ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2416/22 Справа № 216/7237/14-к Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000655 від 27 липня 2014 року, за апеляційною скаргою першого заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_5 на вирок Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 червня 2022 року, ухвалений щодо
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,
за участю:
секретаря ОСОБА_7 ,
прокурора ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 , -

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 червня 2022 року ОСОБА_6 визнано винуватими у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки. На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, із покладенням обов`язків визначених ст. 76 КК України. Окрім того, судом вирішено долю речових доказів.
ОСОБА_6 визнано винуватими у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за таких обставин.
Так, 27 липня 2014 року приблизно о 13.00 годині водій ОСОБА_6 , керуючи технічно справним автомобілем «SUBARU LEGASY» реєстраційний номер НОМЕР_1 , з одним пасажиром ОСОБА_9 , яка знаходилася на передньому пасажирському сидінні, рухався по сухому асфальтовому покриттю проїзної частини дороги вул. Пожарьского зі сторони вул. Мерецького в напрямку вул. Піхотинської в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу.
Керуючі автомобілем, водій ОСОБА_6 рухався в населеному пункті зі значним перевищенням швидкості не менш ніж 90,3 км/год., чим грубо порушив п.п. 12.4 і 12.9 б) Правил дорожнього руху України. В процесі руху водій ОСОБА_6 не врахував дорожню обстановку, не обрав безпечну швидкість, яка б дозволила йому контролювати рух автомобілю та безпечно керувати ним, чим грубо порушив правила безпеки дорожнього руху, а саме п.п. 1.5, 2.3 (б,д) і 12.1 Правил дорожнього руху України.
Внаслідок невиконання зазначених правил безпеки дорожнього руху України, дотримання яких є достатньою умовою для запобігання події ДТП, водій ОСОБА_6 втратив контроль над рухом автомобіля та допустив його виїзд за межи лівого краю проїзної частини з послідуючим наїздом передньою частиною на дерево, що росло біля лівого узбіччя поблизу будинку № 3 по вул. Пожарського в місті Кривому Розі.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої травми живота з розривом селезінки, закритої травми шиї з розривом трахеї та закритої внутрішньочерепної травми з крововиливом під оболонки головного мозку, які за ознакою небезпеки для життя відносяться до тяжких тілесних ушкоджень. Від закритої внутрішньочерепної травми з забоєм головного мозку, крововиливом під оболонки головного мозку, що ускладнилася набряком головного мозку, настала смерть ОСОБА_9 . Між порушенням водієм ОСОБА_6 правил безпеки дорожнього руху та наслідками смертю постраждалої ОСОБА_9 є прямий причинний зв`язок.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок скасувати та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки. На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки. Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Обгрунтовуючи заявлені вимоги, прокурор посилається на незаконність вироку суду в частині призначення покарання. Так, прокурор вказує, що суд, в порушення вимог ст. 77 КК України, звільняючи обвинуваченого від призначеного покарання з випробуванням, безпідставно звільнив обвинуваченого від відбування додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, внаслідок чого застосував закон про кримінальну відповідальність, який не підлягає покаранню. Разом з цим, прокурор вказує, що суд, дійшовши висновку про винуватість обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, в мотивувальній частині вироку невірно зазначив частину статті, інкримінованої ОСОБА_6 , внаслідок чого вирок підлягає скасуванню з ухваленням нового в частині призначення покарання.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу, обвинуваченого, який не заперечував проти задоволення скарги, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.
Згідно зі ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Серед завдань кримінального провадження, передбачених у ст. 2 КПК України, міститься вимога про те, щоб до кожного учасника кримінального провадження було застосовано належну правову процедуру.
Вимогами ст. 370 КПК України встановлено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Разом з цим, обвинувальний вирок, ухвалений судом, повинен відповідати положенням ст.ст. 368, 374 КПК України.
Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України, у разі визнання особи винуватою у мотивувальній частині вироку зазначаються зокрема: формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.
З системного аналізу зазначених норм видно, що мотивувальна частина обвинувального вироку має містити, насамперед, формулювання обвинувачення, визнаного доведеним саме судом, з обов`язковим зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків злочину, форми вини і його мотивів. У цій частині вироку викладається весь обсяг обвинувачення, визнаного доведеним, а також обставини, які визначають ступінь винності особи, після цього докази, покладені судом в обґрунтування своїх висновків, та правова кваліфікація дій особи, визначена статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.
Отже, судове рішення у кримінальному провадженні є актом правосуддя, покликаним забезпечити захист гарантованих Конституцією прав і свобод людини, правопорядку та здійснення проголошеного Конституцією принципу верховенства права, повинно бути чітко викладеним та не викликати суперечностей у його розумінні.
Між тим, суд першої інстанції вищенаведених вимог закону не дотримався та, дійшовши висновку про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, у мотивувальній частині вироку, виклавши формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, яке підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, вказав, що його дії відповідають складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, чим допустив істотні суперечності у судовому рішенні та невідповідність висновків суду, викладених у вироку, встановленим фактичним обставинам провадження.
Разом з цим, посилання прокурора на те, що дії ОСОБА_6 судом кваліфіковані правильно, однак суд помилково в мотивувальній частині вироку зазначив не ту частину статті 286 КК України, тому суд апеляційної інстанції повинен уточнити правову кваліфікацію його дій, не відповідають вимогам кримінального процесуального закону, оскільки апеляційний суд фактично виступає останньою інстанцією, яка надає можливість сторонам перевірити правильність встановлення фактичних обставин кримінального провадження судом першої інстанції, і це покладає на апеляційний суд певний обов`язок щодо дослідження й оцінки доказів, але з урахуванням особливостей, передбачених ст. 404 КПК України. При цьому, клопотання про дослідження доказів у провадженні з метою усунення вказаних невідповідностей прокурором заявлено не було.
Отже, під час розгляду кримінального провадження судом першої інстанцій допущено порушення вимог кримінального процесуального закону, яке є істотним, оскільки ставить під сумнів законність і обґрунтованість судового рішення.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.
Відповідно до ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Приймаючи до уваги той факт, що діючим КПК України в перелік істотних порушень кримінального процесуального закону, передбачених ст. 412 КПК України, та підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції не входять зазначені порушення, й враховуючи те, що апеляційний суд позбавлений можливості перевірити доводи скарги прокурора в повному обсязі, колегія суддів вважає за необхідне, керуючись ст. 9 КПК України, де вказано, що у випадках, коли положення КПК України не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені зокрема п.п. 2, 10 ч. 1 ст. 7 КПК України, скасувати вирок та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
При новому розгляді справи суду необхідно усунути зазначені вище порушення кримінального процесуального закону, всебічно, повно та об`єктивно дослідити всі обставини провадження, ретельно перевірити доводи, викладені в апеляційній скарзі прокурора, й прийняти законне і обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам закону.
Колегія суддів звертає увагу й на те, що у випадку ухвалення обвинувального вироку щодо ОСОБА_6 , суду слід належним чином врахувати положення ст.ст. 50, 65, 75, 77 КК України й призначити покарання, яке буде відповідати ступеню тяжкості вчиненого та особі обвинуваченого.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 412 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу першого заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_5 задовольнити частково.
Вирок Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 червня 2022 року, ухвалений щодо ОСОБА_6 скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4