Житомирський апеляційний суд
Справа №277/1338/21 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.1 ст.115 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2022 року Житомирський апеляційний суд
в складі: головуючого ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 (дистанційно),

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження №0000106 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Ємільчинського районного суду Житомирської області від 06 квітня 2022 року, щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сімаківка, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , гр. України, українця, з середньою освітою, який проходив військову службу за контрактом у в/ч НОМЕР_1 , не одруженого, раніше не судимого, -

обвинуваченого за ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України,-

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить вирок суду скасувати та призначити йому більш м`яке покарання. Вважає вирок суду незаконним та необґрунтованим, таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду викладених в судовому рішенні фактичним обставинам кримінального провадження. Зазначає, що свою вину у нанесенні потерпілому ОСОБА_9 тілесних ушкоджень він визнає, однак наміру убивати потерпілого він не мав, а потерпілий сам спровокував його на бійку. Вказує, що він застосував ніж виключно з метою самозахисту, оскільки ОСОБА_9 був не сам, а разом зі своїми друзями, які обступили його і також почали наносити удари. Вважає, що слідчим під час досудового розслідування та судом під час судового розгляду не було допитано всіх свідків події.
Вироком Ємільчинського районного суду Житомирської області від 06 квітня 2022 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України та призначено йому покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_8 встановлено обраховувати з 11 листопада 2021 року, зарахувавши в строк відбування покарання час затримання із 07.10.2021 року по 08.10.2021 року.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 до вступу вироку в законну силу залишено попередній у вигляді тримання під вартою.
Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судово-імунологічних експертиз та судової експертизи зброї в сумі 6979 (шість тисяч дев`ятсот сімдесят дев`ять) грн. 17 коп.
Вирішено питання щодо речових доказів.

Як встановлено судом та зазначено у вироку, 06.10.2021 року, близько 20 години неподалік дерев`яної бесідки, розташованої біля будівлі, в якій знаходиться магазин « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що за адресою: АДРЕСА_2 , між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які перебували в стані алкогольного сп`яніння, виникла суперечка на грунті раптово виниклих неприязних відносин.

Намагаючись припинити суперечку з ОСОБА_9 та відновити спокій у нічний час в громадському місці, ОСОБА_8 підійшов до гужового возу, яким приїхав до вказаного місця та який стояв поряд на проїжджій частині автодороги і сів на нього.

В цей час ОСОБА_9 , бажаючи продовжити суперечку з ОСОБА_8 , підійшов до вказаного гужового возу, на якому сидів останній, та взявши його обома руками за верхній одяг, стягнув з возу та продовжив суперечку, яка переросла в штовханину.

Будучи обуреним поведінкою ОСОБА_9 , ОСОБА_8 вирішив умисно вбити останнього.

Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , усвідомлюючи при цьому суспільно-небезпечний характер діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки, без розриву в часі, правою рукою витягнув з правої кишені власних штанів складний ніж. Відразу після цього, ОСОБА_8 розклав вказаного ножа, взяв його в праву руку та зі значною силою прикладання умисно наніс ОСОБА_9 лезом вказаного ножа два удари в область черевної порожнини, один удар в ліву частину грудної клітки, один удар в область лівого плеча та один удар в область потиличної ділянки голови ділянки розташування життєво важливих органів, у результаті чого умисно заподіяв ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді проникаючого поранення лівої половини грудної клітки з раневим каналом: рани по передній поверхні грудної клітки зліва, неповного перелому ІІІ ребра зліва з ушкодженням кровоносних міжреберних судин та пристінкової плеври, рани верхньої долі лівої легені, лівобічного гемопневмотораксу (вільна кров з повітрям в плевральній порожнині), подвійного проникаючого поранення черевної порожнини із ушкодженням кровоносних судин брижі тонкого кишківника та великого сальника з гемоперитонеумом 500 мл. (вільна кров у черевній порожнині), які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя в момент виникнення, а також ран лівого плеча та потиличної ділянки голови, які відносяться до легких тілесних ушкоджень за відсутності небезпеки для життя в момент виникнення.

