Справа № 353/204/22
Провадження № 11-сс/4808/89/22
Категорія ст. 183 КПК України
Слідчий суддя у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач Повзло
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2022 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду

в складі суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 23 березня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 ,
за участю прокурора ОСОБА_8 ,
підозрюваного ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді клопотання слідчого - задоволено, застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, до 20.05.2022 року включно, без визначення розміру застави. Тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 постановлено здійснювати в Івано-Франківській УВП №12. Задовольняючи клопотання слідчого про застосовування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 суд дійшов до висновку, що прокурором в судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України щодо можливості підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування або суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення. Суд врахував, що взяття під варту є винятковим запобіжним заходом, але вважає, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, не відповідає характеру вчиненого кримінального правопорушення та особу підозрюваного.
При вирішенні клопотання, слідчим суддею врахувалась тяжкість кримінального правопорушення, яке інкримінується підозрюваному та міра покарання, яка йому загрожує у разі доведення вини, також підвищена суспільна небезпечність інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення і дані про особу підозрюваного підтверджують існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України та дають можливість зробити висновок, що виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може забезпечити уникненню цих ризиків та забезпечити процесуальну поведінку підозрюваного.
Захисник ОСОБА_6 в апеляційній скарзі просить ухвалу слідчого судді Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 23 березня 2022 року скасувати, постановити нову, якою обрати щодо ОСОБА_7 запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі.

Сторона захисту вважає, що в даному конкретному випадку обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також невизначення розміру застави є необґрунтованим. Стверджує, що: 1) клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді гримання під вартою на підставі якого обрано запобіжний захід ОСОБА_7 подано з порушенням вимог п. 6 ч.1 ст. 184 КПК України в частині обґрунтування неможливості запобігання ризику або ризикам зазначеним у клопотанні шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів; 2) слідчий суддя в порушення вимог п.1 ч.1 ст. 194 КПК України не встановив наявність обґрунтованої підозри саме за ч.3 ст. 307 КК України, надані матеріали клопотання жодним чином не підтверджують факт придбання, перевезення з метою збуту та зберіганні з цією метою особливо небезпечної психотропної речовини в особливо великих розмірах як зазначено в повідомленні про підозру ОСОБА_7 ; 3) підозрюваний в ході судового розгляду клопотання не заперечив факт зберігання психотропної речовини, натомість повністю заперечив той факт, що мав умисел на збут наркотичних засобів, в матеріалах кримінального провадження відсутні докази протилежного; 4) звертає увагу суду на те, що підозрюваний ОСОБА_7 є особою молодого віку, з міцними соціальними зв`язками, одружений, має постійне місце проживання у м. Івано-Франківську, працював до затримання не офіційно, раніше не судимий; 5) вказує на те, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про те, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Під час апеляційного розгляду:

- підозрюваний ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_6 просили задовольнити апеляційну скаргу, з мотивів викладених у ній, застосувати більш м`який запобіжний захід;
- прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали клопотання, обговоривши доводи й мотиви апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Суд апеляційної інстанції згідно з вимогами ч. 1 ст. 404 КПК України переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Сторона захисту в апеляційній скарзі заперечує наявність підстав для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вказує на необхідність застосування щодо ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком слідчого судді про необхідність застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, з наступних підстав.

Відповідно до ст. ст. 131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Суд апеляційної інстанції враховує приписи ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини відносно обмеження права на свободу і особисту недоторканість.

За змістом ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

На думку суду апеляційної інстанції, задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 , слідчий суддя правильно послався на обґрунтованість підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

22 березня 2022 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, - незаконному придбанні, перевезенні з метою збуту та зберіганні з цією ж метою особливо небезпечної психотропної речовини, в особливо великих розмірах (а.п. 34-35).
Санкція ч. 3 ст. 307 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна, відповідно таке кримінальне правопорушення згідно з ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів.
Факти та інформація, яка вбачається з сукупності зібраних у кримінальному провадженні доказів у їх взаємозв`язку, - з витягу з ЄРДР (а.п. 4), протоколу затримання особи від 21 березня 2022 року (а.п. 19-22). протоколу допиту підозрюваного ОСОБА_7 від 21 березня 2022 року (а.п. 24-25), протоколу огляду місця події від 21 березня 2022 року (а.п. 10-14), висновком експерта № СЕ-19/109-22/2426-НЗПРАП від 22 березня 2022 року та інших, після їх дослідження та оцінки щодо пред`явленої підозри, є достатніми для висновку про те, що ОСОБА_7 міг вчинити таке правопорушення.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що слідчий суддя досліджує обставини злочину лише щодо пред`явленої підозри, після повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, досудове розслідування ще триває, встановлюються нові фактичні дані, перевіряються обставини.

Суд апеляційної інстанції вважає, що сукупність відомостей, які були встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, давали підстави слідчому судді дійти висновку, що в даному випадку мають місце ризики передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, на які посилається орган досудового розслідування, а саме те, що ОСОБА_7 може:

-переховуватися від органів досудового розслідування та суду, усвідомлюючи

про неминучість покарання за вчинення кримінального правопорушення у виді позбавлення волі, оскільки ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який відповідно до ч.3 ст.307 ККУ передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна;

-незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, перешкоджати

кримінальному провадженню іншим чином з метою уникнення від кримінальної відповідальності шляхом здійснення підозрюваним ОСОБА_7 погроз, підкупу, умовляння свідків, схилення їх до дачі неправдивих показань.

При цьому, суд апеляційної інстанції враховує, що ризик в свою чергу не є визначеною подією, а по суті представляє ймовірність отримання несприятливих для досудового розслідування подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Висновок про наявність вказаних ризиків, слідчим суддею зроблено в результаті аналізу сукупності даних про подію кримінального правопорушення, відомостей, що характеризують особу підозрюваного, його поведінку під час досудового розслідування, інших обставин по кримінальному провадженню, оцінки доводів прокурора.

Як підтверджує суть та зміст оскарженого рішення слідчим суддею враховано вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_7 зазначеного вище злочину, тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим, характеризуючі особу підозрюваного дані, відомі на час розгляду клопотання, про його вік, сімейний стан, міцність соціальних зв`язків, наявність постійного місця проживання.

На даний час стороною обвинувачення доведено, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти відповідним ризикам, та, що у разі відмови у задоволенні клопотання про застосування такого запобіжного заходу, застосуванні більш м`якого запобіжного заходу, існує значна ймовірність того, що підозрюваний ОСОБА_7 порушуватиме покладені на нього процесуальні обов`язки.

Безпідставними суд апеляційної інстанції вважає посилання сторони захисту на те, що слідчий суддя не вмотивував належним чином позицію щодо неможливості застосування до ОСОБА_7 інших запобіжних заходів, оскільки в ухвала містить переконливі мотиви, з яких слідчий суддя дійшов висновку про неможливість застосування до підозрюваного таких запобіжних заходів.
Враховуючи наведене вище, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню виникненню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, відповідно до вимог кримінального процесуального закону, слідчий суддя правильно задовольнив клопотання.

Суд апеляційної інстанції враховує, що при вирішенні питання про необхідність тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 необхідно враховувати наявність конкретного суспільного інтересу, який превалює над принципом поваги до свободи особистості з метою забезпечення конституційних засад спрямованих на захист найвищих соціальних цінностей в Україні, а саме прав людини та основоположних свобод та здоров`я людини, яка визнається в Україні найвищою соціальною цінністю згідно до ст. 3 Конституції України.

Суд апеляційної інстанції вважає, що слідчий суддя, вирішуючи питання про можливість визначення розміру застави як альтернативного запобіжного заходу у даному кримінальному провадженні щодо кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, в повній мірі врахував підстави та обставини, передбачені статтями 177, 178, 182 КПК України, та дійшов до правильного висновку - не визначати заставу у відповідному розмірі при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 , навівши достатнє обґрунтування прийнятого рішення.

За таких обставин, ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст. ст. 12, 131-132, 176-178, 182, 183, 194, 376, 404, 407, 419, 422 КПК України, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисникаОСОБА_6 , що діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 23 березня 2022 року про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4