Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

05 травня 2022 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі:
судді-доповідача ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
підозрюваного ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора Рівненської обласної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 10 березня 2022 року про відмову в задоволенні клопотання слідчого про обрання відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000672 від 15.04.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289 КК України, ?
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду від 10 березня 2022 року відмовлено в задоволені клопотання слідчого у кримінальному провадженні заступника начальника відділу слідчого управління ГУНП в Рівненській області ОСОБА_8 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289 КК України та обрано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строком до 06 квітня 2022 року із покладенням на останнього наступних обов`язків:
- повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
- прибувати до суду за першою вимогою.
В поданій апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_5 вказує на незаконність та необґрунтованість ухвали слідчого судді у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

Зазначає, що судом при прийнятті рішення не враховано ризики, передбачені ст.177 КПК України, зокрема тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному в разі визнання його винним, адже у випадку доведення його вини, останньому загрожує покарання у виді позбавлення волі від 8 до 12 років з конфіскацією майна.
Наголошує, що слідчим суддею не враховано те, що останній переховувався від органу досудового розслідування, за викликом слідчого не з`являвся, у зв`язку з чим 01.11.2021 року був оголошений в розшук, а 08.11.2021 року оголошений в міжнародний розшук.

Також, на думку прокурора, існує ризик незаконно впливати на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні з метою надання ними неправдивих показань.

Просить ухвалу слідчого судді скасувати та ухвалити нову, якою задовольнити клопотання слідчого ОСОБА_8 та застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з можливістю внесення застави.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора ОСОБА_5 на підтримання апеляційної скарги, доводи підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 , перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
При цьому, відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм застосуванням більш м`яких запобіжних заходів мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного і його поведінки.
У відповідності до вимог ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою, відповідно до ч.2 даної статті, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені в ч.1 цієї статті (переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується).

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Таким чином, щоб вирішити справу у відповідності до вимог закону, суд повинен взяти до уваги, крім даних, передбачених ст.177 КПК України, особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки, характер справи, тяжкість покарання та наслідки вчинення протиправних діянь.

Зазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

Як вбачається із матеріалів провадження, які були предметом дослідження судом першої інстанції, слідчий суддя оцінив у сукупності всі обставини, в тому числі вагомість наявних доказів про обґрунтованість підозри у вчиненні злочину, ступінь його тяжкості, наявність передбачених ст.177 КПК України ризиків, особу підозрюваного, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання та міцні соціальні зв`язки.

Отже, слідчий суддя прийшов до висновку, що слідчий та прокурор не довели того, що застосований до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків. З чим погоджується і колегія суддів.

Під час апеляційного розгляду прокурор зазначив, що протягом дії обраного запобіжного заходу не було не було встановлено порушень виконання обов`язків підозрюваним.

Тому колегія суддів вважає, що доводи прокурора про можливість переховування підозрюваного від органів досудового розслідування чи суду, впливати на свідків чи іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню не заслуговують на увагу, оскільки на даний час не знайшли свого підтвердження.

Крім того, відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення в Україні воєнного стану» та в подальшому продовженням строку дії воєнного стану відповідно до Закону України "Про затвердження Указу Президента України" Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" та Указом Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію» оголошено загальну мобілізацію протягом 90 діб із дня набрання чинності цим Указом.
Надані Рівненському апеляційному суду картки обстеження та медичного огляду військовозобов`язаного та довідки військово-лікарської комісії свідчать про добровільне бажання ОСОБА_6 піти добровольцем на фронт для захисту цілісності та недоторканості держави та вступити в ряди Збройних сил України.
Під час апеляційного розгляду ОСОБА_6 зазначив, що готовий іти на захист нашої держави та на даний час чекає своєї черги мобілізації.
Тому, вирішуючи питання про достатність чи недостатність застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, апеляційний суд враховує всі вищезазначені обставини, що додатково дає підстави для висновку, що обраний ОСОБА_6 запобіжний захід може забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків та запобігти наведеним у клопотанні ризикам.

Однак, орган досудового розслідування не позбавлений права, в разі недотримання підозрюваним умов запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, звернутися до слідчого судді з клопотанням про зміну запобіжного заходу на більш суворий.

За таких обставин, слідчий суддя обґрунтовано відмовив у обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому законних підстав для скасування ухвали слідчого судді і постановлення нової ухвали по викладених в апеляційній скарзі доводах прокурора, апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:
Ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 10 березня 2022 року про застосування запобіжного заходуу вигляді особистого зобов`язання щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора Рівненської обласної прокуратури ОСОБА_9 без задоволення.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2