ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 495/2298/21

Номер провадження 1-кп/495/402/2022

07 червня 2022 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючої одноособово судді ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровський кримінальне провадження внесене в ЄРДР № 0000105 від 10 березня 2021 року відносно:

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Білгород-Дністроовський Одеської області ,українця, громадянина України , не одруженого неповнолітніх дітей на утриманні не маючого ,з середнью освітою,працюючого за трудовим договором без офіційного оформлення, раніше судимого:

-9 грудня 2020 року Білгород-Дністровським районним судом Одеської області за ч.1 ст. 185 КК України до 80 годин громадських робіт, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1

обвинуваченого у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України

сторони кримінального провадження:
прокурор Білгород-Дністровської .окружної прокуратури Одеської області- ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 289 КК України, при наступних обставинах:

Згідно вироку Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області у справі № 495/7261/20 від 09.12.2020 року обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення,передбаченого ч.1 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді громадських робіт строком на 80 годин.

Після набрання вироком суду відносно обвинуваченого ОСОБА_3 законної сили уповноваженою особою Білгород-Дністровського районного відділі філії Державної установи "Центр пробації " в Одеській області 11.02. 2021 року обвинуваченому ОСОБА_3 роз`яснено умови відбування покарання у вигляді 80 годин громадських робіт,також він був попереджений,що у разі ухилення від відбування покарання на підставі ч.2 ст. 389 КК України він буде притягнутий до кримінальної відповідальності.Також обвинуваченому ОСОБА_3 було роз`яснено,що увідповідності до ст. 37 КВК України від зобов`язаний :

-додержуватися встановлених відповідно до закону порядку і умов відбування покарання,

-сумлінно ставитися до праці,

-працювати на визначених для них об`єктах і відпрацювати встановлений судом строк громадських робіт,

-з`являтися за викликом до уповноваженого органу з питань пробації,

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання,

-без погодження у повноваженим органом з питань пробації не виїзджати за межі України.

За результатами бесіди у засудженого відібрано письмову підписку. В цей же день обвинуваченому ОСОБА_3 було видано направлення до Білгород-Дністровського КП "Автотранссервіс" вих. №28/5/514/Кр-21,згідно якого він повинен був приступити до виконання громадських робіт з 12.02. 2021 року.Також йому було врученео під підпис виклик з`явитись до відділу пробації 18.02.2021 року.

До Білгород- Дністровського міського відділу з питань пробації 15.02. 2021 року надійшшло від КП " Автотранссервіс" за вх № 334 наказ про залучення до громадських робіт обвинуваченого ОСОБА_3 графік виходу на работу засудженного на лютий місць 2021 року. В той же день від КП " Автотранссервіс" надійшов лист за вх. № 333 згідно якого обвинувачений ОСОБА_3 відмовився виконувати доручену йому роботу,після чого покинув об`єкт,до виконання робіт згідно графіку не приступив.

Також, 15.02. 2021 року засуджений ОСОБА_3 самостійно з`явився до уповноваженого органу з питань пробації та надав письмове пояснення,в якому зазначив що 12.02. 2021 року він прибув на об`єкт,визначений у графіку робіт, йому дали завдання від виконання якого він без поважних причин відмовився. Відбувати покарання в КП " Автотранссервіс" він відмовляється без поважних причин. Під час бесіди обвинувачений ОСОБА_5 був попереджений про відповідальність за ухилення від відбуваненя покарання у виді громадських робіт.Йому було рекомендовано знову звернутись на підприємство для подальшого відбування громадських робіт.

Після цього,18.02.2021 року обвинувачений ОСОБА_3 за викликом з`явився до відділу пробації та повідомив,що на дінний час так і не приступив до відбування робіт,але подумав,усвідомив наслідки своїх дій та вирішив їх все таки відбути.Зобов`зався 19.02.2021 року з`явитися до КП " Автотранссервіс" для подальшого відбування громадських робіт.Також йому було вручено під підпис виклик з`явитись до відділу пробації на 25.02. 2021 року.

Окрім того,24.02.2021 року до відділу пробації від КП " Автотранссервіс" за вх. №402 надійшов лист,згідно якого обвинувачений ОСОБА_3 станом на 22.02. 2021 року до виконання робіт не прступив.Також, 25.02. 2021 року засуджений за викликом до відділу пробації не з`явився.Причини неявки невідомі.

Після цього,26.02.2021 року органом пробації було здійснено перевірку виконання судового рішення особою,засудженою до покарання у виді громадських робіт.На момент перевірки обвинувачений ОСОБА_3 на робочому місці,згідно графіку робіт був відсутній,до відбування робіт не приступив.

Також, 01.03.2021 року до відділу пробації за вх. № 447 від КП " Автотранссервіс" надійшов табель виходу на работу засудженого ОСОБА_3 за лютий 2021 року,згідно якого засуджений ОСОБА_3 у лютому місяці на відбування громадських робіт не виходив (згідно графіку виходу на роботу засудженим до громадських робіт на лютий 2021 року-44 години,відповідно табелю виходу на роботу за лютий 2021 року встановлено,що обвинувачений ОСОБА_3 відпрацював 0 годин).

Окрім того,15.03.2021 року до відділу пробації за вх. № 548 від КП " Автотранссервіс" надійшов табель виходу на роботу засудженого ОСОБА_3 за березень 2021 року,згідно якого засуджений ОСОБА_3 в березні місяці на відбування громадських робіт не виходив (згідно графіку виходу на роботу засудженим до громадських робіт на березень 2021 року-36 годин,відповідно табелю виходу на роботу за березень 2021 року встановлено,що обвинувачений ОСОБА_3 відпрацював 0 годин). Станом на дату внесення відомостей до ЄРДР про вчинення обвинуваченим криімнального правопорушення обвинуваченим відпрацьовано 0 годин).

