СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
ун. № 759/5405/22
пр. № 1-кп/759/909/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2022 року Святошинський районний суд міста Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
розглянувши обвинувальний акт в порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000580 від 24.02.2022 р. відносно:
ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, із середньою-спеціальною освітою, не одруженого (перебуває у цивільному шлюбі), маючого на утриманні малолітню дитину, офіційно не працюючого, на обліку у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 та ч. 4 ст. 358 КК України,
ВСТАНОВИВ:
До Святошинського районного суду м. Києва у відповідності до вимог ст. ст. 291, 302 КПК України, надійшло вказане кримінальне провадження.
Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 381 КПК України, після отримання обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку суд у п`ятиденний строк, а у разі затримання особи - у порядку, передбаченому частиною четвертою статті 298-2 цього Кодексу, невідкладно призначає судовий розгляд. Суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.
До обвинувального акта, зокрема, додано письмову заяву обвинуваченого ОСОБА_2 , складену в присутності його захисника ОСОБА_3 , щодо визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження.
Вивчивши в порядку спрощеного провадження обвинувальний акт та додані до нього матеріали досудового розслідування, судом встановлено наступне.
ОСОБА_2 вчинив кримінальні проступки за встановлених досудовим розслідуванням обставин.
ОСОБА_2 у невстановлений дізнанням час та місці, надав невстановленій дізнанням особі власну фотокартку та свої анкетні дані для бланку посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 03.11.2021 р., видане ТСЦ № 5346, чим вчинив пособництво в підробленні документу, який видається установою та надає права, з метою подальшого використання.
Так, ОСОБА_2 не маючи посвідчення водія, яке знаходиться в офіційному обороті на території України, звернувся до невстановленої дізнанням особи з проханням посприяти скорішому отриманню ним вказаного офіційного документу, без складання іспитів в сервісних центрах МВС України.
Коли невстановлена дізнанням особа погодилась допомогти ОСОБА_2 , то останній, з метою виконання свого злочинного умислу, в невстановлені дізнанням час та місці, надав вказаній невстановленій дізнанням особі власну фотокартку та свої анкетні дані для бланку посвідчення водія, чим вчинив пособництво в підробленні документа, який видається установою та надає права, отримавши в подальшому завідомо підроблене посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 03.11.2021 р., видане ТСЦ №5346 на його ім`я.
Після цього, невстановлена особа, перебуваючи в невстановленому місці, в невстановлений час, виготовила підроблене посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 03.11.2021 р., видане ТСЦ №5346 на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Таким чином, ОСОБА_2 достовірно знаючи, що він не проходив установленого законом порядку отримання посвідчення водія, яке відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 08.05.1994 року № 340 (зі змінами) «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами», видається установою, яка має право видавати такі документи, і яке відповідно до п. п. 2.1 а) та 2.4 Правил дорожнього руху України (які діють з 01.01.2002 р. зі змінами) водій повинен мати при собі та пред`явити для перевірки на вимогу поліцейського, залишив дане посвідчення в себе, та в подальшому почав його використовувати для можливості керувати транспортними засобами.
Відповідно до висновку судово-технічної експертизи документів №CЕ-19/111-22/11260-ДД від 29.04.2022 р. бланк посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 03.11.2021 р. на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не відповідає за способами друку та спеціальними елементами захисту аналогічним бланкам документів, що знаходяться в офіційному обігу на території України.
Крім цього, ОСОБА_2 23.02.2022 р. приблизно о 23 годині, керуючи автомобілем марки «Volkswagen Jetta», реєстраційний номер НОМЕР_2 , по Брест-Литовському шосе, 20 км у м. Києві, був зупинений працівниками поліції. Далі, ОСОБА_2 , на законну вимогу працівників поліції надати документи, достовірно знаючи, що посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 03.11.2021 р., ніби видане на його ім`я, є підробленим, використав його, пред`явивши працівникам поліції та був викритий останніми. В подальшому, вказане посвідчення водія було вилучено працівниками поліції.
Відповідно до висновку судово-технічної експертизи документів №CЕ-19/111-22/11260-ДД від 29.04.2022 р. бланк посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 03.11.2021 р. на ім`я ОСОБА_2 не відповідає за способами друку та спеціальними елементами захисту аналогічним бланкам документів, що знаходяться в офіційному обігу на території України.
Дослідивши всі обставини кримінального провадження суд вважає доведеним, що ОСОБА_2 вчинив:
кримінальний проступок, передбачений ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України, а саме: пособництво у підроблені посвідчення, яке видається установою, та надає права, з метою його використання;
кримінальний проступок, передбачений ч. 4 ст. 358 КК України, а саме: використання завідомо підробленого документу.
Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_2 , суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.
Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_2 є щире каяття.
Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_2 судом не встановлено.
Також при призначенні обвинуваченому ОСОБА_2 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які згідно зі ст. 12 КК України є кримінальними проступками, ставлення ОСОБА_2 до вчиненого, яке полягає у визнанні винуватості, дані про особу обвинуваченого не одружений (перебуває у цивільному шлюбі), маючий на утриманні малолітню дитину, офіційно не працюючий, на обліку у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий.
За сукупності вище наведених обставин, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_2 покарання за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358; ч. 4 ст. 358 КК України у межах, встановлених у санкціях вказаних частин ст. 358 КК України, з урахуванням вимог ч. 1 ст. 70 КК України, а саме у виді обмеження волі.
Разом з тим, суд вважає за можливе застосувати до обвинуваченого ОСОБА_2 ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, з встановленням іспитового строку, оскільки, на думку суду, його виправлення можливе без ізоляції від суспільства.
Також суд покладає на обвинуваченого ОСОБА_2 обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, які сприятимуть його виправленню.
Таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.
Питання про речові докази слід вирішити у відповідності до ч. 9 ст. 100 КПК України.
Також суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 витрати за проведення судової технічної експертизи документів № СЕ-19/111-22/11260-ДД від 29.04.2022 р. у розмірі 686,48 грн. (а.с. 51).
Керуючись ч. 9 ст. 100, ч. 2 ст. 124, ст. 369-371, 373, 374, 376, 381-382 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України та призначити йому покарання за:
ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України - у виді арешту на строк три місяці;
ч. 4 ст. 358 КК України - у виді обмеженням волі на строк один рік.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних проступків, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_2 остаточне покарання у виді обмеженням волі на строк один рік.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_2 звільнити від відбування покарання з випробовуванням, з встановленням іспитового строку на один рік.
Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_2 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Речові докази - посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 03.11.2021 р., видане на ім`я ОСОБА_2 , поміщене до експертного пакету № 5626342, залишити в матеріалах кримінального провадження.
На підставі ч. 2 ст. 124 КПК України стягнути з ОСОБА_2 витрати за проведення судової технічної експертизи документів № СЕ-19/111-22/11260-ДД від 29.04.2022 р. у розмірі 686,48 грн.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.
На підставі ч. 1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст. ст. 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.
Суддя ОСОБА_1