У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17.03.2022 Справа №607/3752/22

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , у залі суду у м. Тернополі, розглянувши клопотання прокурора Зборівського відділу Бережанської окружної прокуратури Тернопільської області ОСОБА_3 , про продовження строку тримання під вартою підозрюваного:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, громадянина України, українця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, не депутата, раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.189, ч.2 ст.355 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
Прокурор Зборівського відділу Бережанської окружної прокуратури Тернопільської області ОСОБА_3 , у межах кримінального провадження № 0000236 від 09 вересня 2021 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 189 та ч. 2 ст. 355 КК України, звернувся до слідчого судді із клопотанням про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на шістдесят днів.

Як вбачається з клопотання та доданих до нього матеріалів: у провадженні слідчого управління Головного управління Національної поліції України в Тернопільській області знаходиться кримінальне провадження № 0000236 від 09.09.2021 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 355 КК України.

В рамках даного кримінального провадження, 24.09.2021 в якості особи, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, в порядку, передбаченому ст. 208 КПК України, затримано: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, громадянина України, українця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , офіційно не працевлаштованого, без статусу депутата, раніше не судимого.

В подальшому, 25.09.2021 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України та 12.01.2022 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та нову підозру за ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 355 КК України.

В ході досудового розслідування з`ясовано, що у невстановлений досудовим розслідуванням час у ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 виник єдиний спільний злочинний умисел, спрямований на незаконне вимагання грошових коштів у ОСОБА_9 .

З цією метою, 17 липня 2021 року в після обідній час ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , реалізовуючи їх єдиний спільний прямий умисел, спрямований на незаконне збагачення за рахунок чужого майна, з власного мобільного телефону з абонентським номером НОМЕР_1 зателефонував на мобільний телефон ОСОБА_9 з абонентським номером НОМЕР_2 та домовився про зустріч.

Цього ж дня, до місця проживання ОСОБА_9 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , на автомобілі приїхав ОСОБА_10 , який не будучи обізнаний із злочинним умислом ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , за добровільною згодою ОСОБА_9 підвіз останнього на місце зустрічі із ОСОБА_7 , яке знаходиться на ділянці лісу в с. Іква Кременецького району Тернопільської області.

Перебуваючи на вказаній лісовій ділянці, ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , реалізовуючи їх єдиний спільний прямий умисел, спрямований на незаконне збагачення за рахунок чужого майна, з корисливих мотивів, висловив незаконну вимогу ОСОБА_9 щодо передачі грошових коштів в сумі 3 000 доларів США, погрожуючи при цьому переоформленням належного йому автомобіля на інших людей без його відома або пошкодженням вказаного автомобіля шляхом підпалу.

В подальшому, ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , продовжуючи реалізовувати їх спільний злочинний прямий умисел, спрямований на незаконне вимагання грошових коштів у ОСОБА_9 , з корисливих мотивів, цього ж дня повторно зателефонував до ОСОБА_9 та в ході розмови висловив незаконну вимогу щодо передачі грошових коштів в сумі 2000 доларів США, погодившись організувати зустріч із людьми, яким потрібно передати грошові кошти.

Надалі, 24.07.2021 в обідній час ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , продовжуючи реалізовувати їх спільний злочинний прямий умисел, спрямований на незаконне вимагання грошових коштів у ОСОБА_9 , з корисливих мотивів, зателефонував останньому та домовився про зустріч на ділянці об`їзної дороги що в м. Кременець Тернопільської області, при цьому продовжуючи погрожувати ОСОБА_9 переоформленням належного йому автомобіля, на що останній погодився, усвідомлюючи реальність погроз ОСОБА_7 .

Цього ж дня в обідній час, перебуваючи на ділянці об`їзної дороги що в АДРЕСА_2 , ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , з прямим умислом, тобто усвідомлюючи свої протиправні дії, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, висловив незаконну вимогу ОСОБА_9 щодо передачі грошових коштів в сумі 2000 доларів США, погрожуючи при цьому наступною зустріччю, під час якої останній пожаліє, а ОСОБА_8 після цього замахнувся рукою з наміром нанести удар ОСОБА_9 .

Після того як ОСОБА_9 відмовився надавати грошові кошти, ОСОБА_4 , ОСОБА_7 і ОСОБА_8 залишили місце зустрічі.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, тобто у вимозі передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим, пошкодження і знищення їхнього майна (вимаганні), вчиненій за попередньою змовою групою осіб.

Крім того, у невстановлений досудовим розслідуванням час у ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 виник єдиний злочинний умисел, спрямований на незаконне вимагання грошових коштів у ОСОБА_11 за надумане та неіснуюче боргове зобов`язання.

З цією метою, 17 серпня 2021 року близько 23.00 год. ОСОБА_7 спільно із ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою групою осіб, з прямим умислом, тобто усвідомлюючи свої протиправні дії, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів та з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, перебуваючи поблизу домоволодіння ОСОБА_11 , що за адресою АДРЕСА_3 , достовірно знаючи та усвідомлюючи, що жодних зобов`язань в останнього перед ними немає, висловили незаконну вимогу ОСОБА_11 щодо необхідності виконання неіснуючого цивільно-правового зобов`язання та передачі їм грошових коштів в сумі 60000 гривень до вечора того ж дня, при цьому погрожуючи насильством над ним та його родичами та пошкодженням їхнього майна.

Одразу після цього, ОСОБА_11 , усвідомлюючи реальність погроз ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , побоюючись їх реалізації у випадку невиконання надуманого ними неіснуючого цивільно-правового зобов`язання, погодився на їх незаконні вимоги та того ж дня з власної банківської карти «ПриватБанк» № НОМЕР_3 перерахував 15000 гривень на банківську картку АТ «УніверсалБанк» № НОМЕР_4 , відкриту на ім`я ОСОБА_4 , та 15000 гривень на невстановлену досудовим розслідуванням банківську картку, номер якої вказав йому ОСОБА_7 .

Надалі, ОСОБА_4 спільно із ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою групою осіб, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на вимагання грошових коштів у ОСОБА_11 , 8 вересня 2021 року об 11:52 год., під час зустрічі з потерпілим поблизу домоволодіння останнього, що за адресою: АДРЕСА_3 , повторно висловили незаконну вимогу ОСОБА_11 щодо необхідності виконання неіснуючого цивільно-правового зобов`язання та передачі їм решти грошових коштів в сумі 30000 гривень до вечора того ж дня.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, направлену на вимагання грошових коштів у ОСОБА_11 , 9 вересня 2021 року о 16:08 год. ОСОБА_7 спільно із ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_4 , зустрілися з ОСОБА_11 поблизу домоволодіння останнього, що за адресою: АДРЕСА_3 , де повторно висловили незаконну вимогу ОСОБА_11 щодо необхідності виконання неіснуючого цивільно-правового зобов`язання та передачі їм решти грошових коштів в сумі 30000 гривень до вечора того ж дня.

В подальшому, 10 вересня 2021 року близько 17:41 год. до воріт будинку по місцю проживання ОСОБА_11 , що за адресою: АДРЕСА_3 , на автомобілі марки BMW 740, д.н.з. НОМЕР_5 , приїхав ОСОБА_7 , якому ОСОБА_11 на виконання попередньо висунутої ОСОБА_4 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 незаконної вимоги передав грошові кошти в сумі 2000 гривень, як частину із 60000 гривень, залишивши їх на водійському сидінні автомобіля, за кермом якого перебував ОСОБА_7 .

Надалі, ОСОБА_7 спільно із ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати їх спільний злочинний умисел, направлений на вимагання грошових коштів в потерпілого ОСОБА_11 , 16 вересня 2021 року о 13:03 год. зустрілися із ОСОБА_11 неподалік будинку АДРЕСА_3 , де на виконання попередньо висунутої незаконної вимоги ОСОБА_4 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , отримали від ОСОБА_11 грошові кошти в сумі 3 000 гривень, як частину із 60000 гривень, які останній передав в руки ОСОБА_8 .

Після цього, ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , продовжуючи реалізовувати їх спільний злочинний умисел, направлений на незаконне збагачення шляхом вимагання грошових коштів у потерпілого ОСОБА_11 , 24 вересня 2021 року о 12:05 год. зустрівся із потерпілим ОСОБА_11 поблизу домоволодіння за місцем його проживання, що знаходиться за адресою АДРЕСА_3 , де останній усвідомлюючи реальність погроз ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , побоюючись їх реалізації у випадку невиконання надуманого ними неіснуючого цивільно-правового зобов`язання, передав ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 10000 гривень, як частини сукупної вимоги в сумі 60000 гривень.

Внаслідок своїх протиправних дій, ОСОБА_7 , ОСОБА_4 та ОСОБА_8 заволоділи грошовими коштами потерпілого ОСОБА_11 на загальну суму 45000грн., чим завдали шкоди останньому у вказаному розмірі.

Крім того, у невстановлений досудовим розслідуванням час у ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 виник єдиний злочинний умисел, спрямований на незаконне вимагання грошових коштів у ОСОБА_12 за надумане та неіснуюче боргове зобов`язання.

З цією метою, наприкінці серпня 2021 року (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , з прямим умислом, тобто усвідомлюючи свої протиправні дії, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів та з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, попросив ОСОБА_13 , який не був обізнаний із злочинним умислом ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , з його мобільного телефону з абонентським номером НОМЕР_6 зателефонувати на мобільний телефон ОСОБА_12 з абонентським номером НОМЕР_7 та домовитись про зустріч, на що ОСОБА_13 погодився.

Після цього, наприкінці серпня 2021 року (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено) зустрівшись згідно попередньої домовленості поблизу магазину «У Сірка», що знаходиться в м. Почаєві Кременецького району Тернопільської області із ОСОБА_12 , ОСОБА_7 , перебуваючи в салоні автомобіля BMW Х5 д.н.з. НОМЕР_8 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , реалізовуючи їх єдиний спільний прямий умисел, спрямований на незаконне збагачення за рахунок чужого майна, з корисливих мотивів, достовірно знаючи та усвідомлюючи, що жодних зобов`язань в останнього перед ними не існує, висловив незаконну вимогу ОСОБА_12 щодо необхідності виконання неіснуючого цивільно-правового зобов`язання та передачі їм грошових коштів в сумі 700 доларів США, погрожуючи при цьому насильством над його близькими родичами.

ОСОБА_12 , усвідомлюючи реальність висловлених ОСОБА_7 погроз, побоюючись їх реалізації у випадку невиконання надуманого ним неіснуючого цивільно-правового зобов`язання, погодився на його незаконні вимоги, повідомивши при цьому, що йому потрібно декілька днів для того, щоб знайти таку суму грошових коштів.

В подальшому, ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , продовжуючи реалізовувати їх єдиний спільний прямий умисел, спрямований на незаконне вимагання грошових коштів у ОСОБА_12 , у вересні 2021 року (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено), використовуючи мобільний телефон з абонентським номером НОМЕР_9 зателефонував на мобільний телефон ОСОБА_12 з абонентським номером НОМЕР_7 та в ході телефонної розмови повторно висловив надуману та незаконну вимогу, щодо передачі грошових коштів в сумі 700 доларів США, погрожуючи завершенням «спокійного життя».

Надалі, ОСОБА_7 діючи за попередньою змовою із ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , продовжуючи реалізовувати їх єдиний спільний прямий умисел, спрямований на незаконне вимагання грошових коштів у ОСОБА_12 , з корисливих мотивів в середині вересня 2021 року (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено), домовився про зустріч із ОСОБА_12 у ресторані «Прованс», що знаходиться в м. Почаїв Кременецького району Тернопільської області. Побоюючись реалізації висловлених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 погроз, ОСОБА_12 погодився на зустріч.

У середині вересня 2021 року (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено), перебуваючи у ресторані «Прованс», що знаходиться в м. Почаїв Кременецького району Тернопільської області, ОСОБА_4 спільно із ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою групою осіб, продовжуючи реалізовувати їх єдиний спільний прямий умисел, спрямований на незаконне вимагання грошових коштів у ОСОБА_12 , висловив незаконну вимогу ОСОБА_12 щодо передачі грошових коштів в сумі 700 доларів США, погрожуючи при цьому насильством над його близькими родичами та знищенням його будинку шляхом підпалу.

ОСОБА_12 , усвідомлюючи реальність висловлених ОСОБА_4 погроз, побоюючись їх реалізації у випадку невиконання надуманого ними неіснуючого цивільно-правового зобов`язання, погодився на його незаконні вимоги, повідомивши що йому потрібно тиждень часу для того щоб знайти таку суми грошових коштів.

Надалі, ОСОБА_7 спільно із ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати їх спільний злочинний умисел, направлений на вимагання грошових коштів в потерпілого ОСОБА_12 , 16 вересня 2021 року о 13:03 год. зустрілися із ОСОБА_12 неподалік будинку АДРЕСА_3 , де на виконання попередньо висунутих незаконних вимог ОСОБА_4 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , отримали від ОСОБА_12 грошові кошти в сумі 3000 гривень, як частину із 700 доларів США., які останній передав в руки ОСОБА_8 .

Внаслідок своїх протиправних дій, ОСОБА_7 , ОСОБА_4 та ОСОБА_8 заволоділи грошовими коштами потерпілого ОСОБА_12 на загальну суму 3000грн., чим завдали шкоди останньому у вказаному розмірі.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 189 КК України, тобто у вимогах передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілими та їх близькими родичами, пошкодження і знищення їхнього майна (вимаганнях), вчинених повторно за попередньою змовою групою осіб.

Окрім того, досудовим розслідування встановлено, що в грудні 2020 року (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_14 , на підставі усного договору, позичила ОСОБА_15 грошові кошти в сумі 3000 доларів США, які останній зобов`язувався повернути ОСОБА_14 через два місяці, без уточнення конкретної дати, однак у вказаний термін не повернув.

У невстановлений досудовим розслідуванням час у ОСОБА_4 спільно із ОСОБА_7 та ОСОБА_8 виник єдиний злочинний умисел, спрямований на примушування ОСОБА_15 до виконання свого цивільно-правового зобов`язання перед ОСОБА_14 .

Так, наприкінці серпня 2021 року (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено), ОСОБА_7 спільно із ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою групою осіб, з прямим умислом, спрямованим на примушування ОСОБА_15 до виконання цивільно-правового зобов`язання, приїхали на автомобілі по місцю проживання ОСОБА_15 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , після чого спільно із останнім, поїхали в ресторан «Едельвейс», що знаходиться в м. Збараж Тернопільського району Тернопільської області.

Перебуваючи у вказаному закладі, ОСОБА_4 спільно із ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_8 , продовжуючи реалізовувати їх спільний єдиний прямий умисел, спрямований на примушування ОСОБА_15 до виконання його цивільно-правового зобов`язання, висловили останньому вимогу про повернення ОСОБА_14 грошових коштів в сумі 3000 доларів США, при цьому ОСОБА_7 погрожував насильством над ОСОБА_15 та пошкодженням майна, а саме спаленням ввіреного ОСОБА_15 мікроавтобуса.

Усвідомлюючи реальність зазначених погроз, побоюючись їх реалізації у випадку невиконання цивільно-правового зобов`язання перед ОСОБА_14 , ОСОБА_15 повідомив про те, що на даний час він може повернути ОСОБА_14 лише 1000 доларів США з суми боргу, та зробить це 31 серпня 2021 року при особистій зустрічі із останньою.

Надалі, 31 серпня 2021 року близько 18:00 год., перебуваючи на АЗК «WOG» що знаходиться в м. Тернополі по вул. 15 Квітня, 2А, ОСОБА_15 , на виконання вимоги ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , передав грошові кошти в сумі 1000 доларів США в руки ОСОБА_7 , як частину боргу з 3000 доларів США.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється також у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 355 КК України, тобто примушуванні до виконання цивільно-правового зобов`язання, а саме у вимозі виконати договір з погрозою насильства над потерпілим, пошкодження і знищення його майна, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

25.09.2021 слідчим суддею Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області стосовно підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном 60 днів із визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави в розмірі 90 800 грн.

13.10.2021 ухвалою Тернопільського апеляційного суду скасовано ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 25.09.2021 і винесено нову ухвалу, якою задоволено клопотання, подане слідчим та погоджене прокурором, та застосовано до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 30.10.2021, без визначення альтернативного запобіжного заходу.

23.10.2021 ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду стосовно підозрюваного ОСОБА_4 продовжено строк раніше застосованого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 24.11.2021.

23.11.2021 ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000236 до 4 місяців.

24.11.2021 ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду стосовно підозрюваного ОСОБА_4 продовжено строк раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 22.01.2022.

20.01.2022 ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000236 до 6 місяців.

21.01.2022 ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду стосовно підозрюваного ОСОБА_4 продовжено строк раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 21.03.2022.

Однак завершити досудове розслідування до вказаної дати не представилось неможливим з об`єктивних причин.

Зокрема, 04.03.22 процесуальним керівником, в порядку ст. 290 КПК України, стороні захисту рекомендованою кореспонденцією направлено письмове повідомлення про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування для ознайомлення, а також запит про надання доступу до доказів, які перебувають у володінні сторони захисту.

