УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2022 року

м. Київ

справа № 761/32959/18

провадження № 51-2884ск22

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_2,

суддів ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_1 на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 31 серпня 2020 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 22 грудня 2021 року,

встановив:

Вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 31 серпня 2020 року ОСОБА_1 засуджено до покарання: за ч. 1 ст. 307 КК України - у виді позбавлення волі на строк 4 роки; за ч. 2 ст. 307 КК України - у виді позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією усього особистого майна. На підставі ст. 70 цього Кодексу за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_1 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі

на строк 6 років з конфіскацією усього особистого майна.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 22 грудня 2021 року зазначений вирок місцевого суду змінено в частині призначеного ОСОБА_1 покарання. Визначено ОСОБА_1 покарання: за ч. 1 ст. 307 КК України - у виді позбавлення волі

на строк 2 роки; за ч. 2 ст. 307 КК України із застосуванням положень ст. 69 цього Кодексу - у виді позбавлення волі на строк 5 років з конфіскацією всього майна,

що належить йому на праві власності. На підставі ст. 70 цього Кодексу за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_1 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі

на строк 5 років з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві власності. В решті вирок залишено без змін.

Зі змісту касаційної скарги убачається, що захисник не погоджується

з вищевказаними судовими рішеннями та порушує питання про поновлення строку

на їх касаційне оскарження.

Перевіривши матеріали провадження за касаційною скаргою, суд дійшов висновку, що скаргу необхідно повернути особі, яка її подала, з огляду на таке.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 426 КПК України касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Правило дотримання тримісячного строку має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи органи влади та інших зацікавлених осіб перебувати

у стані невизначеності.

Як убачається з матеріалів провадження за касаційною скаргою, оскаржувану ухвалу апеляційного суду було проголошено 22 грудня 2021 року, тоді як з касаційною скаргою захисник звернувся до суду лише 22 вересня 2022 року, тобто поза межами строку на касаційне оскарження, що ним не заперечується з огляду на його прохання

про поновлення вказаного строку.

Частиною 1 ст. 117 КПК України передбачено, що строк виконання процесуальних дій поновлюється лише в тому випадку, якщо причини його пропуску є поважними.

Виходячи із системного аналізу норм процесуального закону, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи є об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.

В обґрунтування поважності пропуску строку на касаційне оскарження захисник ОСОБА_5 зазначає, що копія ухвали Київського апеляційного суду від 22 грудня

2021 року на момент подання касаційної скарги стороні захисту направлена не була. Також, адвокат вказує на те, що отримати копію даного судового рішення

не видалося можливим з міркувань безпеки, у зв`язку із повномасштабним вторгненням Російської Федерації на територію України.

Однак, колегія суддів касаційного суду вважає, що наведені аргументи не можна визнати поважними причинами пропуску строку на касаційне оскарження, оскільки незрозуміло як вони перешкодили адвокату ОСОБА_5, який був присутній в судовому засіданні під час проголошення оскаржуваної ухвали, тобто знав про її постановлення та зміст вказаного судового рішення, звернутись з касаційною скаргою до суду

у визначений процесуальним законом тримісячний строк.

До того ж з огляду на положення ч. 2 ст. 426 КПК України початок перебігу строку

на касаційне оскарження для захисника, рахується з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції та з отриманням копії ухвали апеляційного суду жодним чином не пов`язується.

Зважаючи на наведене, а також враховуючи те, що жодних об`єктивних причин пропуску строку, які б касаційний суд міг визнати поважними, у поданій касаційній скарзі захисником не наведено, підстав для поновлення строку на касаційне оскарження вказаних судових рішень колегія суддів не вбачає.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК України касаційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку касаційного оскарження і суд касаційної інстанції

за заявою особи, яка її подала, не знайшов підстав для його поновлення.

Враховуючи наведене, керуючись ч. 3 ст. 429 КПК України, Верховний Суд

постановив:

Відмовити захиснику ОСОБА_5 у задоволенні його клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження вироку Шевченківського районного суду м. Києва

від 31 серпня 2020 року та ухвали Київського апеляційного суду від 22 грудня

2021 року щодо засудженого ОСОБА_1 .

Повернути захиснику захиснику ОСОБА_5 його касаційну скаргу на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 31 серпня 2020 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 22 грудня 2021 року щодо засудженого

ОСОБА_1 з усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4