Побачивши нерухоме тіло потерпілого ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , виконавши всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, залишив місце вчинення кримінального правопорушення, однак, злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки ОСОБА_9 було надано своєчасну невідкладну кваліфіковану медичну допомогу і він залишився живий.
Дії ОСОБА_8 кваліфіковано за ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, оскільки він вчинив закінчений замах на вбивство, тобто на умисне протиправне заподіяння смерті потерпілому ОСОБА_9 ..
В судове засідання апеляційного суду потерпілий ОСОБА_9 не з`явився, будучи належним чином повідомлений про час та місце апеляційного розгляду, надав заяву з проханням провадити апеляційний розгляд у його відсутності, апеляційну скаргу ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок суду без зміни.
Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 в підтримання апеляційної скарги, доводи прокурора в заперечення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_8 не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що дослідивши в судовому засіданні зібрані докази, які були оцінені судом у сукупності, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні закінченого замаху на умисне вбивство потерпілого ОСОБА_9 .

Дії обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України судом кваліфіковано вірно.

В судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнав частково і пояснив, що 06.10.2021 року біля 20 години разом із вітчимом ОСОБА_10 та сусідом ОСОБА_11 вони приїхали на гужовій повозці до магазину в с. Серби. Підійшовши до вхідних дверей магазину, він виявив, що магазин закритий і повернувся до повозки. В цей час до нього підійшов потерпілий, який перебував у нетверезому стані і запитав чому він не вітається. Коли він сів на повозку, то потерпілий взяв його за одяг в області грудини, за шлейку рюкзака, свитер і стягнув його з повозки, а потім потерпілий правою рукою наніс йому удар в обличчя зліва і він впав на землю. Піднявшись, він витягнув перочиного ножа, який був у кармані, та почав розмахувати лезом ножа вліво, вправо перед потерпілим, який стояв до нього обличчям на відстані біля 1 метра, щоб той не завдав йому ударів. Він не хотів нанести поранення потерпілому і не відчував при розмахах будь-які перешкоди. Але, можливо, задів ножем потерпілого і він впав на землю спиною, вправо по тому як стояв. Він не цікавився чому потерпілий впав і почав тікати, оскільки вважав, що особи, які були з потерпілим біля бесідки, можуть на нього напасти. Біля школи його догнали вказані дві особи та нанесли йому удари ногами. Повернувшись до повозки, він побачив потерпілого, який на запитання можливого виклику швидкої допомоги говорив, що необхідності викликати швидку немає. На потерпілому крові та тілесних ушкоджень він не бачив. В цей день спиртне вживав лише до обіду. Вважає, що необхідності розмахувати ножем не було, але потерпілий поводився дуже агресивно. Після цього він повернувся додому.

В ході апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_8 частково змінив свої показання та пояснив, що вину в пред`явленому обвинуваченні не визнає, оскільки на бійку його спровокував потерпілий ОСОБА_9 , оскільки потерпілий стягнув його з повозки, потім потерпілий зі своїми знайомими його оточили та почали бити, тому він витяг ніж і почав ним махати, щоб захиститися, але ударів ножем не наносив. Зазначив, що потерпілий сам порізався, після чого він почав втікати.

Адвокат обвинуваченого ОСОБА_7 підтримав свого підзахисного та зауважив, що ініціатором конфлікту був сам потерпілий.

Не зважаючи на це, вина ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, підтверджується сукупністю доказів оцінених судом першої інстанції у відповідності до вимог ст. 94 КПК України з точки зору належності, допустимості, достовірності.

Зокрема, висновки суду обґрунтовуються наступними доказами:

