Справа №705/1216/22
1-кп/705/848/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 червня 2022 року м. Умань

Уманський міськрайонний суд Черкаської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001456 від 28.12.2021, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу,
ВСТАНОВИВ:
У провадженні Уманського міськрайонного суду Черкаської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.

Відносно обвинуваченого ОСОБА_5 ухвалою слідчого судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 29.12.2021 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який був неодноразово продовжений, наразі до 16.07.2022.

Обвинувачений ОСОБА_5 звернувся до суду з письмовим клопотанням, в якому вказав, що він військовозобов`язаний, підлягає мобілізації та має бажання вступити до лав ЗСУ, щоб стати на захист Батьківщини від російських окупантів.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 підтримав клопотання та просив змінити йому міру запобіжного заходу з утримання під вартою на особисте зобов`язання, оскільки дійсно хоче вступити до лав ЗСУ.

Захисник ОСОБА_6 у судовому засіданні підтримала клопотання свого підзахисного та просила змінити йому міру запобіжного заходу з утримання під вартою на особисте зобов`язання.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечив, вважає його таким, що не підлягає задоволенню, оскільки до цього часу ризики, які були підставою для застосування ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не відпали, він може переховуватися від суду, впливати на свідків, потерпілу. Крім того, стаття 616 КПК України надає право особі, яка перебуває під вартою, звернутися до прокурора з клопотанням про скасування цього запобіжного заходу для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період. Проте, обвинувачений із таким клопотанням звернувся безпосередньо до суду та підстав для зміни запобіжного заходу на теперішній час немає, оскільки ОСОБА_5 обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, яке виключає можливість скасування запобіжного заходу у порядку ст. 616 КПК України.

Потерпіла ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримала думку прокурора.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали справи, суд доходить такого висновку.

Відповідно частин 1-2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу, саме: з`являтися на першу вимогу до суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; не відлучатися з місця проживання без дозволу суду, утримуватися від спілкування зі свідками та іншими особами з приводу обставин вчинення інкримінованого йому злочину; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт /паспорти/ для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству.

Ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Надаючи оцінку можливості обвинуваченим переховуватися від суду або незаконно впливати на інших учасників провадження, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину, може вдатися до відповідних дій.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке законом віднесено до особливо тяжких злочинів та за вчинення яких КК України передбачене покарання у вигляді позбавлення волі до 15 років, що само по собі містить ризики того, що обвинувачений може переховуватися від суду з метою ухилення від відбуття такого суворого покарання у випадку, якщо воно буде призначено.

Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку зі збройною агресією РФ проти України в країні введений воєнний стан.

Щодо наміру обвинуваченого вступити до лав ЗСУ та брати участь у бойових діях, суд критично ставиться до таких тверджень обвинуваченого. У судовому засіданні доказів наявності відповідної освіти або військової підготовки для ЗСУ суду не надано. Не надано підтвердження, що обвинуваченого взагалі візьмуть до ЗСУ при зміні запобіжного заходу, чи звертався він до ЗСУ та отримував від них підтвердження також не вказано. Крім того, суд бере до уваги, що обвинувачений може скористатися запровадженим в Україні воєнним станом з метою переховування від суду.

Також потерпіла з неповнолітньою дитиною почувається ще більш уразливою під час війни, тому існує імовірність вчинення на неї з боку обвинуваченого незаконного впливу.

Суд ураховує, що розгляд кримінального провадження на даний час тільки розпочався, враховує дані про особу обвинуваченого, який обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого злочину.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 616 КПК України у разі введення в Україні або окремих її місцевостях воєнного стану, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації та/або інших держав проти України підозрюваний, обвинувачений, який під час досудового розслідування або судового розгляду тримається під вартою, крім тих, які підозрюються у вчиненні злочинів проти основ національної безпеки України, а також злочинів, передбачених статтями 115, 146-147, 152-156, 186, 187, 189, 255, 2551, 257, 258-262, 305-321, 330, 335-337, 401-414, 426-433, 436, 437-442 Кримінального кодексу України, має право звернутися до прокурора з клопотанням про скасування цього запобіжного заходу для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період. За результатами розгляду клопотання, передбаченого абзацом першим цієї частини, прокурор має право звернутися до слідчого судді або суду, який розглядає кримінальне провадження, з клопотанням про скасування цій особі запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Отже, чинним Кримінальним процесуальним кодексом України передбачена чітка процедура звернення з клопотанням про скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період. Таким чином, до суду з клопотанням в порядку ст. 616 КПК України може звернутися виключно прокурор, за результатом розгляду клопотання обвинуваченого, який тримається під вартою.

Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, тобто, відповідно до ч. 1 ст. 616 КПК України не може бути суб`єктом звернення із вказаним клопотанням.

Також ч. 1 ст. 616 КПК України визначено, що клопотання про скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період повинно містити, зокрема, висновок про придатність особи до несення військової служби в умовах воєнного стану.

На думку суду, з урахуванням запровадженого в Україні воєнного стану, жоден із більш м`яких запобіжних заходів у даних фактичних обставинах не буде ефективним та не зможе забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки обвинуваченого, тому суд не вбачає підстав для можливості застосування інших запобіжних заходів, альтернативних триманню під вартою, як таких, що недостатні для запобігання наявних ризиків та виконання обвинуваченими покладених процесуальних обов`язків.

Суд відмовляє у задоволенні клопотання про зміну запобіжного заходу на особисте зобов`язання, оскільки підстави для зміни запобіжного заходу відсутні через те, що ризики, які передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, продовжують існувати.

Будь-яких даних про відсутність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, для застосування відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, з урахуванням обставин вчинення кримінального правопорушення, не встановлено, а тому існування зазначених ризиків виправдовує подальше застосування запобіжного заходу.

Керуючись ст. 331 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складений та оголошений 05 липня 2022 року.

Суддя ОСОБА_1