ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 539/1030/20 Номер провадження 11-кп/814/532/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2022 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з секретарем
судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
обвинуваного ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Пирятинського районного суду Полтавської області від 12 березня 2022 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою суду відносно
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки с. Мильці Полтавського р-ну Полтавської обл., проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , освіта середня, не працюючої, раніше судимої:

1. 23.04.2013 Ленінським районним судом Полтавської області за ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України до штрафу в розмірі 850 грн;

2. 12.12.2016 колегією суддів Октябрського районного суду м. Полтави за ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України на строк 6 років і 6 місяців позбавлення волі;

3. 15.05.2020 Лубенським міськрайонним судом Полтавської області за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, на підставі ч. 1 ст. 70, ст. 75 КК України до 3 років позбавлення волі та звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки,

обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2,3 ст.185, ч.2 ст.307 КК України;

та ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

громадянина Грузії,уродженця

міста Тбілісі, Грузія, проживаючого в за адресою:

АДРЕСА_1 ,освіта середня, не одруженого,

не працюючого, раніше судимого:

1.15.05.1995 Білоцерківським міським судом Київської області за ч.2 ст.142, ч.3 ст.215-3, на підставі ст.42 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

2.31.08.2000 Полтавським районним судом Полтавської області за ч.2 ст.183-3 КК України до 3-х років 6 місяців 27 днів позбавлення волі;

3.26.10.2007 Солом`янським районним судом м.Києва за ч.1 ст.309 КК України до 1 року позбавлення волі;

4.09.06.2011 Білоцерківським міським судом Київської області за ч.1 ст.15, ч.2 ст.185 на підставі ст.70 КК України до 4-х років позбавлення волі;

5.18.11.2014 Білоцерківським міським судом Київської області за ч.2 ст.185 на підставі ч.1ст.71 КК України до 4-х років позбавлення волі,звільнений 27.04.2018 у звязку з відбуванням покарання;

6.11.06.2020 Октябрським районним судом м.Полтава за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 1 рік;

обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.307 КК України,

продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 10.05.2022 включно.
Приймаючи рішення місцевий суд урахував: наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, які не зменшились, а саме те, що обвинувачені можуть: переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, тяжкість злочину, дані про осіб обвинувачених, а також неможливість інших більш м`яких запобіжних заходів запобігти встановленим вище ризикам.

З даним рішенням не погодився захисник-адвокат ОСОБА_8 та подав апеляційну скаргу в інтересах ОСОБА_7 та просить скасувати ухвалу Пирятинського районного суду Полтавської області від 12.03.2022 і постановити нову ухвалу, якою обрати обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Свої вимоги захисник ОСОБА_8 мотивує тим, що судовий розгляд було проведено без участі обвинувачених, а суддя не взяв до уваги, що обвинувачений ОСОБА_7 має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де обвинувачений проживав із співмешканкою ОСОБА_9 та трьома неповнолітніми дітьми, але в ухвалі зазначено, що обвинувачений ОСОБА_7 не підтвердив наявність неповнолітніх дітей документально.

Вказує, що підозра ОСОБА_7 у скоєнні злочину , передбаченого ч.2 ст.307 КК України є необгрунтованою, а ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України взагалі відсутні.

Інші учасники дану ухвалу не оскаржували.

Захисник ОСОБА_8 в судове засідання апеляційного суду не з`явився, попередньо надіславши клопотання про проведення судового розгляду без його участі.

Перевіривши матеріали провадження, заслухавши пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 , прокурора ОСОБА_6 , обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів прийшла до наступного.

У відповідності до ч.2 ст.392 КПК України ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, підлягають апеляційному оскарженню в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з ч.5 ст.394 КПК України зазначені вище ухвали суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку обвинуваченим, його захисником, законним представником, прокурором.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 422-1 КПК України апеляційні скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, розглядаються не пізніш як через три дні після їх надходження до суду апеляційної інстанції.

Розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_7 бажає брати участь в судовому розгляді, розгляд апеляційної скарги на ухвалу Пирятинського районного суду Полтавської області від 12.03.2022 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, на підставі ч.4 ст. 422-1 КПК України проводиться за участі сторін кримінального провадження.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Згідно з положеннями ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу, так само як і для його продовження, є зокрема наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином або вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Розглядаючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Враховуючи все вищеперераховане суд встановив, що судом першої інстанції були дотримані зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, а тому, враховуючи конкретні обставини даного кримінального провадження, обставини з якими закон пов`язує можливість, як застосування, так і продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, в тому числі наявність ризиків, які давали суду достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_7 може здійснити дії, передбачені п.1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, підстави для скасування оскаржуваної ухвали відсутні.

Посилання адвоката на те, що наведені прокурором ризики є недоведеними, не можуть бути визнані безумовними підставами для скасування ухвали Пирятинського районного суду Полтавської області від 12.03.2022.

Колегія суддів, дійшла висновку, що суд першої інстанції, приймаючи рішення про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з достатньою повнотою та об`єктивністю дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, дані про його особу та навів мотиви, з яких прийняв оскаржуване судове рішення.

Так, під час апеляційного розгляду встановлено, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2, ст.185 КК України- в таємному викраденні майна (крадіжці) вчиненій повторно;ч.3 ст.185 КК України- в крадіжці, поєднаній із проникненням у інше приміщення, ч.2 ст.307 КК України у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту, а також незаконному збуті наркотичних засобів, за попередньою змовою групою осіб.

Отже, доводи апеляціної скарги про недоведеність існування ризиків, передбачених п.1,3.5 ст.177 КПК , колегія суддів вважає непереконливими.

До того ж, колегія суддів звертає увагу на те, що Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду та інші обставини, на які Європейський суд з прав людини посилався у своїх рішеннях (рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 р., рішення «Летельє проти Франції» від 26.06.1991р.).

Також колегія суддів вважає непереконливими доводи викладені в апеляційній скарзі адвоката ОСОБА_8 , що дані про особу обвинуваченого є такими, що дають всі підстави для застосування запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.

Судом першої інстанції у повній мірі досліджені обставини, за яких до обвинуваченого неможливо застосувати більш м`який запобіжний захід.

З такими висновками погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

Отже, за висновком колегії суддів, приймаючи рішення про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження цього запобіжного заходу, врахував ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення; дані про його особу: неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, у тому числі за злочин, пов`язаний з незаконним обігом наркотичних засобів, неодноразово судимий за скоєння корисливих злочинів проти власності, не працює, не має постійного джерела доходів, був раніше оголошений в розшук, що підтверджує наявність ризиків, передбачених п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України , та прийняв відповідне судове рішення, яке не суперечить вимогам закону та загальним засадам кримінального провадження, у зв`язку з чим не вбачається підстав для задоволення апеляційної скарги.

Приймаючи до уваги відсутність будь-яких порушень норм КПК України з боку суду першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали, колегія суддів не вбачає підстав для зміни чи скасування ухвали слідчого судді.

Керуючись ст.ст.376,405,407,422-1 КПК України, колегія суддів апеляційного суду, -
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а ухвалу Пирятинського районного суду Полтавської області від 12.03.2022 року щодо ОСОБА_7 , без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4