Житомирський апеляційний суд
Справа №295/2920/22 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.176 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 квітня 2022 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря: ОСОБА_5 ,
прокурора: ОСОБА_6 ,
підозрюваного: ОСОБА_7 ,
захисника: ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі в режимі відеоконференції матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 01 квітня 2022 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 14-55год. 30.05.2022 року,

в с т а н о в и л а:

Слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Своє клопотання слідчий обґрунтував тим, що в ході досудового розслідування встановлено, що 30.03.2022 року, близько 12-30 год. перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись поблизу будинку АДРЕСА_1 , познайомився з ОСОБА_9 . В цей час, місці за вказаних обставин ОСОБА_7 в ході розмови з ОСОБА_9 , помітив у останньої мобільний телефон, перебуваючи біля ОСОБА_10 , під приводом прощання, обійняв останню та своєю лівою рукою відкрито викрав з правої кишені куртки потерпілої мобільний телефон «Ірhоnе 5», імеі: НОМЕР_1 , вартістю 1624 гривні 50 копійок.;

З метою доведення свого злочинного умислу до кінця, ОСОБА_7 утримуючи викрадений телефон при собі, повернувся та почав йти від потерпілої, намагаючись в такий спосіб залишити місце вчинення злочину. В цей час дії ОСОБА_7 були помічені потерпілою та свідком, які шляхом висунення вимоги зупинитись та повернути телефон, намагалися перешкодити довести вчинення злочину до кінця. Ігноруючи вимогу зупинитись, ОСОБА_7 , продовжив свої дії та утримуючи викрадене майно при собі, намагався в такий спосіб залишити місце вчинення злочину. Однак, свій злочинний умисел останній не довів до кінця з причин, які не залежали від його волі, оскільки після того як відійшовши на відстань 5 метрів від потерпілої, його протиправні дії були припинені свідком ОСОБА_11 , тим самим ОСОБА_7 , був позбавлений можливості розпорядитися викраденим телефоном.

Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні закінченого замаху на відкрите викрадення чужого майна, чим намагався спричинити потерпілій ОСОБА_9 майнової шкоди на загальну суму 1624 грн.

Обґрунтованість підозри сторона обвинувачення доводить зібраними під час досудового розслідування доказами, зокрема, протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_7 від 30.03.2022 року; протоколом проведення слідчого експерименту за участі підозрюваного ОСОБА_7 від 30.03.2022 року; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_12 від 30.03.2022 року; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі потерпілого ОСОБА_12 від 30.03.2022 року; протоколом огляду предмета за участі потерпілого ОСОБА_12 від: 30.03.2022 року; протоколом проведення слідчого експерименту за участі потерпілого ОСОБА_12 від 30.03.2022 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 30.03.2022 року; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі свідка ОСОБА_11 від 30.03.2022 року; протоколом проведення слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_11 від 30.0312022 року.

Слідчий вказав, що під час досудового розслідування стороною обвинувачення встановлені ризики, передбачені ст.177 КПК України, які дають підстави вважати, що ОСОБА_7 , може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ризики мотивовані тим, що злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , відноситься до категорії тяжких злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років, є достатні підстави вважати, що ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, усвідомлюючи факт застосування відносного нього покарання, не маючи постійного місця роботи, а також з метою уникнення від кримінальної відповідальності, може переховуватись. Підозрюваний не працює, постійного джерела доходів не має, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності за злочини проти власності. Враховуючи характер скоєних злочинів підозрюваний ОСОБА_7 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме чинити опір працівникам правоохоронних органів, у зв`язку із тим, що останній є порушником режиму тримання, вперто не бажає стати на шлях, виправлення і залишається небезпечним для суспільства та за останнім потрібен контроль з боку держави і після звільнення.

Ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 01 квітня 2022 року клопотання слідчого задоволено та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 днів. Строк дії ухвали встановлено до 14-55 год., 30.05.2022 року.

Своє рішення слідчий суддя обґрунтував тим, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу

Вказав про відсутність у підозрюваного стримуючих факторів до переховування від органу досудового розслідування, суду; вчинення інших кримінальних правопорушень. Решту ризиків слідчий суддя вважав недоведеними.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою обрати відносно підозрюваного збільш м`який запобіжний захід.

Посилається на те, що ухвала слідчого судді про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є такою, що не відповідає повноті судового розгляду, висновки слідчого судді не відповідають фактичним обставинам кримінального правопорушення. В ухвалі слідчого судді присутнє порушення норм КПК України та норм Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у зв`язку з необґрунтованим обранням стосовно підозрюваного найбільш суворого запобіжного заходу.

Зазначає, що слідчим та прокурором не доведено, що застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Вказує, що при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Вважає, що ризики переховування підозрюваного ОСОБА_7 від органу досудового розслідування, а також вчинення ним інших кримінальних правопорушень належним чином органом досудового розслідування не доведені, а є лише його припущеннями.