- наданими в суді першої інстанції показаннями потерпілого ОСОБА_9 , який підтвердив, що 06.10.2021 року, біля 20 години він разом із ОСОБА_12 та ОСОБА_13 перебували в бесідці біля магазину в с. Серби та вживали спиртне. В цей час він побачив, як до дверей магазину підійшов обвинувачений та почав рвати двері. Він пояснив обвинуваченому, що магазин закритий та почав запитувати в нього, чому він не привітався до них. На повозці звучала музика і він захотів послухати музику. Обвинувачений в цей час повернувся та сів на повозку. Підійшовши до повозки, він взяв обвинуваченого за курточку, стягнув із повозки, при цьому просив залишити колонку, щоб послухати музику та почав виривати колонку з його рук. Між ним та обвинуваченим виник словесний конфлікт, який продовжувався біля 5 хвилин. Обнявши обвинуваченого рукою, вони стояли на відстані 0,5-1,0 м. від повозки і ударів він йому не наносив. Під час конфлікту відчув удар у живіт, але чим прийшовся удар він не бачив. Відчувши біль у животі порахував, що обвинувачений наніс йому удар кастетом. Від нанесеного удару він впав на лівий бік, а обвинувачений наніс йому ще 7-8 ударів стороннім предметом, після чого побіг в напрямку школи. Конфлікт відбувався лише між ним та обвинуваченим. Вітчим та ОСОБА_11 під час конфлікту перебували на повозці, а ОСОБА_14 та ОСОБА_15 у бесідці. Останні підбігли до нього після падіння, запитали де подівся обвинувачений, на що він пояснив, що побіг до школи та запропонували викликати автомобіль «швидкої допомоги», але він сказав, що необхідності в цьому немає. Однак із погіршенням стану здоров`я, він був доставлений у лікарню, свідомості не втрачав. Із обвинуваченим раніше був конфлікт. На даний час претензій до обвинуваченого він не має, оскільки вважає себе також винуватим у конфлікті, який виник між ними. Призначення покарання залишає на розсуд суду;

- наданими в суді першої інстанції показаннями свідка ОСОБА_10 згідно яких, 06.10.2021 року, біля 20 години він із ОСОБА_16 та обвинуваченим на гужовій повозці приїхали до магазину в с. Серби. Обвинувачений підійшов до дверей магазину та почав шарпати двері. В бесідці біля магазину перебували хлопці, які пояснили, що магазин закритий. Обвинувачений повернувся до повозки, а за ним підійшов потерпілий та вони почали шарпати один одного. Між ними почув розмову за колонку, яка впала. Після цього потерпілий і обвинувачений почали битися, але хто і скільки наніс ударів пояснити не може. Обидва падали на землю. Бачив як обвинувачений правою рукою, кулаком наніс 2 удари потерпілому, але не знав, що ніж у руці, якого він не бачив. У потерпілого бачили на животі поріз через одяг, кров та хотіли викликати автомобіль «швидкої допомоги»;

- наданими в суді першої інстанції показаннями свідка ОСОБА_16 який підтвердив, що 06.10.2021 року, біля 20 години він з обвинуваченим та його вітчимом на гужовій повозці приїхали до магазину в с. Серби. Обвинувачений пішов до магазину, де йому сказали, що магазин закритий і між ним та присутніми особами відбулася якась розмова. Він на повозці сидів за віжками, чув розмову між обвинуваченим та потерпілим за колонку, під час якої хтось по обличчю наніс ляпаса, після чого щось гупнуло та повернувшись в тому напрямку, побачив лежавшого біля повозки на землі потерпілого. Обвинуваченого біля потерпілого не було. Підійшовши до потерпілого побачив у нього поріз на животі та почали говорити про виклик поліції. Потерпілий казав, що не треба повідомляти у поліцію. Після цього він сів на повозку та хотів їхати, але побачив, що немає обвинуваченого, який повернувся до повозки із 2 хлопцями. Потерпілий також говорив, що не потрібно викликати швидку допомогу і на болі не жалівся;

- наданими в суді першої інстанції показаннями свідка ОСОБА_12 , згідно яких, 06.10.2021 року, біля 20 години до дверей магазину в с. Серби підійшов обвинувачений, якому сказали, що магазин закритий. Після цього обвинувачений із потерпілим підійшли до повозки, де почали шарпати один одного за одяг, це відбувалося біля 15 секунд і він побачив як потерпілий впав на землю до огорожі на бік. Чи наносив потерпілий обвинуваченому удари він не бачив, а бачив як останній наніс потерпілому біля 3-5 ударів, думав кулаком у бік. Разом із ОСОБА_15 він в цей час перебував у бесідці на відстані близько 15 м. від повозки. Побачивши, що потерпілий впав, вони підійшли до нього, а обвинувачений побіг між клубом і школою. Потерпілий сказав, що обвинувачений чимось порнув та запропонував подивитися, піднявши одяг. На тілі потерпілого він побачив порізи в області боку зліва, на шиї, в області таза, в районі ребра та сильну кровотечу і викликав Швидку допомогу;