Таким чином,будучи засудженим до громадських робіт,обвинувачений ОСОБА_3 ухлявся від відбування покарання у виді громадських робіт,згідно ч.3 ст. 40 Кримінально-виконавчого кодексу України ухиленням від відбування покарання у вигляді громадських робіт є невихід бульш двох разів протягом місяця на громадські роботи без поважних причин. Однак,обвинувачений ОСОБА_3 не зважаючи на це,достовірно знаючи та будучи повідомленим про порядок та умови відбування покарання, про те,що його може бути притягнуто до кримінальної відповідальност за вчинення криімнального правопорушення,передбаченого ч.2 ст. 389 КК України після письмового попередження систематично порушував порядок та умови відбування у виді громадських робіт.

Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив вимоги ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України і наслідки обмеження обсягу доказів, визнає недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченого ОСОБА_3 відносно фактичних обставин кримінального правопорушення, оскільки вони ніким не оспорюються, та дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинуваченого.

ОСОБА_6 погодився з тим, щоб судовий розгляд обмежився його допитом, та дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинуваченого. Йому було роз`яснено, що в даному випадку він позбавляється права оспорювати в апеляційному порядку фактичні обставини кримінального правопорушення.

Не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_3 свою провину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України визнав повністю та пояснив суду,що дійсно він був засуджений згідно вироку Білгород-Дністровського міськрайоного суду Одеської області від 09.12.2020 року до 80 годин громадстких робіт. В органі пробації він належним чином був повідомлений про порядок відбування покарання у вигляді громадських робіт та про кримінальну відповідальність за порушення порядку та умов відбування покарання. 12.02.2022 року він прибув для відбування покарання в КП " Автотранссервіс" де йому біло призначені роботи на відкритому повітрі. Осільки це був лютий місяць та дуже холодно, він відмовився від викнання цих робіт так як побоювався за стан свого здоро`я. Інша пропонована робота його також не влаштувала з вищевказаних причин, в з`язку щз чим він не виконав умови засудження до громадських робіт.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення обвинуваченого, суд дійшов висновку про винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінальнного правопорушеньня передбаченого ч.2 ст. 389 КК України. Висновок суду підтверджується, зокрема, поясненнями обвинуваченого, який надав точні пояснення щодо того, як, коли та за яких обставин він вчинив злочин. Суд бере до уваги, що пояснення обвинуваченого не суперечать іншим об`єктивним доказам по справі та дозволяють достовірно встановити обставини скоєння злочину обвинуваченим.

Оцінюючи докази у сукупності, суд визнає винним обвинуваченого ОСОБА_3 у інкримінованого йому кримінальному правопорушенні та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 389 КК України тобто ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт.

Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Стосовно призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд приходить до наступного:

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року ратифікованої законом України від 07.07.1997 №475/97-ВР - кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Суд уважає, що підстави застосування статей 69, 69-1 КК України при призначенні покарання - відсутні.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

За змістом статей 50, 65 КК, особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості кримінального правопорушення.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами. Оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого

Оскільки в судовому засіданні було встановлено обґрунтованість висунутого проти обвинуваченого ОСОБА_3 кримінального обвинувачення, суд вважає необхідним призначити йому покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує суспільну небезпеку та характер вчиненого ним кримінального правопорушення, тяжкість скоєного, а також дані які характеризують особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується негативно , його вік та стан здоров`я , те що він раніше судимий, вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів , його каяття у скоєному.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 є судимою особою, має постійне місце мешкання, негативно характеризується, а також тяжкість вчинених кримінального правопорушення та його ставлення до скоєного, а саме те, що він розкаявся у скоєному та сприяв розкриттю злочину, суд приходить до переконання про можливість призначення обвинуваченому покарання у вигляді арешту.

Крім того, на підставі ч.1 ст. 71 КК України ,шляхом часткового приєднання покарання, призначеного за вироком суду,суд вважає за необхїдне приєднати до міри покарання засудженому невідбуту міру покарання за вироком Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 09.12.2020 року у вигляді 5 діб арешту ( з розрахунку на підставі ч.4 ст. 72 КК України, що одному дню арешту відповідають вісім годин громадських робіт ).

Судові витрати по справі відсутні, цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлений. Речові докази по справі відсутні.

.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_3 не обирався.

Керуючись ст. ст. 100, 349, 368, 370, 373, 374, 376, 392-395 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 389 КК Україн та на підставі санкції вказаних статтєй призначити йому покарання у вигляді 3-х місяців арешту.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України ,шляхом часткового приєднання покарання, призначеного за вироком суду, у вигляді 5 діб арешту приєднати невідбуту міру покарання за вироком Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 09.12.2020 року ( з розрахунку на підставі ч.4 ст. 72 КК України, що одному дню арешта відповідають вісім годин громадських робіт ) та остаточно ОСОБА_3 призначити покарання у вигляді 3 місяців 5 діб арешту.

Міру запобіжного заходу засудженному ОСОБА_3 до набуття вироком законної чинності не обирати , а після набуття вироком законної сили направити в місця відбування покарання через ДП " Ізмаїльський слідчий ізолятор" Одеської області.

Міру покарання засудженому ОСОБА_3 рахувати з моменту затримання.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення, через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області.

Вирок суду у відповідності з вимогами ст. 394 ч. 2 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини 3 ст. 349 КПК України.

Копію вироку негайно видати засудженому та прокурору.

Суддя : ОСОБА_1