Справа №705/659/22
1-кс/705/205/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2022 року

Суддя Уманського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_1 при секретарі судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у судовому засіданні заяву ОСОБА_3 про відвід слідчому судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_4 , заявлений у судовій справі за скаргою ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого,
В С Т А Н О В И В:
В провадженні слідчого судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_4 перебуває скарга ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого, яка надійшла до Уманського міськрайонного суду Черкаської області 31.01.2022 року (справа №705/659/22; провадження №1кс/705/205/22).
В ході розгляду вказаної справи 22.02.2022 року скаржник ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про відвід слідчому судді ОСОБА_4 , оскільки вважає, що факти, наведені у скарзі відносяться до району паломництва на території міста Умані, де, на його думку, порушуються Закони України і міжнародне право, а криміналітет діє за єдиною схемою через організовані групи, які пов`язані між собою і діють спільно з службовцями державних установ. У зв`язку з цим вважає, що справа призначена до розгляду з порушенням правил територіальної підсудності і підсудності, яка віднесена до Національного агентства бюро України і Спеціалізованої антикорупційної прокуратури.
Також зазначає, що дії слідчого судді ОСОБА_4 не вселяють довіру, тому заявляє їй відвід.
Заявник ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомляв.
Слідча суддя ОСОБА_4 викликалась у судове засідання для розгляду заяви про її відвід, однак в засідання не прибула, додаткових пояснень щодо заявленого відносно неї відводу, не подала.
Представник Уманського РУП ГУНП в Черкаській області в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду заяви повідомлений належним чином.
Суддя ухвалив розглядати заяву про відвід за відсутності осіб, які не з`явились.
Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає заяву про відвід такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судді мають неухильно дотримуватися засад кримінального провадження, закріплених ст. 7 КПК України, маючи на увазі, що їх порушення дає об`єктивні підстави для сумніву у неупередженості та безсторонності суду.
У відповідності до ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні:
1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;
2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;
3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;
4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;
5) у випадку порушення встановленого ч. 3 ст. 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.
Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України, ст.ст. 1, 8, 9 КПК України, Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» закріплено принцип, за яким кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи безстороннім судом. При цьому, наявність безсторонності визначається в тому числі і тим, чи забезпечує суд умови, за яких у сторін не виникало б будь-яких сумнівів у безсторонності судді та всього складу суду при розгляді справи.
У відповідності до ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених ст.ст. 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. Заяви про відвід (самовідвід) можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження. Відвід повинен бути вмотивованим.
Відповідно до ч. 1 ст. 21 КПК України кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.
Відповідно до вимог чинного законодавства України незалежність та неупередженість суду є однією з найважливіших ознак демократичної та правової держави. Це одна із основних засад судочинства в Україні, один із основоположних принципів організації та діяльності судових органів .
В Україні, цей принцип реалізується в тому числі за допомогою встановлення у галузі процесуального права інституту відводу судді від участі у розгляді справи, оскільки відвід це заява про недовіру складу суду, що розглядає справу, з підстав, зокрема, наявності сумнівів у його неупередженості та об`єктивності.
Регламентуючи нормами права цей процесуально-правовий інститут, необхідно керуватися єдністю принципів здійснення судочинства, передбачених ст. 129 Конституції України, а вони однакові для усіх видів судочинства. Саме відвід є законодавчо передбаченою процедурою, яка б гарантувала сторонам незалежність, неупередженість та об`єктивність судді у ставленні до кожного з них, а відтак, була б гарантією реалізації цих принципів.
На думку суду, сам факт недовіри особи може створити враження необ`єктивності та упередженості слідчого судді при розгляді справи, а відтак в майбутньому стане причиною сумнівів в об`єктивності, справедливості, неупередженості та законності судового рішення у справі та поставити під сумнів забезпечення реалізації права особи на справедливий судовий розгляд.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 , вдруге звертається до суду із заявою про недовіру слідчому судді ОСОБА_4 і судом уже приймалося рішення про відмову у задоволенні відводу. Звертаючись повторно із заявою про відвід слідчому судді заявник ОСОБА_3 також не обґрунтовує мотиви свого звернення, а лише зазначає, що не довіряє діям слідчого судді ОСОБА_4 та вважає, що її дії мають відношення до діяльності організованих груп та криміналітету. При цьому будь-яких конкретних фактів та обставин не наводить. Також вказує, що справа призначена з порушенням територіальної підсудності і «підслідності», при тому, що особисто сам же і звернувся до Уманського міськрайонного суду зі скаргою на бездіяльність слідчого.
Зазначені заявником доводи, на думку суду, є лише припущенням, які нічим не підтверджено та не обґрунтовано.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справах «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» вказано, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» зазначено, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України», «Фей проти Австрії»).

Застосовуючи об`єктивний критерій, слід з`ясувати, чи існують, окрім самої поведінки судді, певні факти, які можуть служити підставою для сумніву в його безсторонності. Тобто при визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді позиція особи, про яку йдеться, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими (рішення ЄСПЛ у справі Веттштайна (Wettstein), п. 44, та рішення ЄСПЛ у справі "Феррантеллі та Сантанджело проти Італії" (Ferrantelli and Santangelo v. Italy), п. 58).

Тобто, виходячи із вищевикладеного, не конкретизовані скаржником дії судді, а лише саме посилання на недовіру не можуть бути підтвердженням заявленого 22.02.2022 року відводу.

Будь-яких інших посилань та зазначення фактичних обставин, які моли б свідчити про можливу упередженість слідчого судді ОСОБА_4 й викликати сумнів щодо об`єктивного та безстороннього розгляду нею зазначеної скарги ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого, на думку суду, заявником не надано. Заява про відвід зумовлена насамперед суб`єктивними внутрішніми переконаннями заявника щодо недовіри діям слідчого судді ОСОБА_4 та не є достатніми для виникнення вказаного вище сумніву, внаслідок якого слідчий суддя не може брати участі у кримінальному провадженні.

На думку суду твердження заявника про те, що справа призначена з порушенням територіальної підсудності і «підслідності» не є такою обставиною, яка входить до визначеного ст. 75 КПК України переліку підстав для відводу судді і не є обставиною, яка може викликати сумнів в неупередженості слідчого судді та виключає участь слідчого судді у кримінальному провадженні в розумінні п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України.

При цьому суд зазначає, що суддя повинен виконувати свої професійні обов`язки незалежно, виходячи виключно з фактів, установлених на підставі власної оцінки доказів, розуміння закону, верховенства права, не зважаючи на будь - які зовнішні впливи, стимули, загрози, втручання або публічну критику, а право подавати скарги на дії судді можна віднести до одного із засобів контролю за діяльністю судді під час здійснення ним правосуддя, і в жодному разі можливість скористатися таким правом не є способом усунення певного судді від здійснення посадових обов`язків у конкретній справі за бажанням конкретних осіб і може бути розцінене як намагання здійснити тиск на суд при здійсненні правосуддя.

За таких обставин, суд наголошує на тому, що сама по собі суб`єктивна думка скаржника не є підставою для задоволення заяви про відвід слідчого судді.

З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для задоволення заявленого ОСОБА_3 відводу слідчому судді ОСОБА_4 в межах розгляду справи за скаргою ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого щодо невнесення відомостей до ЄРДР за його заявою про вчинення кримінального правопорушення.

Керуючись статями 75, 81, 395 КПК України, суддя

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід слідчому судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_4 , заявлений у судовій справі за скаргою ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1