- наданими в суді першої інстанції показаннями свідка ОСОБА_13 згідно яких, 06.10.2021 року, біля 20 години обвинувачений підійшов до дверей магазину в с. Серби та намагався відкрити. Потерпілий повідомив, що магазин закритий і обвинувачений підійшов до потерпілого, який був у бесідці. Між обвинуваченим та потерпілим відбулася розмова, але про що повідомити не може, після чого вони пройшли до повозки, яка знаходилася на автодорозі, на відстані біля 15 метрів від бесідки. Біля повозки обвинувачений та потерпілий почали битися і він побачив, що потерпілий впав на землю біля повозки. Оскільки з їх сторони до потерпілого знаходилися дерева ялинок, то що відбувалося після цього не бачив і не може повідомити чи обвинувачений наносив удари потерпілому. Він із ОСОБА_14 підійшли до потерпілого і цю відстань біля 15 м. пройшли можливо за 5-10 секунд. Коли підходили до потерпілого, то обвинувачений побіг від нього. Потерпілий запропонував подивитися наявні у нього тілесні ушкодження, сказавши що пече в боку біля паху. На потерпілому він побачив порізи під рукою, на шиї;

- наданими в суді першої інстанції показаннями свідка ОСОБА_17 , згідно яких 06.10.2021 року, біля 23 години додому повернувся її син обвинувачений ОСОБА_8 , в якого з пальця текла кров. Останній розповів, що біля магазину в с. Серби його вдарив потерпілий, якого він вдарив ножем, а потім ще два хлопці доганяли його і він впав у каналізацію;

- наданими в суді першої інстанції показаннями свідка ОСОБА_18 згідно яких, у вечірній час, дати не пам`ятає, до нього зателефонував ОСОБА_13 та попросив підвезти у лікарню потерпілого, якого поранено. Він автомобілем приїхав у центр с. Серби, де навпроти магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », стояв потерпілий, який сів у автомобіль та поїхали у лікарню. На потерпілому візуально нічого не було видно, тілесних ушкоджень на ньому він не бачив, при цьому ніхто нічого не пояснював. По дорозі в лікарню зустріли автомобіль «швидкої допомоги», він повернувся за вказаним автомобілем в с. Серби, де потерпілого забрала « ОСОБА_19 ».

Крім цього, вина обвинуваченого ОСОБА_8 у пред`явленому обвинуваченні підтверджується наступними письмовими доказами:

- заявою потерпілого ОСОБА_9 , який просив притягнути до кримінальної відповідальності ОСОБА_8 , який 06.10.2021 року, у вечірній час спричинив йому ножові поранення (т.1 а. к. п. 82);

- заявою ОСОБА_8 про добровільну видачу працівникам поліції розкладного ножа, яким віг заподіяв ножеві поранення ОСОБА_9 06.10.2021 року в с. Серби (т. 1 а. к. п. 91);

- протоколом огляду місця події від 06.10.2021 року, зі змісту якого вбачається, що на правому рукаві в області передпліччя, з правої сторони від замка в області грудей, на лівому рукаві в області передпліччя спортивної кофти, на лівій та правій калоші в області стегневої кисті, на передній частині гомілкової кисті джинсів одягнених на ОСОБА_8 виявлено сліди речовини бурого кольору. На джинсах в області колін наявні сліди бруду, нашарування зеленого кольору. В кармані джинсів знаходиться розкладний ніж у складеному положенні, який тримається до джинсів за допомогою гачка. Із леза, обох сторін руків`я ножа за допомогою аплікатора зроблено змиви. Ножа та змиви вилучено (т. 1 а. к. п. 92-99);

- протоколом огляду місця події від 07.10.2021 року, згідно якого на земельному покритті, асфальтному покритті, бетонних плитах, сухому листку біля магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » в центрі с. Серби Ємільчинського району виявлені плями бурого кольору різних розмірів, з яких зроблено змиви та вилучено (т. 1 а. к. п. 101-108);

- протоколом огляду місця події від 22.10.2021 року, згідно якого в палаті №3 хірургічного відділення КНП «Ємільчинська лікарня» ОСОБА_9 видав футболку червоного кольору зі слідами речовини бурого кольору, пошкодженнями тканини у вигляді порізів довжиною 2,5 см; 2 см; 3 см. (т. 1 а. к. п. 111-115);

