Справа № 446/1387/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.09.2022 м.Кам`янка-Бузька

Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

секретаря судових засідань- ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м Кам`янка-Бузька матеріали кримінального провадження № 0000078 від 02.09.2022 року про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, тимчасово не працюючого, уродженця с. Малі Нагірці Кам`янка-Бузького району, Львівської області, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого, не депутата,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, -

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

в с т а н о в и в :
ОСОБА_3 будучи батьком ОСОБА_5 , 14.01.2009 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , грубо порушуючи вимоги ст. 51 Конституції України, глави 15 Сімейного кодексу України, ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з якими батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття та забезпечувати інтереси дітей, достовірно знаючи, що згідно із судовим наказом виданим 04.07.2019 Яворівським районним судом Львівської області, справа №460/2895/19, на підставі якого старшим державним виконавцем Кам`янка-Бузького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області 11.07.2019 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №59533116, він зобов`язаний сплачувати аліменти на користь законного представника неповнолітніх потерпілих ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на утримання дітей: доньки - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та доньки - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 06.06.2019, ОСОБА_3 з 06.06.2019 по 01.09.2022, маючи змогу отримувати стабільний заробіток та сплачувати аліменти, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ухилення від сплати аліментів, умисно, злісно ухилився від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей ОСОБА_5 , 14.01.2009 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , так як будучи працездатним і попередженим державним виконавцем про кримінальну відповідальність за злісне ухилення від сплати аліментів, документів, які б свідчили про неможливість працевлаштування чи погіршення стану здоров`я у виконавчу службу не пред`являв, в центрі зайнятості як шукаючий роботу не реєструвався та не реагував на законні попередження державного виконавця за період часу з 06.06.2019 по 01.09.2022 допустив заборгованість зі сплати аліментів на суму 143 230 гривень 51 копійка (сто сорок три тисячі двісті тридцять гривень 51 копійка), що сукупно перевищує суму виплат за три місяці відповідних платежів.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 164 КК України злісне ухилення від сплати аліментів встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у скоєнні інкримінованого кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 164КК України, при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав повністю та пояснив, що дійсно, що він аліменти не сплачував, так як не мав постійного місця праці, зобов`язався в подальшому сплачувати аліменти на утримання дітей.

Прокурор у судовому засіданні заявила клопотання, в якому просила суд не досліджувати докази щодо тих обставин, які не оспорюються, оскільки обвинувачений винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю.

Законний представник потерпілих ОСОБА_7 будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася, подала заяву в якій розгляд кримінального провадження просила проводити за її відсутності, щодо призначення міри покарання поклалася на розсуд суду.

Судом з`ясовано, що обвинувачений у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, при обставинах, викладених у обвинувальному акті, правильно розуміє зміст фактичних обставин пред`явленого йому обвинувачення, сумнівів у добровільності його позиції немає. Прокурор в свою чергу також не оспорював фактичні обставини, при яких вчинено кримінальне правопорушення, сумнівів у добровільності такої позиції учасників судового провадження в суду немає.

В судовому засіданні учасники судового провадження не заперечили проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, сторонам було роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, тому суд за даних обставин визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин вчинення кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються.

Висновок суду щодо доведеності винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому проступку ґрунтується на даних у судовому засіданні показаннях самого обвинуваченого яким суд надає віри, оскільки такі є послідовними, логічними, не містять суперечностей, і тому не викликають у суду сумніву щодо їх правдивості, а також на досліджених матеріалах кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.
З урахуванням викладеного, суд відповідно до загальних засад кримінального судочинства, а саме: верховенства права, законності, рівності перед законом та судом, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін тощо, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання обов`язків, в тому числі і щодо збирання, подання та оцінки доказів, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, робить висновок, що за результатами даного судового розгляду вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України - злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини, доведена в повному обсязі.

При призначенні покарання обвинуваченому суд, згідно з вимогами статей 65-67 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінальних правопорушень і після вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженим. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, у відповідності до ст. 66 КК України є щире каяття.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого у відповідності до ст. 67 КК України є вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах.

Суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком, вчиненим умисно, особу винного, який раніше не судимий, не працюючий, на обліках в наркологічному і психоневрологічному диспансерах не перебуває, згідно наданої характеристики за місцем проживання характеризується задовільно, скарг від мешканців та сусідів щодо нього не поступало, а тому виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_8 слід обрати покарання достатнє і необхідне для його виправлення та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень у виді громадських робіт в межах санкції ч. 1 ст. 164 КК України, що є достатнім для виправлення та перевиховання, запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень, що відповідає особі та є достатнім для досягнення передбачених ч. 2 ст.50 КК України цілей покарання.

Крім того, судом ураховано позицію прокурора, висловлену в судових дебатах, щодо можливого призначення обвинуваченому покарання у виді громадських робіт .

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Речові докази та процесуальні витрати у справі відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Керуючись ст.368-371,373-375 КПК України, суд,-

ухвалив :
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України та призначити йому покарання у виді 120 (ста двадцяти ) годин громадських робіт.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляції через Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області.

Вирок виготовлено в одному примірнику в нарадчій кімнаті.

Суддя ОСОБА_1