Справа № 456/352/21
Провадження № 1-кп/456/126/2022
ВИРОК

іменем України

26 серпня 2022 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря: ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрию кримінальне провадження №0000301 від 29.12.2020 стосовно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, непрацюючого, із середньою освітою, раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

за участю сторін та інших учасників кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_4 ,

захисника: ОСОБА_5 ,

обвинуваченого: ОСОБА_3 ,

встановив:

ОСОБА_3 , 28.12.2020, близько 17:30 години, перебував у магазині «Продукти», що знаходиться за адресою: село Подорожнє Стрийського району Львівської області, де між ним та ОСОБА_6 , виник словесний конфлікт на ґрунті неприязних відносин, у ході якого ОСОБА_3 , маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 , підійшов до останнього та умисно наніс йому декілька разів кулаками в область голови. Внаслідок умисних протиправних дій ОСОБА_3 , причинив потерпілому ОСОБА_6 , тілесні ушкодження у вигляді садна спинки носа та лобної ділянки голови справа, які згідно з висновком судово-медичної експертизи є легким тілесним ушкодженням з короткочасним розладом здоров`я.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_3 , вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 125 КК України умисне спричинення легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров?я.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , свою вину визнав, не заперечив вказані обставини викладені в обвинувальному акті та вказав, що фактично потерпілий спровокував його дії, просив суворо не карати, кається у вчиненому, позовні вимоги в частині матеріальної шкоди визнав повністю, в частині заподіяної моральної шкоди просив задоволити частково в розмірі 3000 грн..

Зважаючи на визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_3 , суд вважає, що факт скоєння правопорушення та винність обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України також підтверджується наступними доказами, які суд, керуючись законом, оцінює з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Так, згідно витягу з ЄРДР дослідженого в судовому засіданні, вбачається, що підставою внесення даних до ЄРДР була заява потерпілого.
З рапорту про прийняття повідомлення про вчинення кримінального правопорушення дослідженого в судовому засіданні вбачається, що лікарем Стрийської ЦРЛ повідомлено про повторне звернення потерпілого за медичною допомогою
З заяви про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_6 вбачається, що обвинуваченим спричинено потерпілому тілесні ушкодження.

З протоколу огляду місця події від 25.12.2020 з фото таблицями, дослідженого в судовому засіданні вбачається, що місцем вчинення правопорушення є магазин «Продукти» в с.Подорожнє та відповідно до повідомлення ПП ОСОБА_7 під час конфлікту робота магазину не припинялася.
З висновку СМЕ №267 дослідженого в судовому засіданні, вбачається, що при проведенні судово-медичної експертизи у ОСОБА_6 виявлено садна спинки носа та лобної ділянки голови справа і є легким тілесним ушкодженням з короткочасним розладом здоров`я

З протоколу слідчого експерименту за участі потерпілого ОСОБА_6 , з фото таблицею, дослідженого в судовому засіданні вбачається, в якому місці і за яких обставин було вчинене кримінальне правопорушення.
Надані стороною обвинувачення і досліджені безпосередньо в суді докази взаємопов`язані і в сукупності підтверджують всі обставини, що підлягають доказуванню, ними встановлено подію злочину, винуватість обвинуваченого та інші обставини зазначені у ст.91 КПК України, та вони зібрані у порядку, встановленому ст. 93 КПК України, жодних обставин, передбачених ст. 87 КПК України, з якими закон пов`язує недопустимість доказів як таких, що отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, судом не встановлено, у зв`язку з чим підстави для визнання цих доказів недопустимими відсутні.
Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінально-процесуальним законодавством.
Зазначені докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі та сумніву у своїй належності та допустимості, не викликають.
За змістом ст.8 Конституції України, в державі визначено принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу, а закони та інші нормативно-правові акти, приймаються на основі Конституції і повинні відповідати її змісту.
Згідно зі ст.62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку та встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. При цьому не можна покладати на обвинуваченого доведення своєї невинуватості, а всі сумніви щодо доведеності вини особи мають тлумачитись на користь останньої. Визнання особи винуватою у вчиненні злочину може мати місце лише за доведеності її вини. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а також доказах одержаних незаконним шляхом.
У відповідності дост.17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість даної особи .
Розглядаючи кримінальне провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_3 ,, суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для здійснення сторонами наданих їм прав та свобод у наданні доказів, їх дослідженні та доведеності їх переконливості перед судом, в межах пред`явленого обвинувачення безпосередньо дослідив докази у справі та перевірив усі обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Отже, беручи до уваги сукупність досліджених у суді доказів, суд дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_3 , у вчиненні інкримінованого йому злочину.
За таких обставин, проаналізувавши та оцінивши об`єктивно досліджені у судовому засіданні, відповідно до вимог ст.ст.85, 94 КПК України, вказані вище всі докази, надані сторонами кримінального провадження, в їх сукупності, враховуючи їх логічність, послідовність та узгодженість між собою, суд повно та всебічно з`ясував та встановив під час судового розгляду обставини вчинення кримінального правопорушення та приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України в судовому засіданні доведена повністю.