Посилається на те, що ОСОБА_7 після затримання визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, щиро покаявся, при допиті в якості підозрюваного надав детальні покази щодо умов та обставин вчиненого ним кримінального правопорушення, прийняв участь у проведенні слідчого експерименту. Крім того ОСОБА_7 є особою з наркотичною залежністю, проте він намагається позбутися відповідної шкідливої звички та офіційно отримує курс замісної підтримувальної терапії в поліклініці за місцем своєї реєстрації. ОСОБА_7 має зареєстроване місце проживання в м. Житомирі, де він проживає разом із своєю матір`ю.

Зазначає, що застосований слідчим суддею запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є явно неспівмірним із умовами та обставинами вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, а також вартістю викраденого майна, що згідно матеріалів досудового розслідування становить 1624,50 грн.

Вважає, що до підозрюваного цілком можливим було б застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, не порушуючи норм КПК України. Натомість, обрання тримання під вартою є занадто суворим запобіжним заходом.

Підозрюваний ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Прокурор заперечив щодо задоволення апеляційної скарги та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін.

Заслухавши доповідь судді, доводи та пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши матеріали судового провадження та ухвалу слідчого судді в межах ст.404 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_8 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи клопотання слідчого та застосовуючи щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя обґрунтовано виходив з доведеності підстав для застосування саме такого запобіжного заходу у зв`язку з наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Перевіряючи наявність обґрунтованої підозри, колегія суддів вважає, що сукупність доказів, які були долучені до клопотання слідчого, на даному етапі кримінального провадження, свідчать про обґрунтованість підозри, оголошеної ОСОБА_7 , і є достатніми для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини "розумна підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст.5 § 1(c) Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, передбачає "наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин" (рішення О`Нага v. United Kingdom of 16 October 2001, п. 34).

З журналу судового засідання та технічного запису судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого доводи перевірялись судом при його розгляді. При цьому був допитаний підозрюваний ОСОБА_7 , вислухана думка прокурора та захисника, а також з`ясовані обставини, які мають значення для вирішення питання про обрання запобіжного заходу.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідка; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, слідчий суддя повно дослідив обставини кримінального провадження, дав належну оцінку наданим доказам та обґрунтував наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Зокрема, обґрунтовано послався, що у разі обрання запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням підозрюваного під вартою, є підстави вважати, що він може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше чи продовжити кримінальне правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється. Разом з тим слідчий суддя зазначив, що інші ризики які зазначені в клопотанні слідчого є недоведеними.

Відповідно до ст.178 КПК України слідчий суддя врахував вагомість наявних в матеріалах кримінального провадження доказів про вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.4 ст.186 КК України.

При цьому, слідчим суддею обґрунтовано прийнято до уваги, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину, який відповідно до вимог ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких, за яким передбачено позбавлення волі на строк від 7 до 10 років.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його не можливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності з вимогами кримінального процесуального закону, при прийнятті оскаржуваного рішення перевірив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування виняткового запобіжного заходу, і зазначені обставини підтверджені достатніми даними, які досліджені та оцінені слідчим суддею в судовому засіданні.

Разом з тим, слідчим суддею враховано, що підозрюваний не одружений, не працює, на утриманні неповнолітніх чи непрацездатних осіб не має, раніше не судимий, відсутні міцні соціальних зв`язки, а також враховано, що грабіж вчинено ОСОБА_7 у період воєнного стану, та після вчинення кримінального правопорушення намагався втекти та прийшов до обґрунтованого висновку, що кожен із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам протиправної поведінки підозрюваного.

Таким чином, суд у відповідності з вимогами ст.194 КПК України, з урахуванням тяжкості кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , даних про його особу, при відсутності підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, обґрунтовано дійшов висновку про необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи вищенаведене колегія суддів визнає безпідставними посилання апелянта, що є підстави для обрання підозрюваному ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід, а саме домашній арешт.

На думку колегії суддів, наявність постійного місця проживання неможливо віднести до тих стримуючих чинників, які б були у повному обсязі здатні мінімізувати ймовірність вчинення підозрюваним дій, спрямованих на ухилення від можливого покарання.
Колегія суддів визнає безпідставними доводи апелянта про те, що ОСОБА_7 після затримання визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, щиро покаявся, співпрацював з органом досудового розслідування та є наркотично залежною особою та можливість застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, який забезпечить його процесуальну поведінку, висновків суду не спростовують та не переважають над наявністю існуючих ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не спростовують і не дають підстав вважати, що при постановленні оскаржуваної ухвали були допущені порушення норм кримінального процесуального закону, які могли б стати підставою для її скасування щодо підозрюваного запобіжного заходу.

Керуючись ст.ст.404, 407 КПК України колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Богунського районного суду м. Житомира від 01 квітня 2022 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 14-55год. 30.05.2022 року, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: