Справа № 306/142/19
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.07.2022 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого) ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , засудженого ОСОБА_6 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Ужгороді матеріали провадження 11-кп/4806/250/22 за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Свалявського районного суду Закарпатської області від 29.03.2022
Цією ухвалою задоволено клопотання провідного фахівця Мукачівського РВ №2 філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області за погодженням з начальником Мукачівського РВ №2 філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області, та щодо:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 ,скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлено його для відбування покарання призначеного вироком Свалявського районного суду Закарпатської області від 25.11.2019 у виді позбавлення волі на строк 03 (три) роки.
Строк відбування покарання ОСОБА_6 постановлено рахувати з дня його затримання, а саме з 29.03.2022.
Як вбачається з ухвали, подання обґрунтоване тим, засуджений не з`являвся до уповноваженого органу з питань пробації для реєстрації у встановлені дні, не виконував покладені на нього судом обов`язки, протягом іспитового строку зарекомендував себе негативно, незважаючи на письмові попередження та роз`яснення наслідків ухилення від виконання покладених на нього судом обов`язків, зник з постійного місця проживання, у зв`язку з чим був оголошений у розшук. З урахуванням вищевикладеного фахівець центру пробації просив скасувати звільнення від відбування покарання з випробуванням відносно ОСОБА_6 .
Задовольняючи подання органу пробації, рішення суд обґрунтував тим, що обставини справи в їх сукупності свідчать про небажання ОСОБА_6 стати на шлях виправлення, про його ухилення від виконання покладених судом на нього обов`язків, у зв`язку з чим він підлягає направленню для відбування призначеного йому покарання за вироком суду
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 посилаючись на неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить ухвалу суду 29.03.2022 скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні подання органу пробації. Вказує на те, що він не з`явився на реєстрацію до

-2-

органу пробації через наявність поважних причин. Він дійсно проживав та був зареєстрований у м.Сваляві, де у нього був обов`язок з`являтися на реєстрацію до органу пробації, однак через конфлікт з власником житла він вимушений був виїхати до м.Києва. У зв`язку з цими обставинами він неодноразово звертався до начальника Свалявського КВІ з проханням змінити йому місце куди він має з`являтись на реєстрацію на м.Київ, відповідне питання він порушував і у КВІ м.Києва, однак всі вони були проігноровані. Просить також врахувати, що через наявність у нього діагнозу ВІЛ та гепатиту Ц він перебуває на обліку в клініці ДУ «Інститут епідеміології та інфекційних хвороб ім. Л.В. Громашевського НАМН України», яка знаходиться у м.Києві, де він також проходить відповідне лікування. Однак, судом це також залишено без уваги. Окрім іншого, зазначає, що має складну життєву долю, потерпав від насильства та у ранньому віці втратив матір, яка покінчила життя самогубством, що спровокувало у нього вади психічного здоров`я. Звертає увагу, що він неодноразово проходив лікування у психіатричній лікарні. Також, він виявляв бажання проходити службу в ЗСУ, однак йому було відмовлено. За наявності у нього серйозних проблем зі здоров`ям, перебування його в антисанітарних умовах місць позбавлення волі може призвести до непоправних наслідків.
Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого ОСОБА_6 , який підтримав доводи поданої ним апеляційної скарги, думку прокурора про законність та обґрунтованість судового рішення, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Відповідно до приписів ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Згідно з положеннями ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Частиною 3 статті 539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, розглядається протягом десяти днів з дня його надходження до суду суддею одноособово згідно з правилами судового розгляду, передбаченими ст.ст.318-380 КПК України, з урахуванням положень цього розділу.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції під час розгляду подання органу пробації вказаних вище вимог закону дотримався.

Як вбачається з ухвали суду першої інстанції та матеріалів провадження, вироком Свалявського районного суду Закарпатської області від 25.11.2019, ОСОБА_6 було засуджено за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 03(три) роки та на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 02 (два) роки, з покладенням обов`язків, передбачених п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України, а саме, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи чи навчання.

26.12.2019 вирок суду набрав законної сили і був звернутий до виконання, направлений начальнику Свалявського РВ філії ДУ «Центр пробації» та прийнятий до виконання.

14.01.2020 ОСОБА_6 був ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання, окрім того, в цей же день у відношенні засудженого були встановлені дні явки для реєстрації перший понеділок кожного місяця.

Згідно з листком реєстрації ОСОБА_6 без поважних причин 17 (сімнадцять) разів не з`явився на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації, чим порушив умови звільнення від відбування покарання.

-3-

Зокрема, ОСОБА_6 без поважних причин не з`явився на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації 06.04., 04.05., 01.06., 06.07.2020.

31.07.2020 ОСОБА_6 було попереджено про те, що у разі подальшого невиконання покладених на нього судом обов`язків або систематичного вчинення правопорушень, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, до суду можуть бути направлені матеріали про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного судом покарання.

Однак, ОСОБА_6 03.08.2020, 07.09.2020, 05.10.2020, 02.11.2020, 07.12.2020, 04.01.2021, 01.02.2021, 01.03.2021, 05.04.2021, 05.05.2021, 07.06.2021,05.07.2021 та 02.08.2021, знову, без поважних причин, не з`являвся на реєстрацію до органу пробації.

Колегія суддів критично відноситься до тверджень ОСОБА_6 щодо поважності невиконання обов`язків реєстрації в органах пробації в період з квітня 2020 по серпень 2021 року, оскільки повідомлені ним причини неявки, належним чином перевірялись органом пробації та не знайшли свого підтвердження .

У тому числі, орган пробації перевіряв факт проживання ОСОБА_6 за іншою адресою, однак, відповідна інформація не знайшла свого підтвердження (лист Печерського РВ філії ДУ «Центр пробації» в м.Києві та Київській області та Голосіївського РВ філії ДУ «Центр пробації» в м. Києві та Київській області).

Факт перебування ОСОБА_6 на обліку в клініці ДУ «Інститут епідеміології та інфекційних хвороб ім.Л.В.Громашевського НАМН України» не звільняє його від обов`язку виконувати покладені на нього вироком суду обов`язки. Разом з тим, матеріали особової справи не місять доказів про повідомлення ОСОБА_6 орган пробації про не можливість явки на реєстрацію з цих підстав.

Згідно вимог ч.2 ст.78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Відповідно до ч.3 ст.164 КВК України засуджені звільнені від відбування покарання з випробуванням зобов`язані: виконувати обов`язки, які покладені на них судом; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; з`являтися за викликом до зазначеного органу.

Згідно ч.1 ст.166 КВК України, якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України «Про пробацію», а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

Частиною 2 статті 166 КВК України встановлено, що подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання вноситься до суду після застосування уповноваженим органом з питань пробації до засудженого письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

При цьому, частиною 3 зазначеної норми закону передбачено, що у разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його

-4-

небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації застосовує до нього письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

Враховуючи те, що ОСОБА_6 під його особистий підпис був повідомлений про необхідність з`являтися на реєстрацію до органу з питань пробації у визначені дати, був повідомлений про можливі наслідки невиконання даного обов`язку, та йому були відомі наслідки невиконання покладених на нього судом обов`язків, однак, незважаючи на застосоване до нього письмові попередження, останній без поважних причин не виконував обов`язок з`являтися на реєстрацію до органу з питань пробації, тому апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ОСОБА_6 мав реальні можливості виконувати покладені на нього обов`язки, а факти неодноразового ігнорування покладених обов`язків свідчать про небажання засудженого стати на шлях виправлення.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що матеріали справи не містять належних доказів, які б підтверджували поважність неявок ОСОБА_6 до органу пробації для реєстрації.

Також апеляційний суд враховує і те, що засуджений ОСОБА_6 неодноразово не з`являвся на розгляд справи в суді першої інстанції, в наслідок чого до останнього застосовувались приводи, та він двічі оголошувався в розшук, а саме: 20.10.2021 та 14.03.2022. Наведені обставини беззаперечно свідчать про небажання ОСОБА_6 ставати на шлях виправлення, його ігнорування будь-яких правил співжиття та норм закону.

З огляду на всі вищенаведені обставини в їх сукупності, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність задоволення подання про направлення засудженого ОСОБА_6 для відбування покарання, оскільки дані про його поведінку та особу вказують на те, що він на шлях виправлення не став, та звільнення його від відбування покарання з випробуванням не відповідає завданням кримінального провадження, оскільки обставини, встановлені під час апеляційного розгляду свідчать про те, що його виправлення є неможливим без ізоляції від суспільства.
Доводи апеляційної скарги засудженого ОСОБА_6 висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що судом при вирішенні подання були допущені порушення вимог кримінального та кримінального процесуального закону, які би призвели до неправильного його вирішення.

У зв`язку з викладеним, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність достатніх підстав для задоволення клопотання органу пробації та вважає, що доводи, викладені в апеляційній скарзі засудженого, не є переконливими та правильність вищезазначених висновків суду першої інстанції не спростовують.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, передбачених ст.412 КПК України, які би тягнули за собою безумовне скасування чи зміну судового рішення, у кримінальному провадженні не встановлено, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

При прийнятті рішення колегія суддів враховує вимоги ст.26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; ст.404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що саме за клопотанням учасників процесу сторони обвинувачення чи захисту (прокурора, потерпілого, обвинуваченого чи його захисника) апеляційний суд визначає необхідність дослідження тих чи інших доказів для з`ясування фактичних обставин справи; що засудженим та його захисником не надано будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду й будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу не заявлялось.

-5-

Керуючись ст.ст.404,405,407,419,537,539 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Свалявського районного суду Закарпатської області від 29.03.2022 щодо нього, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: