений: 10.01.2018 року Балаклійським районним судом Харківської області за ст.ст.185 ч.2,15 ч.3-185 ч.3,70 ч.1,71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі,-

встановив:

До Полтавського районного суду Полтавської області надійшла заява про умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_4 , в якій останній посилається на те, що він сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Засуджений клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення подання, посилаючись на те, що засуджений не довів своє виправлення.
Вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення , виходячи з такого.
У відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 152 КВК України підставою звільнення від відбування покарання є умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Згідно з ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Сумлінна поведінка - це не тільки пасивна форма поведінки засудженого під час відбування покарання, яка полягає у стримуванні від порушень режиму, порушень правил внутрішнього розпорядку, вживання алкогольних напоїв, наркотичних засобів, азартних ігор, неухильне додержання загальноприйнятих норм і правил поведінки, а й активна участь у суспільному житті та сумлінне виконання громадських доручень у процесі відбування покарання, підвищення свого загальноосвітнього рівня, прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, тощо.

В п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким № 2 від 26.04.2002 року роз`яснено, що під час розгляду питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, суди в судовому засіданні у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання. Також слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

На думку суду процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним протягом всього часу перебування засудженого в усіх установах виконання покарання.

Згідно з п.2 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Так, ОСОБА_4 засуджений 10.01.2018 року Балаклійським районним судом Харківської області за ст.ст.185 ч.2,15 ч.3-185 ч.3,70 ч.1,71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі.

Відповідно до наданих суду матеріалів по особовій справі ОСОБА_4 відбуває покарання з 24.05.2018 року. Працевлаштований до промислової зони установи. До праці відноситься сумлінно, проявляє розумну ініціативу. Завжди виконує завдання і обов`язки вчасно.
В колективі засуджених адаптувався швидко. Поводить себе шановано в бесідах з представниками адміністрації. На заходи виховного впливу реагує правильно.
Має два стягнення які погашені в встановленому законом порядку, а також два заохочення.
Вирішуючи питання щодо можливості застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від покарання суд виходить з такого.

Як вбачається з матеріалів особової справи, ОСОБА_4 неодноразово судимий за аналогічні злочини, протягом строку відбуття покарання, а саме з 24.05.2018 року, мав два заохочення та два стягнення, що в свою чергу заважає суду надати оцінку поведінці засудженого.

Разом з тим, ця обставина може свідчити лише про позитивні тенденції у поведінці засудженого, проте не дає підстави вважати, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення і до нього може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Вести за таких обставин мову про те, що своїм ставленням до праці засуджений довів своє виправлення не можна, оскільки має місце нестабільне ставлення засудженого до праці.

Крім того, необхідно зазначити про те, що на комісії Темнівської виправної колонії № 100 23.06.2022 року розглядалося питання про застосування умовно-дострокового звільнення, де ОСОБА_4 було відмовлено в застосуванні ст.81 КК України, як такому, що не став на шлях виправлення.

Також, суд зазначає, що ОСОБА_4 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності починаючи з 2010 року за умисні злочини. А тому, на думку суду у разі звільнення його умовно-достроково є висока вірогідність вчинення ним нового злочину.

Отже, суд вважає, що ОСОБА_4 не повністю довів своє виправлення, оскільки характеризується посередньо, за час відбування покарання допустив три порушення, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку про те, що на даний час поведінка засудженого ОСОБА_4 не свідчить про стабільний процес виправлення та перевиховання, а зміни в світогляді останнього не свідчать, що він довів своє виправлення, а тому підстав для задоволення клопотання не має.

Керуючись ст. 81 КК України, суд,-

У Х В А Л И В:
У задоволенні заяви про умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_4 - відмовити.
На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Полтавського апеляційного суду через Полтавський районний суд Полтавської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1