Провадження № 1-кп/554/567/2022
У Х В А Л А

26 вересня 2022 року Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1
за участі:
секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у судовому засіданні в залі суду у м. Полтаві кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000540 по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня спеціальна, працюючого в Чеській Республіці, одруженого, має на утриманні одну неповнолітню дитину, судимого

18 грудня 2007 року Київським районним судом м. Харкова за ч. 4 ст. 190 КК України до 5 років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 2 роки

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України,

в с т а н о в и в :

В провадженні Октябрського районного суду м. Полтави перебувають матеріали вищевказаного кримінального провадження.

В судовому засіданні прокурор заявила клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , мотивуючи його тим, що ризики, зазначені в ст. 177 КПК України, які існували як під час досудового розслідування, так і на час обрання обвинуваченому запобіжного заходу, на цей час не зникли та не зменшилися. Посилалася на характер вчиненого злочинного діяння, поведінку та особу обвинуваченого, а також вважала, що наявні всі підстави, що в разі обрання більш м`якого запобіжного заходу, обвинувачений може переховуватися від суду з метою уникнення покарання за вчинене, незаконно впливати на свідків чи потерпілого та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Захисник обвинуваченого заперечував проти задоволення клопотання прокурора та просив змінити відносно ОСОБА_5 запобіжний захід на такий, що не пов`язаний з ізоляцією від суспільства. Клопотання захисника обґрунтоване тим, що ризики незаконно впливати на свідків, потерпілого та інших учасників кримінального провадження, а також вчинити інше кримінальне правопорушення прокурором не доведені та на цей час перестали існувати.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав думку свого захисника.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження та дослідивши матеріали клопотання прокурора, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження, у тому числі запобіжні заходи, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України розгляд клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою здійснюється згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити перелічені вище дії.

При вирішенні питання про обрання (продовження) запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, вказані в ст. 178 КПК України.

Зокрема, необхідно провести оцінку в сукупності всіх обставин, а саме: вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини, ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права в Україні, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Перевіряючи наявність обгрунтованої підозри обвинуваченого в цьому кримінальному провадженні, суд вважає, що сукупність матеріалів судового провадження на данному етапі розгляду кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою, оскільки обгрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що обвинувачений однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити. Отже ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови достатньої їх ймовірності.

Суд вважає, що прокурором в достатній мірі доведено наявність ризику переховування обвинуваченого від суду з метою уникнення покарання за вчинене, враховуючи, що ОСОБА_5 , перебуваючи під зобов`язанням явки до органу досудового розслідування, покинув територію України, у зв`язку з чим тривалий час перебував в міжнародному розшуку та був доставлений в Україну лише в межах екстрадиційного провадження. На думку суду вказаний ризик, який був підставою для обрання запобіжного заходу щодо останнього не зник та продовжує існувати й на цей час, так як сам факт перебування обвинуваченого в умовах ізоляції, на думку суду, не міг змінити його настільки, що зникла суспільна небезпечність вчиненого діяння або змінились обставини, які б виключали можливість повторення вчинення ним аналогічних дій.

При цьому, суд не погоджується з доводами прокурора щодо наявності ризику незаконного впливу на потерпілого, свідків та інших учасників кримінального провадження, оскільки з ними ще не проведено всього комплексу слідчих дій, що може призвести до втрати значної кількості доказової бази в цьому кримінальному провадженні. Суд критично оцінює такі доводи прокурора, зважаючи на час, що минув після вчинення кримінального правопорушення, а також враховуючи, що останній жодним чином не доводить наявності цього ризику та реальних обставин його існування, а лише припускає можливість настання такого ризику.

Так само, на думку суду, прокурором не доведено ризику вчинення ОСОБА_5 іншого кримінального правопорушення. Вказаний ризик прокурор обґрунтовує фактом вчинення обвинуваченим інкримінованого його кримінального правопорушення у загальнонебезпечний спосіб, наслідком чого є загибель людини. Суд зазначає, що ці обставини не можуть свідчити про наявність ймовірності, що останній продовжить свою злочинну діяльність, оскільки жодних доказів, які б підтверджували наявність у ОСОБА_5 намірів чи дій реалізувати вищевказане до клопотання не надано. У зв`язку з чим, на переконання суду, такі доводи є формальними, прокурор не наводить достатніх підтверджень та не надає достатніх доказів, на підставі яких можна однозначно стверджувати про існування цього ризику.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор ; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Під час розгляду клопотання прокурора судом досліджувалась можливість застосування відносно ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначеного ризику, однак в судовому засіданні не встановлено достатніх стримуючих факторів, які б забезпечили належну процесуальну поведінку останнього.

Так, особисте зобов`язання не можливо застосувати у зв`язку з тим, що вказаний запобіжний захід є найменш суворим запобіжним заходом з-поміж інших, передбачених ст. 176 КПК України, та не забезпечить належної поведінки обвинуваченого під час здійснення судового розгляду; особиста порука не може бути застосована, оскільки на адресу суду не надходили письмові звернення осіб, які поручаються за ОСОБА_5 ; заставу неможливо застосувати на підставі п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, оскільки злочин, інкримінований останньому спричинив загибель людини; домашній арешт неможливо застосувати у зв`язку з тим, що ОСОБА_5 підлягає постійному візуальному контролю з метою запобігання ризику переховування від суду.

Аналізуючи наведене, враховуючи, що прокурором в достатній мірі доведені обставини, передбачені ч. 1 ст. 194 КПК України, суд приходить до висновку про задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 .

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 194, 331, 372 КПК України, суд,

у х в а л и в :

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 - задовольнити.

В задоволенні клопотання обвинуваченого та його захисника про зміну запобіжного заходу - відмовити.

Обраний щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжити на строк 60 (шістдесят) днів, тобто до 24 листопада 2022 року.

Копію ухвали вручити учасникам кримінального провадження та направити уповноваженій службовій особі Державної установи «Полтавська установа виконанн покарань (№23)».

Ухвала підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Октябрський районний суд м. Полтави протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено та оголошено о 17 годині 26 вересня 2022 року.

Суддя ОСОБА_6