Оцінюючи докази у їх сукупності, суд вважає, що факт умисного спричинення легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров?я та винність обвинуваченого у вчиненні злочинних дій доведені повністю.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 , слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 125 КК України, оскільки він вчинив умисне спричинення тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров?я.

Відповідно до ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен в повній мірі враховувати ступінь суспільної небезпечності скоєного злочину, дані про особу обвинуваченого, а також ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно з положеннями ст. 66 КК України, суд не встановлено.

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого відповідно до положень ст.67 КК України, не встановлено.

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, спосіб вчинення злочину, обстановку вчинення злочину, особу обвинуваченого та стан його поведінки, у вчиненому розкаявся, раніше не судимий, позитивну характеристику за місцем проживання, вважає, що покарання обвинуваченому слід обрати в межах санкцій статті, за якою кваліфіковано кримінальне правопорушення.

Підстав для застосування вимог ст.69 КК України судом не встановлено.

Розглядаючи цивільний позов потерпілого про відшкодування матеріальної шкоди, суд вважає, що в цій частині позов підлягає задоволенню у повному обсязі, оскільки факт спричинення такої шкоди потерпілому підтверджено в судовому засіданні належними та допустимими доказами.
Зважаючи на наведене слід стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 1742,37 (одна тисяча сімсот сорок дві грн. 37 коп.) грн. завданої матеріальної шкоди.

Розглядаючи цивільний позов потерпілого в частині відшкодування моральної шкоди, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України - моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини.

За змістом ст. 23 ЦК України - особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Моральна шкода відшкодовується незалежно від матеріальної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Згідно з ч. 3 цієї статті розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також із врахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушення нормальних життєвих зв`язків, порушення стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Потерпілим ОСОБА_6 , у позові зазначено, що після вчинення даного злочину йому була завдана моральна шкода, яка полягала у душевних стражданнях, моральних переживаннях, у порушенні нормальних життєвих зв?язків, які позначили негативні зміни у його житті, викликали негативні переживання та спогади, насторогу, тривогу, психологічного дискомфорту, тимчасову відірваність від активного соціального життя, знижений настрій, порушення сну, неприємні сновидіння, емоційну напругу, почуття образи, обурення, приниження гідності. Наслідки події, що стались, потягли за собою потерпілому нераціональне витрачання часу (на звернення в поліцію, перебування на лікуванні в медичному закладі).

При визначенні розміру моральної шкоди, завданої потерпілому діями обвинуваченого суд враховує характер правопорушення, глибину душевних страждань, які зазнав потерпілий, вказані судом вище, ступінь вини обвинуваченого, наслідки від дій обвинуваченого. При визначенні розміру моральної шкоди суд виходить з принципів розумності і справедливості та вважає, що цивільний позов потерпілого в цій частині необхідно задовольнити частково.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди в даному випадку суд керується засадами розумності, виваженості та справедливості і враховує майновий стан обвинуваченого, а тому суд вважає за можливе зменшити заявлену потерпілим суму моральної шкоди та стягнути з ОСОБА_3 , на користь ОСОБА_6 , - 3000 (три тисячі) грн. моральної шкоди.

В задоволенні решти позову про стягнення моральної шкоди в сумі 32000 (тридцять дві тисячі) грн. відмовити.
Ця сума, враховуючи особу обвинуваченого і характер його дій, на думку суду відповідає вимогам розумності та справедливості і за даних конкретних обставин не може вважатися явно завищеною чи надмірною.

Крім того, ОСОБА_6 , просив стягнути з ОСОБА_3 , витрати на правову допомогу в сумі 5000 грн.

Вирішуючи дану вимогу суд виходить з наступного.

Згідно п.1 ч.1 ст.118 КПК України витрати на правову допомогу відносяться до процесуальних витрат.

Відповідно дост.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірними із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Однак на підтвердження факту надання правової допомоги, суду не було додано жодного підтверджуючого документу, які б засвідчили те, що потерпілий поніс саме витрати на правову допомогу у розмірі 5000 грн.

Суд дослідивши надані стороною потерпілого докази, вважає, що витрати на правову допомогу не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 370,371,374 КПК України суд, -

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 70 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1190 (одна тисяча сто дев?яносто) грн. 00 коп..

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 завданої матеріальної шкоди в сумі 1742,37 (одна тисяча сімсот сорок дві грн. 37 коп.) грн., та моральної шкоди в сумі 3000 (три тисячі) грн.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Стрийський міськрайонний суд Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Відповідно до ч. 6 ст. 376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Суддя ОСОБА_1