В подальшому, 07.03.2022 в приміщенні ДУ «Чортківська установа виконання покарань (№26)», прокурором надано доступ до матеріалів досудового розслідування підозрюваним ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та їх захиснику адвокату ОСОБА_16 .

В свою чергу, підозрюваний ОСОБА_4 від ознайомлення із матеріалами досудового розслідування 07.03.2022 відмовився, мотивуючи це тим, що бажає знайомитись із матеріалами досудового розслідування лише у присутності своїх захисників, які перебувають в м. Вінниця та не змогли прибути до нього 07.03.2022 у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану та ускладненням міжобласного транспортного сполучення.

Враховуючи, вказані обставини, з метою сприяння в якнайшвидшому ознайомленні захисниками ОСОБА_4 з матеріалами досудового розслідування, мною всі матеріали кримінального провадження в 6 томах, включно із титульними обкладинками та описами кожного тому, було відскановано за допомогою технічних засобів та сформовано 6 (шість) PDF файлів, що відповідають кількості томів матеріалів кримінального провадження (кожен том окремий PDF файл). Вказані файли за допомогою мережі Інтернет направлено 09.03.2022 на офіційні електронні адреси захисників: ІНФОРМАЦІЯ_2 (адреса електронної пошти адвоката ОСОБА_6 ); ІНФОРМАЦІЯ_3 (адреса електронної пошти адвоката ОСОБА_5 ).

Крім того, вся інформація, яка зберігалася на цифрових та магнітних носіях (які містяться в матеріалах кримінального провадження), на прохання підозрюваного ОСОБА_4 , була скопійована мною на відповідний цифровий носій та готова для передачі його захисникам. У зв`язку із значним об`ємом вказаної інформації (більше 60 гігабайт) вона, з технічних причин, не може бути передана адвокатам за допомогою мережі Інтернет.

Таким чином, процес ознайомлення із матеріалами досудового розслідування ще не завершився, та з врахуванням обставин розвитку подій в Україні в умовах введеного воєнного стану може тривати ще протягом певного тривалого часу. Вказане, на даний час, унеможливлює складання обвинувального акту/реєстру матеріалів досудового розслідування та направлення їх до суду.

Виходячи із змісту ч. 3 ст. 219 КПК України, строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому статтею 290 цього Кодексу, не включається у строки досудового розслідування .

Враховуючи вище викладене, а також, беручи до уваги обсяг матеріалів кримінального провадження, для ознайомлення із якими стороні захисту необхідний певний час, а також враховуючи вимоги ч. 1 ст. 199 КПК України, виникла необхідність в продовженні строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного підозрюваному ОСОБА_17 .

Враховуючи те, що термін дії запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 закінчується, однак підстави з яких було застосовано запобіжний захід продовжують існувати та досудове розслідування даного кримінального провадження ще не завершено, виникла об`єктивна необхідність у продовженні строку запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою.

Так, згідно ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду, вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Причетність ОСОБА_4 до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень, підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, а саме:

- показаннями потерпілого ОСОБА_11 ;

- протоколами пред`явлення потерпілому ОСОБА_11 осіб для впізнання за фотознімками від 15.09.2021;

- показаннями свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_18 ;

- протоколами за результатами проведення НСРД у кримінальному провадженні;

- протоколами за результатами проведення обшуків у кримінальному провадженні;

- протоколами затримання ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_4 від 24.09.2021;

- показаннями потерпілого ОСОБА_9 ;

- протоколами пред`явлення потерпілому ОСОБА_9 осіб для впізнання за фотознімками від 15.09.2021;

- протоколом проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_9 від 29.10.2021;

- показаннями свідка ОСОБА_19 від 05.10.2021;

- протоколом проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_10 від 27.09.2021;

- показаннями свідків ОСОБА_20 , ОСОБА_21 ;

- показаннями потерпілого ОСОБА_15 від 08.11.2021;

- протоколами пред`явлення потерпілому ОСОБА_15 осіб для впізнання за фотознімками від 06.10.2021;

- показаннями свідка ОСОБА_14 ;

- протоколами пред`явлення свідку ОСОБА_14 осіб для впізнання за фотознімками від 29.09.2021;

- показаннями потерпілого ОСОБА_12 ;

- протоколами пред`явлення потерпілому ОСОБА_12 осіб для впізнання за фотознімками від 29.09.2021;

- протоколом проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_12 від 29.10.2021;

- показаннями свідка ОСОБА_13 від 15.11.2021;

- протоколом одночасного допиту між потерпілим ОСОБА_12 та свідком ОСОБА_13 від 10.12.2021;

- протоколами пред`явлення свідку ОСОБА_13 осіб для впізнання за фотознімками від 05.11.2021;

- іншими доказами в їх сукупності.

Таким чином, стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні, на даний час докази, у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок ОСОБА_4 із вчиненням кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 355 КК України та виправдовують необхідність досудового розслідування та судового розгляду цього провадження з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

Під час досудового слідства встановлено наявність ризиків можливого вчинення підозрюваним дій, передбачених п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які з моменту застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу не лише не зменшились, але й збільшились (в умовах ситуації, яка склалась в Україні), продовжують існувати та дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може:

- переховуватися від органу досудового розслідування та в подальшому від суду;

- незаконно впливати на потерпілого, свідків, інших підозрюваних, у цьому ж кримінальному провадженні;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

- вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється.

Ризик того, що ОСОБА_4 може переховуватися від органу досудового розслідування та в подальшому від суду, підтверджується тим, що він підозрюється у вчиненні трьох тяжких злочинів, за які законом передбачено безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років. Тому, є підстави вважати, що знаючи про тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винним у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, з метою уникнення відповідальності за вчинені ним злочини, він може переховуватися від органу досудового розслідування та в подальшому від суду. Зокрема, маючи паспорт громадянина України для виїзду за кордон, в умовах дії угоди про безвізовий режим, укладеної між Україною та країнами Європейського союзу, ОСОБА_4 може безперешкодно виїхати за межі України.

На даний час, не всі території України, а також не всі пункти пропуску через державний кордон України, перебувають під контролем державних органів України, тому можливостей для переховування підозрюваним від органу досудового розслідування та в подальшому від суду стало ще більше.

Ризик можливого незаконного впливу ОСОБА_4 на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні, підтверджується тим, що їх показання мають одне з ключових значень в даному кримінальному провадженні, безпосередньо в суді вони поки не допитані. Злочини, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_4 безпосередньо пов`язані із залякуванням потерпілих, погрозами застосування до них насильства. Так, ОСОБА_4 , володіє інформацією про осіб, які є свідками та потерпілими, їх місця проживання, знає суть показань, які вони надали органу досудового розслідування. Тому, існує ризик, що ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, може безпосередньо або через третіх осіб незаконно впливати на свідків і потерпілих з метою дачі ними неправдивих, неповних показів, відмови від раніше наданих показань або умисного ухилення ними від явки до суду для надання показань, що може негативно вплинути на стан досудового розслідування, судового розгляду та їх результати.

Враховуючи завантаженість правоохоронних органів в умовах воєнного стану, пов`язаною із залученням більшості особового складу територіальних відділень поліції до охорони стратегічних об`єктів, патрулювання вулиць населених пунктів та пунктів пропусків транспортних шляхів, потерпілі в даному кримінальному провадженні можуть бути позбавлені належних способів захисту від можливого тиску з боку підозрюваних.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 23 КПК України про те, що не можуть бути визнанні доказами відомості, що містяться в показаннях, речах та документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, а також ч. 4 ст. 95 КПК України про те, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання і не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, зазначений ризик існує, так як вказані вище свідки, потерпілі, інші підозрювані ще не були допитані в ході судового розгляду даного кримінального провадження та до проведення такого допиту можуть змінити свої показання, які вони надавали слідчому, на користь підозрюваного.

Ризик вчинення підозрюваним ОСОБА_4 інших кримінальних правопорушень підтверджується тим, що він хоча й являється особою раніше не судимою, однак на даний час обґрунтовано підозрюється у вчиненні чотирьох злочинів, три з яких відносяться до тяжких. Вказане свідчить, що незаконна діяльність ОСОБА_4 є систематичною та дає підстави вважати, що перебуваючи на волі ОСОБА_4 може вчинити інші кримінальні правопорушення або продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, у яких він вже підозрюється.

Крім того, як обставину, що характеризує ОСОБА_4 необхідно врахувати той факт, що на розгляді в судах Одеської області перебуває три обвинувальних акти відносно нього. Зокрема:

- 25.04.2016 до Комінтернівського районного суду Одеської області направлено обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000486 від 24.03.2016 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 185 КК України;

- 17.03.2017 до Суворовського районного суду м. Одеси направлено обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0003812 від 01.09.2016 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190 КК України;

- 27.02.2019 до Приморського районного суду м. Одеси направлено обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0004365 від 28.07.2017 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Незважаючи на відсутність кінцевих судових рішень у вказаних кримінальних провадженнях, наявність на розгляді у судах перелічених обвинувальних актів відносно ОСОБА_4 свідчить про те, що він обґрунтовано підозрюється у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень, що у свою чергу негативно характеризує його як особу схильну до вчинення тяжких та особливо тяжких корисливих злочинів проти власності та підвищує його суспільну небезпеку.

Крім того, звертаючись із клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 , стороною обвинувачення, на підставі зібраних матеріалів кримінального провадження, враховано вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 355 КК України, репутацію підозрюваного, тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, а також те, що підозрюваний ОСОБА_4 офіційно не працевлаштований, немає постійного законного джерела доходів та постійного місця проживання на території Тернопільської області.

Вказані обставини, в цілому, свідчать про наявність вищезазначених ризиків та неможливість застосування до підозрюваного ОСОБА_4 , більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних із триманням під вартою.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право не визначати розмір застави щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 355 КК України, пов`язаних із погрозами застосування насильства відносно потерпілих, існують підстави при продовженні строку тримання ОСОБА_4 під вартою, не визначати йому альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

Про неефективність застосування відносно ОСОБА_4 більш м`яких запобіжних заходів, аніж тримання під вартою, свідчить те, що в рамках кримінального провадження № 0004365 від 28.07.2017 за ч. 4 ст. 190 КК України, яке зараз перебуває на розгляді у Суворовському районному суді м. Одеси, до ОСОБА_4 вже застосовувався альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 768400 гривень (ухвалою Суворовського районного суду м. Одеса від 23.10.2019). Вказана застава 29.10.2019 була внесена в інтересах ОСОБА_4 . Однак, це не перешкодило ОСОБА_17 продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, оскільки злочини у вчиненні яких він зараз підозрюється вчинено в 2021 році, тобто в період, коли відносно ОСОБА_4 діяв запобіжний захід у вигляді застави в рамках іншого кримінального провадження.

З врахуванням вищенаведеного, з метою забезпечення належної поведінки підозрюваного ОСОБА_4 та виконання ним процесуальних рішень, запобігання можливим спробам переховування від органу досудового розслідування, незаконного впливу на потерпілих, свідків та інших підозрюваних, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином або вчинення іншого кримінального правопорушення, а також з метою створення необхідних умов для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, просить задовольнити клопотання.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав з підстав, викладених у ньому.

Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні вказав, що у клопотанні сторона обвинувачення зазначає про те, що, підстави для продовження строку тримання під вартою відсутні, оскільки досудове розслідування у кримінальному провадженні завершене, у зв`язку із чим стороною обвинувачення не дотримано вимог ч.3 ст.199 КПК України, у тому числі щодо викладу обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Також, на час звернення із даним клопотанням, досудове розслідування у кримінальному провадженні не відновлювалося, тому клопотання подано поза межами повноважень прокурора. Крім цього, прокурор не звертався до слідчого судді із клопотанням про встановлення строку для ознайомлення із матеріалами досудового розслідування. При цьому, жодних повідомлень про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування не отримували. Просить відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

Захисник ОСОБА_6 у судовому засіданні вказала, що сторона захисту категорично не згодна з даним клопотанням сторони обвинувачення за наступних підстав та просить відмовити повністю.

По-перше, у клопотанні прокурора вказано, що 04.03.2022 досудове розслідування кримінального провадження №0000236 було завершено та повідомлено сторонам про те, що їм надано доступ до матеріалів кримінального провадження з якими вони мають право ознайомитися.

Відповідно до ч.1 ст.290 КПК України визнавши зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний повідомити підозрюваному, його захиснику, законному представнику та захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування.

Тобто, сторона обвинувачення 04.03.2022 визнала факт того, що зібраних під час досудового розслідування доказів достатньо для складання обвинувального акта, тому стороні захисту було повідомлено про завершення досудового розслідування.

Відповідно до ч.3 ст.199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1)виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2)виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Норми КПК України є імперативними нормами та не підлягають розширеному тлумаченню, тому вказівка у ст.199 КПК України на те, що у клопотанні крім інших відомостей має міститися виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою є обов`язковою для виконання прокурором.

Однак, у вказаному клопотанні прокурор суперечить сам собі і в одному із абзаців вказує, що досудове розслідування завершено і сторонам надано матеріали для ознайомлення, а в іншому абзаці вказує, що у нього не вистачає часу для завершення досудового розслідування.

Сторона захисту ще раз привертає увагу суду на той факт, що досудове розслідування було завершено 04.03.2022 та станом на сьогодні воно не було відновлено. Тому посилання сторони обвинувачення на те, що йому потрібен додатковий час, щоб завершити досудове розслідування є безпідставними.

Крім того, прокурор у своєму клопотанні просить продовжити строк запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 на шістдесят діб, що не узгоджується із жодною нормою КПК України.

Відтак, ч.3 ст.197 КПК України передбачено, що строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Якщо брати до уваги те, що строк досудового розслідування кримінального провадження було продовжено до 25.03.2022, а строк ознайомлення з матеріалами кримінального провадження не входить у строки досудового розслідування, то в сторони обвинувачення залишився 21 день строку досудового розслідування. Оскільки, строки зупинилися 04.03.2022 - з дня надання сторонам доступу до матеріалів кримінального провадження (25-4 = 21).

Таким чином граничний строк на який можливо було б продовжити дію запобіжного заходу, за умови якщо б досудове розслідування було відновлено, є 21 день, але ніяк не 60 днів, як того просить прокурор.

По-друге, слід також наголосити на тому, що дане клопотання сторони обвинувачення не відповідає вимогам закону, оскільки відповідно до п. 6 ч. 1 ст.184 КПК України, таке клопотання повинно містити обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів. Тобто, слідчий має обґрунтовано мотивувати, чому він вважає, що більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належної правової поведінки ОСОБА_4 .

Проте у нашому випадку стороною обвинувачення лише зазначено сам факт неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, а про причини такої неможливості можна лише здогадуватися.

Відповідно до змісту ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно із ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Так, по-перше, слід наголосити на тому, що прокурор у даному клопотанні про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 вказує, що на сьогоднішній день не зменшились ризики, а навпаки збільшились, передбачені п. 1,3,4,5 ч. 1 ст.177 КПК України, які являлись підставою для застосування до мого довірителя даного запобіжного заходу, а саме ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду; ризик незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, у цьому ж кримінальному провадженні; ризик перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином; ризик вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_4 .

Згідно із п. 5 ч. 1 ст. 184 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про застосування запобіжного заходу повинно містити виклад обставин, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку про наявність одного або кількох ризиків, зазначених у його клопотанні, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини. Тобто, у клопотанні має бути вказати не лише, які ризики, на його думку, існують, але й викласти обставини, які ці ризики підтверджують і надати докази існування цих обставин.

Однак, жодної із цих вимог кримінального процесуального закону слідчий не дотримався.

Ризик №1. Переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

На обґрунтування зазначеного ризику прокурор у клопотанні про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою посилається на те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років і з огляду на страх перед невідворотно-суворим покаранням, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Проте, дані твердження повністю не узгоджуються з практикою Європейського суду з прав людини. Зокрема, у справах «Летельє проти Франції» (Letelie v. France»), «Томазі проти Франції» («Tomasi v. France»), «Мансур проти Туреччини» («Mansur v. Тигкеу»), «Мамедова проти росії» («Mamedova v. Russia») зазначено, що ймовірність втечі підозрюваного, обвинуваченого та його переховування від правоохоронних органів не може оцінюватися лише на основі покарання, що загрожує даній особі, при цьому слід враховувати й інші релевантні обставини (які ж або можуть підтвердити ймовірність втечі або ж зробити її незначною). Таким чином, вищенаведені припущення прокурора не є належними доводами наявності ризику передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також, слід зазначити, що відповідно до правових позицій Страсбурзького суду, неналежне мотивування рішень про продовження строків тримання під вартою, зокрема, з міркування можливого ухилення підозрюваного, обвинуваченого від правоохоронних органів, є системною проблемою, адже нерідко судді у своїх рішеннях вказують на однакові підстави протягом усього періоду тримання особи під вартою, у той час, коли слід наводити додаткові мотиви при обґрунтуванні потреби збереження такого запобіжного заходу.

На цю обставину ЄСПЛ звернув увагу у рішенні по справі «Ткачов проти України», в якому зауважив, що судове рішення про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою не містило жодної підстави для продовження цього строку. У зв`язку з цим ЄСПЛ не міг оцінити чи продовжували діяти ризики втечі заявника, що існували на момент обрання даного запобіжного заходу і чи подовжували вони виправдовувати позбавлення заявника свободи протягом усього періоду його тримання під вартою, а тому ЄСПЛ дійшов висновку, що підстави продовження строку обвинуваченого під вартою не були відповідними та достатніми.

Оскільки, у клопотанні про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 стороною обвинувачення не було доведено ризику переховування її підзахисного від органу досудового розслідування та суду, а тому можна вважати, що ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України - по відношенню до ОСОБА_4 відсутній.

Ризик №2.Незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні.

У клопотанні про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зазначено, що ОСОБА_4 може незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших підозрюваних. Проте, стороною обвинувачення не надано жодного доказу на підтвердження таких припущень. У клопотанні навіть не конкретизовано, на яких саме потерпілих, свідків та інших підозрюваних і яким чином мій підзахисний ОСОБА_4 може на них впливати.

Також, слідчим не надано жодного документу, який підтверджував би, що ОСОБА_4 вчиняв подібні дії у минулому, показань потерпілих, свідків, даних про особу, підтверджуючих його протиправну поведінку, інформації про кримінальні зв`язки особи тощо.

Таким чином, слідчим не доведено ризику незаконного впливу ОСОБА_4 на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, а тому можна вважати, що ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України - по відношенню до ОСОБА_4 відсутній.

Ризик №3. Вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

На обґрунтування зазначеного ризику у клопотанні зазначено, що відносно ОСОБА_4 в судах Одеської області перебуває три обвинувальних акти, не працює, немає постійного законного заробітку, на утриманні особи не перебувають, без постійного місця проживання на території Тернопільської області, що свідчить про слабку міцність соціальних зв`язків підозрюваного.

Щодо обвинувальних актів, по-перше із трьох зазначених судів, відповідає дійсності лише один факт, про Суворовський районний суд міста Одеси, проте брати його до уваги не можна, оскільки існує презумпція невинуватості, людина вважається нениною поки її вину не буде доведено на підставі вироку, суду соціальних чинників стримуючого характеру, то ОСОБА_4 має сім`ю, а саме батьків: мати - ОСОБА_22 та батька - ОСОБА_23 , які являються пенсіонерами а також малолітню доньку ОСОБА_24 ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка знаходиться на його утриманні.

Крім того, її довіритель має постійне місце проживання разом зі своєю матір`ю ОСОБА_22 , батьком ОСОБА_23 та дружиною. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 07.09.2012 житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 на праві приватної власності належить матері її підзахисного - ОСОБА_22 .

Також слід звернути увагу на те, що ОСОБА_4 має проблеми зі здоров`ям. Відповідно до виписки із медичної карти ОСОБА_4 від 28.02.2019 він хворіє на гострий калькульозний холецистит, реактивний біліарний деструктивний панкреатит, розлитий ферментативний перитоніт, лівосторонній реактивний ексудативний плеврит та іншими медичними довідками, які додаються. Враховуючи ряд хронічних захворювань очевидно, що ОСОБА_4 потребує додаткового медичного догляду, який не може бути забезпечений в умовах тримання під вартою.

Разом з тим ОСОБА_4 має позитивні характеризуючі дані за місцем проживання та за місцем утримання. Згідно характеристики наданої Таїрівською селищною радою, за період проживання показав себе як порядна чуйна людина та доброзичливий сусід, виховує малолітню доньку. До Таїрівської селищної ради скарг на поведінку та правопорушення зі сторони гр. ОСОБА_4 не надходило.

Вищезазначене свідчить, що ОСОБА_4 має міцні соціальні зв`язки та позитивні характеризуючі дані, а тому можна вважати, що він не буде вчиняти інші кримінальні правопорушення чи продовжувати кримінальне правопорушення у якому підозрюється, тому ризик, передбачений п. 5 ч.І ст.177 КПК України - по відношенню до ОСОБА_4 відсутній.

Та саме головне, враховуючи те, що в Україні формують Сили територіальної оборони, які виконуватимуть завдання поза зоною бойових дій, діють волонтерські рухи та громадські організації, які протистоять російській окупації - все свідоме населення нашої держави не залишається осторонь, тому ОСОБА_4 бажає безпосередньо приймати участь, долучитись та надавати допомогу у боротьбі проти російсько агресії про що повідомив прокурора ОСОБА_3 та безпосередньо надав йому відповідне клопотання.

Крім того, що навіть в умовах СІЗО, перебуваючи під вартою ОСОБА_4 , перевів 5 (п`ять) тис. грн. на підтримку збройних Сил України.

Враховуючи вищевикладене, можна констатувати те, що усі перелічені слідчим ризики є тільки припущеннями, і навіть при їх потенційній наявності, вони можуть бути забезпечені із застосуванням до особи іншого запобіжного заходу.

При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Тож, за вищезазначених умов та обставин, внесення даного клопотання прокурора є незаконним та необґрунтованим, а ризики не підтверджені належними та достатніми доказами.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав доводи своїх захисників та просить відмовити у задоволенні клопотання. Вказав, що бажає вступити до територіальної оборони, захищати суверенітет, незалежність, цілісність держави, про що звернувся із відповідною письмовою заявою до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши сторін кримінального провадження, слідчий суддя приходить наступного висновку.

Згідно ч.ч.1,3 ст.197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати: 1) шести місяців - у кримінальному провадженні щодо злочинів невеликої або середньої тяжкості; 2) дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

Відповідно до ч.ч.3,4,5 ст.199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Вивченням особи ОСОБА_4 встановлено, що він зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючий, має на утриманні малолітню дитину, раніше не судимий.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя критично оцінює доводи сторони захисту про відсутність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 189, ч.2 ст.355 КК України.

Так, на думку слідчого судді, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 189, ч.2 ст.355 КК України, що підтверджується наступними матеріалами, зокрема: показаннями потерпілого ОСОБА_11 ; протоколами пред`явлення потерпілому ОСОБА_11 осіб для впізнання за фотознімками від 15.09.2021 року; показаннями свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_18 ; протоколами за результатами проведення НСРД у кримінальному провадженні; протоколами за результатами проведення обшуків у кримінальному провадженні; протоколами затримання ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_4 від 24.09.2021 року; показаннями потерпілого ОСОБА_9 ; протоколами пред`явлення потерпілому ОСОБА_9 осіб для впізнання за фотознімками від 15.09.2021 року; протоколом проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_9 від 29.10.2021 року; показаннями свідка ОСОБА_19 від 05.10.2021 року; протоколом проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_10 від 27.09.2021 року; показаннями свідків ОСОБА_20 , ОСОБА_21 ; показаннями потерпілого ОСОБА_15 від 08.11.2021 року; протоколами пред`явлення потерпілому ОСОБА_15 осіб для впізнання за фотознімками від 06.10.2021 року; показаннями свідка ОСОБА_14 ; протоколами пред`явлення свідку ОСОБА_14 осіб для впізнання за фотознімками від 29.09.2021 року; показаннями потерпілого ОСОБА_12 ; протоколами пред`явлення потерпілому ОСОБА_12 осіб для впізнання за фотознімками від 29.09.2021 року; протоколом проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_12 від 29.10.2021 року; показаннями свідка ОСОБА_13 від 15.11.2021 року; протоколом одночасного допиту між потерпілим ОСОБА_12 та свідком ОСОБА_13 від 10.12.2021 року; протоколами пред`явлення свідку ОСОБА_13 осіб для впізнання за фотознімками від 05.11.2021 року.

Встановлено, що 04.03.2022 року, в порядку ст.290 КПК України, сторонам кримінального провадження направлено повідомлення про завершення досудового розслідування та надано доступ до матеріалів досудового розслідування, що стверджується копією повідомлення від 04.03.2022 року №09/2-222вих22, списком №04.03.2022 року із підписом працівника поштового зв`язку та печаткою "Укрпошти", а також скріншотами про направлення сканованих копій повідомлення на відповідні адреси електронної пошти захисників.

Крім цього, згідно протоколу від 07.03.2022 року, підозрювані ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та їх захисник ОСОБА_25 ознайомились із матеріалами досудового розслідування.

Згідно ч.5 ст.219 КПК України, строк із дня винесення постанови про зупинення кримінального провадження до винесення постанови про відновлення кримінального провадження, а також строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому статтею 290 цього Кодексу, не включається у строки, передбачені цією статтею.

Відповідно до ч.2 ст.283 КПК України, прокурор зобов`язаний у найкоротший строк після повідомлення особі про підозру здійснити одну з таких дій: 1) закрити кримінальне провадження; 2) звернутися до суду з клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності; 3) звернутися до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 28.09.2021 року у справі №758/12538/20 (провадження №51-3811км21), період з моменту повідомлення сторони захисту про завершення досудового розслідування у порядку, визначеному ст. 290 КПК, та відкриття матеріалів провадження для ознайомлення у строки досудового розслідування не включається. Проте факт завершення досудового розслідування має бути належно підтверджений, як і факт повідомлення цієї інформації стороні захисту. Тобто у строк досудового розслідування не включається весь період часу з моменту направлення або безпосереднього вручення такого повідомлення стороні захисту про завершення досудового розслідування до моменту закінчення ознайомлення цієї сторони з матеріалами досудового розслідування.

Таким чином, у зв`язку із повідомленням про відкриття матеріалів кримінального провадження у порядку ст.290 КПК України, строк ознайомлення із якими не включається у строки, передбачені ст.219 КПК України, необхідність проведення процесуальних дій щодо ознайомлення з матеріалами кримінального провадження обґрунтовано перешкоджає завершенню досудового розслідування у кримінальному провадженні до закінчення дії попередньої ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області.

Досудове розслідування у кримінальному провадженні на даний час не закінчено.

Згідно ст. 178 КПК України обставиною, яка враховується при обранні запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, які зобов`язаний слідчий суддя оцінити при постановленні ухвали є, зокрема тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується.

Оцінивши обставини, передбачені ч.1 ст.178 КПК України, з врахуванням особи підозрюваного, соціальних зв`язків підозрюваного, характеру вчинення кримінальних правопорушень, тяжкості покарання, що загрожує особі у випадку визнання підозрюваного винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він підозрюється, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 7 років, слідчий суддя вважає, що ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків, інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Наведене свідчить про те, що заявлені ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшилися та те, що вказані обставини згідно ч.3 ст.199 КПК України, виправдовують подальше тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 , а застосування менш суворих запобіжних заходів не буде достатнім для запобігання вищевказаним ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_4 .

Слідчому судді не було надано жодних доказів, які б свідчили про неможливість тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 за станом його здоров`я.

Враховуючи вищевикладені обставини, слідчий суддя критично оцінює доводи сторони захисту, у яких вона, зокрема, посилається на порушення процесуальних норм при зверненні із клопотанням, відсутність підстав для звернення сторони обвинувачення із даним клопотанням та підстав для продовження строку тримання під вартою підозрюваному, у тому числі на строк, який вказаний у клопотанні.

За таких обставин, слід задовольнити клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 .

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 184, 193, 194, 196, 197, 199, 200, 376 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:
Клопотання прокурора Зборівського відділу Бережанської окружної прокуратури Тернопільської області ОСОБА_3 , про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - продовжити до 00 год. 00 хв. 14 травня 2022 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Зборівського відділу Бережанської окружної прокуратури Тернопільської області ОСОБА_3 .

Копію ухвали направити підозрюваному та його захисникам негайно після її оголошення.

Датою закінчення дії ухвали вважати 00 год. 00 хв. 14 травня 2022 року.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1