Провадження 1-кп/193/78/22
В И Р О К
іменем України

18 квітня 2022 року Софіївський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду смт. Софіївка Дніпропетровської області кримінальне провадження № 0000097 від 19 листопада 2021 року за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлоград, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 01.04.2015 Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 187 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна. 16.07.2021 звільнений за відбуттям строку покарання.
у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 1 ст. 125 КК України,
за участі сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
В С Т А Н О В И В:
Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
17.11.2021, приблизно о 02 год. 30 хв., ОСОБА_3 з метою з`ясування відносин з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживає по АДРЕСА_2 , в порушення положень ст. 30 Конституції України, відповідно до якої кожному гарантується недоторканність житла, діючи проти волі законного власника, не маючи на те визначених законом підстав, шляхом вільного доступу зайшов через металеву хвіртку на територію подвір`я вищевказаного домоволодіння, яке належить ОСОБА_5 , де з`ясувавши, що вхідні двері до житлового будинку зачинені, за допомогою шлакоблоку розбив вікно, через яке проник до приміщення кухні будинку, тобто незаконно порушив своїми діями право на недоторканність житла особи та в подальшому був виявлений потерпілою ОСОБА_5 .

Своїми умисними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення (проступок), передбачене ч. 1 ст. 162 КК України, як незаконне проникнення до житла особи.

Крім того, 17.11.2021, близько 02 години 45 хв., ОСОБА_3 перебуваючи у приміщенні кухні житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_2 , під час зауважень потерпілої ОСОБА_5 , щодо незаконного проникнення до житлового будинку останньої, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно наніс ОСОБА_5 дерев`яною штахеткою від паркану один удар в область лівого плеча, а вподальшому наніс їй один боковий удар кулаком правої руки в область голови зліва та один ковзний удар кулаком правої руки в область носу зліва.
Згідно висновку експерта Криворізького міжрайонного відділення КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР № 1810 від 13.12.2021 ОСОБА_5 спричинено тілесні ушкодження у вигляді синців лівого плеча, лівого передпліччя, спинки носа. Характер тілесних ушкоджень у потерпілої свідчить про утворення цих синців від дії тупого твердого предмета (предметів) за механізмом удар (удар-стиснення). За своїм характером виявлені ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, як такі, що мають незначні скороминучі наслідки.

Відтак, своїми умисними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

Позиція обвинуваченого.
У судовому обвинувачений ОСОБА_3 винним себе у вчинені вказаних кримінальних проступків визнав повністю та пояснив, що у липні 2021 року він звільнився з місць позбавлення волі. За час відбуття покарання його батьки померли. Повернувшись до попереднього місця проживання, у батьківську хату в с. Водяне Криворізького (Софіївського) району Дніпропетровської області, з рідні поруч залишилася лише його зведена сестра ОСОБА_5 , яка проживає у цьому ж селі по АДРЕСА_2 , яка опікувалася ним після звільнення, годувала, підтримувала, тощо. 16.11.2021 біля 18:00 год. йому подзвонила ОСОБА_5 і запросила його до себе на вечерю. Він прийшов до її домоволодіння цього ж дня біля 21:00 год., де вона у приміщенні кухні нагодувала його, вони спілкувалися і близько за дві години він повернувся до себе додому. З собою сестра також дала одну пляшку алкогольного пива. Прийшовши додому він вжив це пиво і став надалі вживати ще значну кількість алкогольних напоїв, зокрема горілки, яка зберігалася у нього вдома. Довівши себе до стану сильного алкогольного сп`яніння, у пізній час, біля 02:00 ночі, він знову повернувся до домоволодіння ОСОБА_5 , але остання стала його сварити, кричати щоб він повертався додому і непускала його в будинок, зачинивши вхідні двері. Через сильний стан алкогольного сп`янніння, що відбувалося далі він не пам`ятає. Схаменувся він лише тоді, коли вже знаходився у приміщенні будинку ОСОБА_5 , а навколо нього стояла остання та працівники поліції, які намагалися його заспокоїти. Він побачив розбитий склопакет у приміщенні будинку та розбитий ніс сестри ОСОБА_5 . Сестра у подальшому розповіла про все, що він накоїв. Він цілком впевнений, що такі протиправні дії відносно неї скоїв саме він. Вказав, що йому дуже соромно перед ОСОБА_5 за спричинені їй тілесні ушкдження та майнову шкоду, адже вона постійно його підтримувала та годувала. Наразі вони примирилися і вона продовжує передавати йому харчі, але в будинок він вже до неї не заходить, навіть на її запрошення, бо соромно перед всією її родиною. Щиро розкаявся у вчиненому, засуджує свій вчинок, просив суворо його не карати. Наголосив, що він неофіційно працевлаштувався вантажником на хімічне підприємство у с. Девладове Криворізького району, після того випадку припинив взагалі вживати алкогольні напої, закодувався.
Докази на підтвердження встановлених судом обставин.
Потерпіла ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилась, надала до суду письмову заяву про можливість розгляду справи без її участі, претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, міру покарання просить призначити на розсуд суду.
Зважаючи на те, що у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 у повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому органом досудового розслідування кримінальних проступків при обставинах, викладених у обвинувальному акті. Тож, беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, у тому числі обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні сумніви і в суду щодо добровільності позиції обвинуваченого. При цьому суд роз`яснив обвинуваченому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку останній буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження в апеляційному порядку.
Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.
Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченого та не знайшов підстави вважати, що останній себе обмовляє або в інший спосіб викривлює визнані ним у судовому засіданні обставини, чи визнає їх під примусом.
Це узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з якими суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Стаття Закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.
Встановлені обставини вказують на те, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив протиправнні дії відносно потерпілої ОСОБА_5 , які полягають незаконному проникненні до її житла та умисному завданні їй легких тілесних ушкоджень, чим вчинив кримінальні правопорушення (проступки), відповідальність за які передбачена ч. 1 ст. 162 КК України та відповідно ч. 1 ст. 125 КК України.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.
Обставинами, які, відповідно до ст.66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає його щире каяття.
Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_3 , згідно пред`явленого йому обвинувачення, відсутні.

Мотиви призначення покарання.
При визначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує, що останній є осудним в розумінні ч. 1 ст. 19 КК України, вчинив кримінальні правопорушення, які відносяться до кримінальних проступків.

Суд також приймає до уваги умови життя обвинуваченого, його соціальне та матеріальне становище, який не навчається та офіційно не працює, має задовільний стан здоров`я, неодружений, проживає одиноко, його соціально - психологічні риси, який за місцем проживання характеризується посередньо, у лікарів нарколога та психіатра на обліку не перебуває.
При цьому суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчинених кримінальних проступків, які знаходить доволі зухвалими, а також те, що обвинувачений вчинив їх у період незнятої та непогашеної судимості за вчинення тяжкого злочину, крім того, скоїв ці кримінальні правопорушення лише через 4 місяці після свого звільнення з місць позбавлення волі, яке відбув повністю, а тому за наявності обставин, що пом`якшують та відсутності обставин, які обтяжують покарання, суд вважає, що для виправлення обвинуваченого і для попередження вчинення нових кримінальних правопорушень у майбутньому, буде необхідним та достатнім призначити йому покарання згідно санкції ч. 1 ст. 125 КК України у виді громадських робіт, а згідно санкції ч. 1 ст. 162 КК України - обмеження волі та з застосуванням положень ст. 70 КК України визначити обвинуваченому остаточне покарання за сукупністю вищезазначених кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді обмеження волі.

Між тим, суд враховує відсутність тяжких наслідків внаслідок вчинення кримінальних правопорушень, щире розкаяння обвинуваченого у їх вчиненні, усвідомлення ним скоєного та засудження своїх дій, а також беручи до уваги позицію прокурора та потерпілої, суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 без відбування покарання і, на підставі положень ст.75 КК України, приймає рішення про його звільнення від відбування покарання з випробуванням та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.
Мотиви ухвалення інших рішень.
Обвинувачений завжди з`являвся на виклик суду у судові засідання, а тому необхідності обрання останньому запобіжного заходу на час набрання вироком законної сили суд не вбачає. Інші заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Цивільний позов в рамках кримінального провадження не заявлявся.

Процесуальні витрати по справі та речові докази відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 369-371, 373-374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 1 ст. 125 КК України і призначити йому покарання:
- за ч. 1 ст. 125 КК України у вигляді 150 (ста п`ятдесяти) годин громадських робіт;
- за ч. 1 ст. 162 КК України у вигляді 2 (двох) років і 4 (чотирьох) місяців обмеження волі.
Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді 2 (двох) років і 4 (чотирьох) місяців обмеження волі.
На підставі положень ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку тривалістю один рік і 4 місяці не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає обов`язки, передбачені п. 2 ч. 3, п. 2 та п.1 ч. 1 ст. 76 КК України, що на нього покладаються, а саме:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи;

3) не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.
Матеріали кримінального провадження № 0000097 від 19 листопада 2021 року залишити при обвинувальному акті, з подальшим зберіганням у судовій справі №193/1570/21 (провадження №1-кп/193/78/22).
Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Софіївський районний суд Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.
Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1