- висновком судово-медичної експертизи №145 від 02.12.2021 року, згідно якого у ОСОБА_9 виявлені тілесні ушкодження у вигляді проникаючого поранення лівої половини грудної клітки з раневим каналом: рана по передній поверхні грудної клітки зліва, неповного перелому ІІІ ребра зліва з ушкодженням кровоносних міжреберних судин та пристінкової плеври, рани верхньої долі лівої легені, лівобічного гемопневмотораксу (вільна кров з повітрям в плевральній порожнині), які утворилися від одноразової дії предмету з колюче-ріжучими властивостями; подвійного проникаючого поранення черевної порожнини із ушкодженням кровоносних судин брижі тонкого кишківника та великого сальника з гемоперитонеумом 500 мл. (вільна кров у черевній порожнині), які утворилися від дворазової дії предмету з колюче-ріжучими властивостями можливо 06.10.2021 року та за ступенем тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя в момент виникнення; рани лівого плеча та потиличної ділянки голови, які утворилися не менше як від дворазової дії предмету (предметів) з ріжучими властивостями та за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень за критерієм відсутності небезпеки для життя в момент виникнення (т. 1 а. к. п. 161-162);

- висновком судово-імунологічної експертизи №СЕ-19/106-21/10834-БД від 12.11.2021 року, згідно якого на спортивній кофті світлого кольору, чоловічих джинсах синього кольору, які вилучені у обвинуваченого ОСОБА_8 , виявлено кров людини з наявністю антигенів В та H ізосерологічної групи АВО, які притаманні особі (особам) з групою крові В (ІІІ) з ізогемоглютиніном анти-А та супутнім антигеном Н ізосерологічної системи АВО, яка може належати потерпілому ОСОБА_9 (т. 1 а. к. п. 167-173);

- висновком судово-імунологічної експертизи №СЕ-19/106-21/10832-БД від 10.11.2021 року, згідно якого на двох марлевих тампонах, сухому листі, вилучених в ході огляду місця події від 07.10.2021 року за адресою: АДРЕСА_2 , виявлено кров людини, яка може походити від потерпілого ОСОБА_9 (т. 1 а. к. п. 179-190);

- висновком судово-імунулогічної експертизи №СЕ-19/106-21/10833-БД від 11.11.2021 року, згідно якого на розкладному ножу, вилученому в ході огляду місця події 06.10.2021 року за адресою: Житомирська область, Новоград-Волинський район, с. Нові Серби, виявлено кров людини, яка може належати потерпілому ОСОБА_9 (т. 1 а. к. п. 198-204);

- висновком судової експертизи зброї №СЕ-19/106-21/12003-ХЗ від 29.11.2021 року, згідно якого наданий на дослідження розкладний ніж загальною довжиною (складеного) 121 мм; (розкладеного) 210 мм, довжиною клинка 89 мм, найбільшою шириною клинка 31,6 мм; товщиною клинка 2,78 мм; довжиною руків`я 121 мм; найбільшою шириною держака 30,6 мм; найбільшою товщиною держака 14,7 мм, який 06.10.2021 року в період часу з 23:50 год. по 00:45 год. ОСОБА_8 проживаючий в с. Нові Серби, Новоград-Волинського району на узбіччі проїжджої частини дороги добровільно видав, є господарсько-побутовим інструментом складним ножем, виготовлений промисловим способом (т. 1 а. к. п. 208-212);

- висновком судової медико-криміналістичної експертизи №244-МК від 14.12.2021 року, згідно якої при медико-криміналістичному дослідженні ножа, футболки, висновку експерта №145 судово-медичної експертизи на футболці виявлено три наскрізні пошкодження. Пошкодження №1 розташовується на передній поверхні виробу у верхній частині зліва. Пошкодження №2 розташовується на передній поверхні виробу у нижній частині, дещо зліва. Пошкодження №3 розташовується на задній поверхні лівого рукава. Пошкодження №1 та №2 по своїй характеристиці країв, кінців, форми, являються колото-різаними та утворилися від проникаючої дії колючо-ріжучого предмету, який мав лезо та обух. Пошкодження №3 по своїй характеристиці країв, кінців, форми, являється різаним та утворилося від проникаючої дії гострого предмету, який мав ріжучий край.

Пошкодження на футболці відповідають ушкодженням на тілі потерпілого ОСОБА_9 , а саме на футболці пошкодження розташовуються на передній поверхні виробу в верхній частині зліва, що відповідає ушкодженню на тілі, яке розташоване на передній поверхні грудної клітки зліва, пошкодження на передній поверхні футболки в нижній частині, дещо зліва, що відповідає пораненню черевної порожнини, а також пошкодження на задній поверхні лівого рукава футболки, що відповідає ушкодженню в ділянці лівого плеча. Будь-яких інших пошкоджень на футболці не виявлено. Враховуючи, що на тілі було виявлено три колото-різані ушкодження, а на футболці виявлено два колото-різані пошкодження, тому не виключається можливість, що одне з поранень черевної порожнини було здійснене при піднятті футболки.

Враховуючи довжину колото-різаних пошкоджень на футболці 19 мм та 24 мм, та відсутність даних про довжину ушкоджень на тілі та довжину раневого каналу, а також те, що пошкодження на футболці відповідають ушкодженням на тілі, не виключає можливість утворення пошкоджень на одязі та на тілі потерпілого від неодноразової дії клинка ножа, що був представлений на дослідження при умові занурення клинка ножа в шари одягу та тіло до 30 мм. (т. 1 а. к. п. 215-218);

- висновком судово-психіатричної експертизи №22-2022 від 25.01.2022 року, згідно якого ОСОБА_8 в період вчинення інкримінованого йому діяння на психічні розлади не страждав, в тимчасовому хворобливому розладі психічної діяльності не перебував; міг усвідомлювати свої дії та керувати ними в період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, може усвідомлювати свої дії та керувати ними на даний час. На даний час психічними розладами не страждає (т. 1 а. к. п. 247-249).

Вказані докази у сукупності, які були досліджені судом відповідно до вимог ст.94 КПК України з точки зору достатності та взаємозв`язку доводять вину обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України.

З висновками суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд.

Так, згідно ч.1 ст.115 КК України, під вбивством розуміється умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Відповідно до ч.1 ст.24 КК України, наявність вини у формі умислу передбачає, що особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала або свідомо припускала їх настання.

Згідно ч.2 ст.15 КК України, замах на вчинення кримінального правопорушення є закінченим, якщо особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.

Відповідно п.22 ППВСУ № 2 від 07.02.2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» питання про умисел на вбивство необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини

припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки.

Крім цього, у змісті постанови Верховного Суду від 04.06.2020 у справі № 21/6129/17 також зазначено, що ст.115 КК України передбачає відповідальність за умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині. З суб`єктивної сторони даний злочин характеризується умисною формою вини (прямим або непрямим умислом) коли винний усвідомлює суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно-небезпечні наслідки у вигляді смерті іншої людини й бажає або свідомо припускає її настання.

При цьому, питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їхні стосунки.

Враховуючи вищевказане у сукупності, а також характер та спосіб вчинення інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, а саме кількість нанесених потерпілому ударів ножем, які прийшлись в область черевної порожнини, лівої частини грудної клітки, лівого плеча та область потиличної ділянки голови останнього, тобто в життєво важливі органи, а також те, що обвинувачений ОСОБА_8 після спричинення вказаних тілесних ушкоджень потерпілому, побачивши, що останній впав і не рухається, почав втікати з місця події, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно кваліфікував дії обвинуваченого за ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України, тобто закінчений замах на вбивство.

Таким чином, 06.10.2021 року ОСОБА_8 по відношенню до потерпілого ОСОБА_9 діяв з прямим умислом на позбавлення останнього життя, однак злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.

Крім цього, на думку апеляційного суду такі висновки суду першої інстанції не суперечать критерію доведення вини особи «поза розумним сумнівом», згідно якого передбачається доведення стороною обвинувачення перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів того, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме винуватість особи у вчиненні злочину, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення (рішенням ЄСПЛ від 14.02.2008 у справі "Кобець проти України", заява № 16437/04).

Докази, на які послався в оскаржуваному вироку суд першої інстанції, оцінені відповідно до вимог ст.94 КПК України, є належними, допустимими та достовірними.

Таким чином, вищевказане спростовує апеляційні доводи обвинуваченого про невідповідність висновків зазначених в оскаржуваному вироку фактичним обставинам справи.

З приводу доводів апеляційної скарги ОСОБА_8 про відсутність в нього умислу на вбивство та самозахист від дій потерпілого, то такі доводи апеляційний суд сприймає як необгрунтовані та спрямовані на уникнення від передбаченої законом відповідальності, оскільки вони не узгоджуються з вказаними вище матеріалами провадження.

Так, згідно ч.1 ст.36 КК України, під необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

Відповідно до положень ч.ч.4 та 5 цієї ж норми Закону, особа не підлягає кримінальній відповідальності, якщо через сильне душевне хвилювання, викликане суспільно небезпечним посяганням, вона не могла оцінити відповідність заподіяної нею шкоди небезпечності посягання чи обстановці захисту.

Не є перевищенням меж необхідної оборони і не має наслідком кримінальну відповідальність застосування зброї або будь-яких інших засобів чи предметів для захисту від нападу озброєної особи або нападу групи осіб, а також для відвернення протиправного насильницького вторгнення у житло чи інше приміщення, незалежно від тяжкості шкоди, яку заподіяно тому, хто посягає.

В свою чергу, в матеріалах провадження відсутні дані про те, що на момент вчинення кримінального правопорушення обвинувачений ОСОБА_8 перебував в стані сильного душевного хвилювання, викликаного суспільно небезпечним посяганням та не міг оцінити відповідність заподіяної ним шкоди небезпечності посягання чи обстановці захисту.

Крім цього, в матеріалах провадження відсутні будь-які докази того, що обвинувачений ОСОБА_8 перед спричиненням потерпілому вищевказаних тілесних ушкоджень з застосуванням ножа захищався від нападу озброєної особи або нападу групи осіб.

Натомість, зі змісту зазначених вище показів потерпілого ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_8 та свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_16 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які безпосередньо були на місці події та надавали в суді першої інстанції показання, будучи попередженими про кримінальну відповідальність вбачається, що обвинувачений ОСОБА_8 та потерпілий ОСОБА_9 з`ясовували свої стосунки без участі інших осіб, при цьому групою осіб ніхто на обвинуваченого не нападав, а лише наздоганяли обвинуваченого після втечі з місця події.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про те, що суд першої інстанції не допитав усіх свідків у кримінальному провадженні, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки усі учасники події та її прямі очевидці: обвинувачений ОСОБА_8 , потерпілий ОСОБА_9 , свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_16 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 були встановлені під час досудового розслідування та допитані безпосередньо судом у судовому засіданні.

Даних про інших свідків цього кримінального правопорушення, які були присутні при його вчиненні та могли б розповісти про якісь інші його обставини в матеріалах провадження немає і клопотання щодо допиту інших свідків стороною захисту не заявлялося.

З приводу апеляційних вимог обвинуваченого ОСОБА_8 про призначення йому менш суворого покарання, то такі вимоги, на думку апеляційного суду, не можуть бути задоволені з таких підстав.

Згідно ч.1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до положень ч.2 цієї ж норми Закону, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Як вбачається з оскаржуваного вироку, при призначенні обвинуваченому виду та розміру покарання суд першої інстанції врахував: тяжкість вчиненого останнім кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії особливо тяжких. Дані про особу винного, згідно яких останній неодружений, раніше несудимий, на утриманні дітей та інших осіб немає. Обставини, що пом`якшують покарання поведінка потерпілого. Обставини, що обтяжують покарання вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи зазначене у сукупності, суд першої інстанції обгрунтовано прийшов до висновку, що покарання у виді позбавлення волі, в межах найнижчої межі санкції ч.1 ст.115 КК України, у даному випадку, є необхіднім й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Крім цього, вид та розмір призначеного ОСОБА_8 покарання узгоджується з вимогами ч.3 ст.68 КК України, згідно яких за вчинення замаху на кримінальне правопорушення строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Підстав для призначення обвинуваченому менш суворого покарання з застосуванням ст.69 КК України апеляційний суд також не вбачає.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції є законними та обгрунтованим, а тому підстав для його скасування чи зміни не має.

Керуючись ст.ст. 404, 405,407 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення

Вирок Ємільчинського районного суду Житомирської області від 06 квітня 2022 року щодо ОСОБА_8 без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців, а засудженим ОСОБА_8 в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: