У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31.10.2022 Справа №607/15175/22

Провадження № 1-кс/607/4841/2022
м. Тернопіль

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , його захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі клопотання старшого слідчого СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вербів Бережанського району Тернопільської області, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 152, ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

31 жовтня 2022 року старший слідчий СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , за погодженням із прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернулась до слідчого судді із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб щодо підозрюваного ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0001689 від 29 жовтня 2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 152, ч. 4 ст. 185 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що у провадженні СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001689 від 29 жовтня 2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 152, ч. 4 ст. 185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 28.10.2022 р. близько 19:15 год. у ОСОБА_4 , який перебував на території КНП «Тернопільська обласна психоневрологічна лікарня» ТОР, на вул. Тролейбусна, 14 в м. Тернополі, та побачив раніше невідому йому ОСОБА_7 , виник злочинний умисел, спрямований на вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним, анальним, або оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій або будь-якого іншого предмета, без добровільної згоди потерпілої особи (зґвалтування).

Реалізуючи свій злочинний умисел, 28.10.2022 р. близько 19:15 год. ОСОБА_4 , перебуваючи на території КНП «Тернопільська обласна психоневрологічна лікарня» ТОР, на вул. Тролейбусна, 14 в місті Тернополі, підійшов до раніше незнайомої йому ОСОБА_7 , яка йшла йому на зустріч та запропонував їй вступити з ним у статеві зносини, на що остання відмовилась.

Після цього ОСОБА_4 , використовуючи перевагу у фізичній силі, з метою подолання опору, пригнічення волі та зґвалтування потерпілої, словесно примушуючи останню до вступу в статевий зв`язок з ним, повалив її на землю, заліз зверху та застосовував фізичне насильство, яке виразилося в нанесенні неодноразових ударів по руках, здавлюванні шиї та охвачуванні обох рук, після чого почав скидати з неї одяг. Проте довести свій злочинний намір ОСОБА_4 до кінця не зміг, так як ОСОБА_7 , чинивши опір, нанесла йому удари руками по обличчю, спричинивши болісні відчуття, вирвалася від нього та втекла з місця події.

Таким чином ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 152 КК України - незакінчений замах на зґвалтування, тобто вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним, анальним, або оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій або будь-якого іншого предмета, без добровільної згоди потерпілої особи (згвалтування).

Крім цього, Верховною Радою України 24.02.2022 р. прийнято Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» № 2102-ІХ, яким затверджено Указ Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 р. «Про введення воєнного стану в Україні», відповідно до якого в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 р.

В подальшому, Верховною Радою України 15.08.2022 р. прийнято Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні»» № 2212-ІХ, яким затверджено Указ Президента України № 259/2022 від 18.04.2022 р. «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», відповідно до якого в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 23.08.2022 р. строком на 90 діб, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 29.10.2022 р. близько 19 год. 30 хв. внаслідок противоправних дій ОСОБА_4 , які виразились у замаху на зґвалтування ОСОБА_7 , остання втікаючи від нього, залишила на землі на території КНП «Тернопільська обласна психоневрологічна лікарня» ТОР, по вул. Тролейбусна, 14 в місті Тернополі, свою куртку, в якій знаходились грошові кошти та банківська картка «Приватбанк». В цей час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Реалізуючи свій злочинний умисел, 29.10.2022 р. близько 19 год 30 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи на території КНП «Тернопільська обласна психоневрологічна лікарня» ТОР, на вул. Тролейбусна, 14 в місті Тернополі, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає та його дії не будуть помічені сторонніми особами, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та настання суспільно-небезпечних наслідків, маючи на меті обернути на свою користь чуже майно, умисно з корисливих мотивів, таємно викрав із залишеної куртки ОСОБА_7 банківську карту для виплат «Приват Банк» № НОМЕР_1 та грошові кошти у сумі 775 грн., викраденим розпорядився на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_4 обгрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

29 жовтня 2022 р. ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.
29 жовтня 2022 р. ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 152, ч. 4 ст. 185 КК України.

Обґрунтовуючи клопотання, слідчий посилається на обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 152, ч. 4 ст. 185 КК України, та існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що підозрюваний ОСОБА_4 може: переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілу, свідків у цьому ж кримінальному провадженні. З урахуванням викладеного, даних про особу підозрюваного ОСОБА_4 , слідчий вважає, що є підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених ст.177 КПК України, та виконання покладених на підозрюваного ОСОБА_4 процесуальних обов`язків, тому йому необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави з урахуванням вимог п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, оскільки він підозрюється у скоєнні злочину, вчиненого із застосуванням насильства.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, вважаючи мету і підстави застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 обґрунтованими, так як останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 152, ч. 4 ст. 185 КК України. Окрім того зазначив про існування ризиків того, що у випадку незастосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу або застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, останній може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, а також незаконно впливати на потерпілу та свідків у цьому ж кримінальному провадженні. Також повідомив, що ОСОБА_4 було затримано відповідно до ст. 208 КПК України після надання показів потерпілою, з урахуванням яких вдалось встановити особу, яка вчинила дані злочини. Крім того зазначив, що пред`явлення особи для впізнання проводилось без захисника за відсутності підстав для його обов`язкового залучення, оскільки на той час не були відомі факти перебування ОСОБА_4 на лікуванні в психіатричній лікарні, а також застосування до нього примусових заходів медичного характеру. Також повідомив, що на даний час у кримінальному провадженні ще не призначено судово-психіатричну експертизу, у зв`язку з тим, що злочини були вчинені у вихідні дні, однак така експертиза буде призначена та проведена найближчим часом.

Захисник підозрюваного ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечив щодо задоволення клопотання слідчого, зазначивши при цьому про необґрунтованість підозри ОСОБА_4 в інкримінованих йому злочинах, яка ґрунтується лише на показаннях потерпілої, а також недоведеність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. Крім того вказав на незаконність затримання підозрюваного ОСОБА_4 , зазначивши про те, що останній був затриманий всупереч ст. 208 КПК України, адже його затримання відбулось не під час вчинення злочину чи безперервного переслідування злочинця, а також зазначив, що в протоколі затримання не вказано ознак злочину, за яким затримано особу, не конкретизована суб`єктивна сторона кримінального правопорушення, не вказано ознак відмежування знахідки від крадіжки. Окрім того повідомив, що час затримання, вказаний у протоколі, не відповідає фактичному моменту затримання, яке згідно слів його підзахисного відбулось близько 19.00 год. 28 жовтня 2022 р., а повідомлення про підозру станом на час подання скарги не вручено, права затриманого перед затриманням та станом на 19.00 год. 28 жовтня 2022 року не роз`яснені, підозрюваного не було повідомлено про підстави затримання, мали місце безпідставні зволікання із доставкою до органу досудового розслідування та право на захист в момент затримання та на час проведення слідчих дій не забезпечено, доручення центру БВПД датовано лише 29.10.2022 р. З урахуванням вказаних порушень просить визнати затримання ОСОБА_4 незаконним та звільнити його з-під варти. Окрім того захисник підозрюваного ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 заявив клопотання про забезпечення проведення судово-медичного обстеження підозрюваного лікарем психіатром на предмет ознак психічних розладів та осудності, яке просить вирішити під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Водночас зазначив про підставність такого клопотання з огляду на те, що підозрюваний раніше проходив лікування в КУТОР «Буданівська обласна психоневрологічна лікарня», а також до нього були застосовані примусові заходи медичного характеру. Також повідомив про відсутність у нього інформації про те, що під час затримання працівниками поліції ОСОБА_4 останньому були завдані тілесні ушкодження.
Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні повідомив про те, що він потребує лікування у зв`язку із наявним у нього захворюванням.

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши додані до клопотання матеріали, слідчий суддя приходить до таких висновків.

Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу повинно відповідати вимогам ст.370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим та містити, як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи підозрюваного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч.1 ст.177 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до ст.131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що в разі обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний, обвинувачений може ухилитися від слідства або суду, знищити речові докази, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність. При цьому суд повинен врахувати обставини, які вказані в ст. 178 КПК України.

Відповідно до ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, зокрема, слідчий суддя зобов`язаний оцінити, в тому числі вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, розмір майнової шкоди, а також дані, що характеризують особу підозрюваного.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою не може бути застосовано, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Згідно положень ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчим суддею встановлено, що СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001689 від 29 жовтня 2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 152, ч. 4 ст. 185 КК України.

У даному кримінальному провадженні 29 жовтня 2022 р. ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України та повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 152 КК України - незакінчений замах на зґвалтування, тобто вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним, анальним, або оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій або будь-якого іншого предмета, без добровільної згоди потерпілої особи (згвалтування), та ч. 4 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

На думку слідчого судді, наведені в клопотанні обставини та додані до нього документи, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 152, ч. 4 ст. 185 КК України. Зокрема, такими доказами є: витяг з ЄРДР №0001689 від 29.10.2022 р.; протокол прийняття від ОСОБА_7 заяви про кримінальне правопорушення та іншу події від 28.10.2022 р.; протокол прийняття від ОСОБА_7 усної заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 29.10.2022 р.; протокол огляду місця події від 28.10.2022 р.; протокол допиту потерпілої ОСОБА_7 від 29.10.2022 р.; протокол пред`явлення особи для впізнання від 29.10.2022 р.; протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину ОСОБА_4 від 29.10.2022 року; повідомлення про підозру ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 152, ч. 4 ст. 185 КК України від 29.10.2022 р., інші матеріали кримінального провадження в їх сукупності.

Зазначені відомості у сукупності з інформацією, викладеною у дослідженому під час судового засідання повідомленні про підозру, вважаються переконливими для слідчого судді в тому, що відповідне кримінальне правопорушення могло бути вчинено, а надані слідчим до клопотання відомості в достатній мірі вказують на можливість вчинення підозрюваним ОСОБА_4 кримінальних правопорушень.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які наведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах.

Водночас слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (рішення № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року) суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

В свою чергу, підозрюваним не наведено обставин, які б очевидно та беззаперечно вказували на його непричетність до злочину, у вчиненні якого йому повідомлено про підозру, або необґрунтованість повідомленої підозри, а за такого на цій стадії досудового розслідування відсутні підстави вважати, що повідомлення про підозру є вочевидь необґрунтованим.

Таким чином, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 152, ч. 4 ст. 185 КК України, одне з яких, а саме кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, є тяжким злочином та за його вчинення передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

При цьому слідчий суддя вважає, що в повідомленні про підозру ОСОБА_4 та клопотанні про застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою невірно зазначено дату вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення за ознаками ч. 4 ст. 185 КК України, оскільки як вбачається із долучених до клопотання матеріалів, вказане кримінального правопорушення було вчинено «28» жовтня 2022 р., а не «29» жовтня 2022 року.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання підвартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Оцінюючи наявність ризиків, на існування яких посилається сторона обвинувачення, обґрунтовуючи подане щодо ОСОБА_4 клопотання, слідчий суддя виходить із такого.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Оцінивши доводи, наведені у клопотанні слідчий суддя вважає, що сторона обвинувачення у судовому засіданні довела наявність підстав вважати, що існують ризики того, що підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілу та свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Ризиком того, що ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду є те, що він обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 152 КК України, є нетяжким злочином та за його вчинення передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до п`яти років. Крім того кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, є тяжким злочином та за його вчинення передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років. На думку слідчого судді, зазначена обставина, а саме тяжкість передбаченого законом покарання, сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні вказаних ризиків. На переконання слідчого судді, суворість покарання за вчинення злочинів, які інкримінуються ОСОБА_4 , у сукупності із обґрунтованістю повідомленої йому підозри збільшує ризик переховування від органів досудового розслідування чи суду.
Окрім того, оцінюючи можливість впливу на потерпілу та свідків у даному кримінальному провадженні, слідчий суддя також виходить із передбаченої КПК України процедури отримання свідчень від цих осіб, а саме спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4статті 95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на вказаних осіб існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від вказаних осіб та дослідження їх судом.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя доходить висновку про те, що підстави і обставини, які зазначені в клопотанні слідчого, є достатньо обґрунтованими, вони вказують на те, що слідчий та прокурор в повному обсязі довели суду обставини, які виправдовують обмеження права підозрюваного ОСОБА_4 на свободу. За встановлених обставин слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, і що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є необхідним і таким, що забезпечить на даному етапі досудового розслідування виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, що зможе запобігти встановленим ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
При прийнятті рішення слідчий суддя також враховує, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).
З урахуванням викладеного, слідчий суддя приходить до висновку про те, що клопотання слідчого слід задовольнити та необхідно застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 винятковий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. На думку слідчого судді, саме такий запобіжний захід є співмірним з існуючими ризиками, відповідає даним про особу підозрюваного та тяжкості пред`явленої йому підозри, яка на переконання слідчого судді є обґрунтованою, а також застосування зазначеного запобіжного заходу зможе у повній мірі забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та унеможливить настання ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.
Будь-яких доказів того, що стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_4 виключає його утримання під вартою, слідчому судді не надано.
Слідчий суддя враховує, що застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , слідчий суддя своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
У зв`язку з цим, слідчий суддя враховує мотив та спосіб вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, яке вчинене із застосуванням насильства та посягає на статеву недоторканість потерпілої, та приходить до переконання про високий ступінь суспільної небезпеки кримінального правопорушення, наявність реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистості.
Таким чином, в судовому засіданні прокурором доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти встановленим під час розгляду ризикам, оскільки у кримінальному провадженні зібрані докази, які у своїй сукупності вказують на обґрунтованість підозри про вчинення ОСОБА_4 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, наявні обґрунтовані ризики, передбачені пунктами 1, 3 частини 1 статті 177 КПК України. Слідчий суддя вважає, що слідчим та прокурором доведено наявність усіх обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, що свідчить про неможливість запобігання встановленим ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.
На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого, погоджене прокурором, необхідно задовольнити частково і застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування.
За змістом ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею; 4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України; 5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.
Враховуючи те, що ОСОБА_4 підозрюється у скоєнні злочину, вчиненого із застосуванням насильства, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для визначення розміру застави відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України.

Водночас слідчий суддя приходить до переконання про відсутність підстав для задоволеннязаявленого захисником підозрюваного адвокатом ОСОБА_5 клопотання про проведення судово-медичного обстеження підозрюваного лікарем психіатром на предмет ознак психічних розладів та осудності, яке він просить вирішити під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, адже згідно з ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом. Так, вирішення клопотань під час досудового розслідування у кримінальному провадженні, в тому числі клопотання сторони захисту про проведення експертизи, належить до повноважень дізнавача, слідчого або прокурора, а не слідчого судді. При цьому слід зазначити, що у відповідності до п. 3 ч. 2 с. 242 КПК України слідчий або прокурор зобов`язані забезпечити проведення експертизи щодо визначення психічного стану підозрюваного за наявності відомостей, які викликають сумнів що до його осудності, обмеженої осудності. Водночас як було зазначено прокурором у судовому засіданні, з урахуванням встановлених на даний час обставин, зокрема перебування підозрюваного на лікуванні в КУТОР «Буданівська обласна психоневрологічна лікарня» та застосування до нього примусових заходів медичного характеру, судово-психіатрична експертиза у даному кримінальному провадженні буде призначена найближчим часом та її неможливо було провести раніше з об`єктивних причин.

Крім цього, враховуючи доводи захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_5 у судовому засіданні, слідчий суддя вважає, що копію ухвали слід направити до Тернопільської обласної прокуратури для вирішення питання щодо дослідження викладених адвокатом ОСОБА_5 зауважень щодо обставин незаконного затримання ОСОБА_4 .
Керуючись ст.ст.177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 205, 372, 395 КПК України, слідчий суддя,-
ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 про проведення судово-медичного обстеження підозрюваного лікарем психіатром на предмет ознак психічних розладів та осудності відмовити.
Клопотання старшого слідчого СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів задовольнити частково.
Застосувати щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 152, ч. 4 ст. 185 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 23.59 год. 28 грудня 2022 року, без визначення розміру застави, відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Копію ухвали направити до Тернопільської обласної прокуратури для вирішення питання щодо дослідження обставин, викладених захисником підозрюваного ОСОБА_4 - адвокатом ОСОБА_5 щодо обставин незаконного затримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської областіОСОБА_1