Справа № 946/3754/22
Провадження № 1-кс/946/1631/22
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2022 року слідчий суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: представника скаржника адвоката ОСОБА_3 , дізнавача ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_6 на постанову дізнавача СД Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 від 25.05.2022 року про закриття кримінального провадження №0000414 від 14.10.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 385 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

06.06.2022 року ОСОБА_6 звернулась до слідчого судді зі скаргою на постанову дізнавача СД Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 від 25.05.2022 року про закриття кримінального провадження №0000414 від 14.10.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 385 КК України, якою просить, зокрема: скаргу задовольнити; скасувати постанову дізнавача Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 від 25.05.2022 про закриття кримінального провадження №0000414; кримінальне провадження №0000414 повернути прокурору для організації дізнання відповідно до закону;

викликати до судового засідання ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ; поставити питання дізнавачу ОСОБА_4 щодо посилання у постанові на практику ЄСПЛ.

В обґрунтування скарги ОСОБА_6 зазначила, що 25.05.2022 вона була викликана до дізнавача Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , яка вручила їй постанову про закриття кримінального провадження №0000414, у якому вона має статус заявника та цивільного позивача. Вказану постанову вважає незаконною та такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав: дізнавач ОСОБА_4 не мала повноважень здійснювати дізнання у кримінальному провадженні №0000414, оскільки відповідно до імперативних вимог ч. 7 ст. 216 КПК України, у кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, передбачених статтями 384, 385, 386, 387, 388, 396 КК України, досудове розслідування здійснюється слідчим того органу, до підслідності якого відноситься кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким почато досудове розслідування, а кримінальне провадження № 0000414 відкрито за фактом надання завідомо неправдивих показань свідками під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №0003076 від 30.10.2017, дізнання в якому здійснює СД ВП №1 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області, а отже, дізнавач ОСОБА_4 та уповноважений прокурор мали вирішити питання підслідності та в обов`язковому порядку передати кримінальне провадження №0000414 до СД ВП №1 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області для об`єднання разом із кримінальним провадженням №0003076; підпис дізнавача ОСОБА_4 під постановою від 25.05.2022 є нелегітимним, тому і постанова є незаконною та підлягає скасуванню; постанова дізнавача ОСОБА_4 від 25.05.2022 спрямована на звільнення у корупційний спосіб ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності, викритих у використанні підроблених документів на пором «Кислицький»; постанова дізнавача ОСОБА_4 від 25.05.2022 є абсолютно невмотивованою; постанова містить посилання на практику ЄСПЛ, яка є абсолютно нерелевантна та взагалі не стосується предмету розслідування, що свідчить про нерозуміння дізнавача ст. 6 Конвенції про захист прав людини та відповідної практики ЄСПЛ щодо застосування цієї статті; дізнавач ОСОБА_4 , посилаючись на практику ЄСПЛ щодо поняття «обвинувачення», не знала, що таке посилання є інструментом сторони захисту у кримінальному провадженні, а відтак, дізнавач ОСОБА_4 задекларувала, що вона виступає у кримінальному провадженні як захисник осіб, які вчинили злочини, а тому допустила реальний конфлікт інтересів; дізнавач ОСОБА_4 не надала правову оцінку документам на пором «Кислицький», які, як наразі остаточно встановлено, є підробленими та як наслідок, дізнавач ОСОБА_4 надала корупційне сприяння подальшому використанню підроблених документів на пором «Кислицький»; дізнавач ОСОБА_4 не сформулювала чітку, конкретну та недвозначну правову позицію щодо підроблених документів на пором «Кислицький»; дізнавач ОСОБА_4 не надала правову оцінку обставинам притягнення ОСОБА_7 до адміністративної відповідальності у 2019, у 2021 роках за експлуатацію порому «Кислицький» за відсутності документів з подальшим складенням щодо ОСОБА_7 адміністративних протоколів; дізнавач ОСОБА_4 не допитала ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 щодо обставин виготовлення підроблених документів - Акту технічного нагляду судна» від 15.11.2015, Договору купівлі проваджу судна від 14.02.2003; дізнавач ОСОБА_4 не вирішила питання цивільного позову у кримінальному провадженні; дізнавач ОСОБА_4 не допитала заявників та цивільних позивачів ОСОБА_6 , представника ТОВ «Злагода», ОСОБА_11 ; незрозуміло, з якою метою дізнавач ОСОБА_4 допитувала слідчого ОСОБА_12 і якою є сутність показань свідка ОСОБА_12 ; дізнавач ОСОБА_4 не надала правової оцінки питанням, які ставилися ОСОБА_9 ; дізнавач ОСОБА_4 не надала правової оцінки тому факту, що під час проведення допиту ОСОБА_10 йому було поставлено конкретні запитання, які не відносилися до привілеїв, встановлених ст. 63 Конституції України та ч. 2 ст. 385 КК України, не надала правової оцінки тому факту, що ОСОБА_10 , маючи умисел на продовження своєї злочинної діяльності у складі злочинної організації ОСОБА_9 і ОСОБА_7 , не зважаючи на те, що йому було поставлено запитання, які не стосувалися ані його, ані членів його сім`ї, ані його близьких родичів, коло яких визначається законом, за присутності свого професійного захисника (адвоката ОСОБА_13 ) умисно й цілеспрямовано відмовився надавати показання слідчому ОСОБА_12 та потерпілому ОСОБА_11 за усіма поставленими йому запитаннями та засвідчив свою відмову своїм підписом; дізнавач ОСОБА_4 не надала правової оцінки тому факту, що ОСОБА_10 відмовився надавати відповідь на запитання: «Скільки поромних переправ було та існує станом на сьогодні (тобто на момент допиту) на території Кислицької сільської ради?», «Якими були обставини оформлення та отримання ОСОБА_7 права власності на пором «Кислицький» ОСОБА_7 .?»; дізнавач ОСОБА_4 не надала правової оцінки тому факту, що запитання, поставлене ОСОБА_10 про поромні переправи території Кислицької сільської ради взагалі не стосувалося будь-якої особи, не кажучи про ОСОБА_10 та будь-яких його родичів; дізнавач ОСОБА_4 не надала правової оцінки тому факту, що запитання, поставлене ОСОБА_10 , про право власності ОСОБА_7 на пором «Кислицький» ніяк не стосувалося будь-яких родичів ОСОБА_10 ; дізнавач ОСОБА_4 не надала правової оцінки тому факту, що ОСОБА_7 було поставлені таки запитання: «Хто і коли заповнював усі документи, які подавалися до Укртрансбезпеки з метою реєстрації та отримання документів на пором «Кислицький»?»; «Пором «Кислицький» і пором ВИЛ-0224-К це два різних судна або одне й те ж саме судно?»; «Хто був присутній при підписанні договору купівлі-продажу ОСОБА_14 »?; дізнавач ОСОБА_4 не надала правової оцінки тому факту, що ОСОБА_8 було поставлено таки запитання: «Чи відомо Вам хто та коли підписував договір купівлі-продажу із ОСОБА_14 щодо порому «Кислицький»?»; «Де відбулося підписання договору купівлі-продажу порому із ОСОБА_14 .?»; «Чи відомо Вам де на протязі 15 років знаходився пором «Кислицький»?»; «Хто і коли заповнював усі документи, які подавалися до Укртрансбезпеки з метою реєстрації та отримання документів на пором «Кислицький»?»; «Пором «Кислицький» і пором ВИЛ-0224-К це два різних судна або одне й те ж саме судно?»; «Хто на даний час користується так званим поромом «Кислицький»?». Вважає постанову слідчого незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки слідчий порушив вимоги ч. 2 ст. 9 КПК України.

У судовому засіданні представник скаржника просив скаргу задовольнити у повному обсязі з підстав, визначених у скарзі. Зазначив, що постанова слідчого незаконна, невмотивована, необґрунтована, є сприянням уникнення від відповідальності, аналізу вимог немає. Просить скасувати постанову слідчого. Вважає, що дізнавач ОСОБА_4 не мала права, повноваження виносити таку постанову. Кримінальне провадження №0003076 розглядається у СВ у м. Овідіополь, тому і це кримінальне провадження №0000414 повинно було розслідуватися у СВ м. Овідіополь, об`єднано з кримінальним провадженням №0003076 по факту підроблення документів ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та використання ними підроблених документів. Певні запитання цим свідкам взагалі не стосувалися допитуваних свідків чи їх родичів. Вважає, що слідчий ОСОБА_12 зацікавлена особа та проводила розслідування у кримінальному провадженні №0003076. Під час розслідування кримінального провадження №0000414 не було допитано очевидця цього злочину ОСОБА_15 . Однак його не було допитано, так як і не було допитано адвоката свідка присутнього під час допиту свідків. Не допитано усіх необхідних осіб, у тому числі ОСОБА_16 та ОСОБА_17 . Дізнавач не зазначив, що відповіді на задані запитання могли стати підставою для підозри вказаних осіб. В постанові не зазначено, що ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 були допитані та їх допити не були оцінені. Він зрозумів, що ОСОБА_18 здійснювала допити ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 саме як підозрюваних. У контексті постанови практика ЄСПЧ, однак тоді це необхідно було зазначати в оскаржуваній постанові. Також, зазначив, що протоколи допитів свідчать про неналежність виконання обов`язків з боку дізнавача.

Дізнавач у судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги, просив відмовити повністю у задоволенні скарги, вважає, що постанова обґрунтована та вмотивована. В заяві про злочин у кримінальному провадженні №0003076 заявник вказав, що злочин вчинений саме ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , що дало їм право відмовитися від показів.

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги, зазначив, що досудове розслідування здійснюється відповідно вимог ст. 216 КПК України, ст. 385 КК України. Досудове розслідування здійснюється тим органом, де почато досудове розслідування. Так як допити здійснювалися слідчою ОСОБА_12 , яка є слідчим Ізмаїльського РВ ГУНП в Одеській області, тому підслідність не порушена. Однак, згодом, кримінальне провадження №0003076 було передано до Овідіопольського СВ. Прокурор ОСОБА_5 передала справи до м. Одеса, однак їх повернули до Ізмаїльського РВП. Тобто підслідність не порушена. КПК України не потребує зазначення у постанові про закриття кримінального провадження аналізу абсолютно всіх доказів та слідчих дій. Постанова достатньо вмотивована. Мова у заяві про злочин йде саме про ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .

Щодо заяви скаржника про допит свідків, то слідчий суддя звертає увагу, що під час розгляду скарги на постанову про закриття кримінального провадження досліджується обґрунтованість та вмотивованість вказаної постанови на підставі існуючих матеріалів кримінального провадження, здійснюється оцінка раніше зібраних доказів, їх аналіз слідчим, досліджуються питання, чи вчинялись необхідні слідчі дії тощо. Не можуть збиратися нові докази по кримінальному провадженню, вчинятися додаткові слідчі дії, у тому числі й проводитися додаткові допити, які вже проводилися, що фактично скаржник і просить зробити.

Дослідивши матеріали скарги, матеріали кримінального провадження, заслухавши пояснення представника скаржника, дізнавача, прокурора, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Згідно ч. 1 ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчиненні дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Положення статті 2 КПК України визначають, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до п. 18 ч.1 ст. 3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченим нормами КПК, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Згідно з положеннями ст. 7 КПК України, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, змагальність сторін, диспозитивність та розумність строків розгляду справи.

Згідно ч.2 ст.9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ч.4 ст.38 КПК України орган досудового розслідування зобов`язаний застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Згідно з п.8 ч.1 ст.40 КПК України слідчий уповноважений приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, у тому числі щодо закриття кримінального провадження за наявності підстав, передбачених статтею 284 цього Кодексу.

В ході розгляду скарги встановлено, що відомості до ЄРДР №0000414 від 14.10.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 385 КК України внесено на виконання ухвали Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 12.10.2021 за заявою ОСОБА_6 та ОСОБА_11 від 07.10.2021 про те, що 30.08.2018 в ході додаткового допиту у кримінальному провадженні №0003076 від 29.10.2017 свідок ОСОБА_7 відмовився від давання показань.

22.10.2021 постановою прокурора Ізмаїльської окружної прокуратури визначена підслідність у кримінальному провадженні за відділенням поліції №1 Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеській області.

Відповідно до протоколу додаткового допиту свідка ОСОБА_7 від 30.08.2018 встановлено, що допит свідка проводився слідчим СВ Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області в приміщенні Ізмаїльського ВП, що розташований за адресою: м. Ізмаїл, вул. Михайлівська, 27. Місцем вчинення кримінального правопорушення є територія Ізмаїльського району Одеської області.

У зв`язку з чим, постановою прокурора Чорноморської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_19 про визначення територіальної підслідності від 01 листопада 2021 року обґрунтовано визначено територіальну підслідність кримінального провадження №0000414 від 14.10.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 385 КК України за сектором дізнання Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області та внести відповідні відомості до ЄРДР.

Так, щодо підслідності кримінального провадження №0000414 від 14.10.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 385 КК України, слідчий суддя зазначає, що представник скаржника помилково вважає, що дізнавач ОСОБА_4 та уповноважений прокурор мали вирішити питання підслідності та в обов`язковому порядку передати кримінальне провадження №0000414 до СД ВП №1 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області для дізнання разом із кримінальним провадженням № 0003076, а також, невірно трактує наведені норми КПК України.

Так, стаття 216 КПК України визначає підслідність злочинів між різними органами досудового розслідування, а саме: слідчі органів Національної поліції, слідчі органи безпеки, детективи органів Бюро економічної безпеки України, слідчі органів державного бюро розслідувань, детективи Національного антикорупційного бюро України.

Згідно ч. 1 ст. 216 КПК України, слідчі органів Національної поліції здійснюють досудове розслідування кримінальних правопорушень, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, крім тих, які віднесені до підслідності інших органів досудового розслідування.

Частиною 7 ст. 216 КПК України визначено, що у кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, передбачених статтями 384, 385, 386, 387, 388, 396 Кримінального кодексу України, досудове розслідування здійснюється слідчим того органу, до підслідності якого відноситься кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким почато досудове розслідування.

Тобто, стаття 216 КПК України визначає хто саме із вищезазначених органів досудового розслідування (органи Національної поліції, органи безпеки, Бюро економічної безпеки України, органи державного бюро розслідувань, Національного антикорупційного бюро України) буде здійснювати досудове розслідування, а не який саме за територіальним принципом орган Національної поліції повинен проводити досудове розслідування.

А стаття 218 КПК України вже визначає саме місце проведення досудового розслідування, так ч.1 ст.218 КПК України визначено, що досудове розслідування здійснюється слідчим того органу досудового розслідування, під юрисдикцією якого знаходиться місце вчинення кримінального правопорушення.

Допит свідків здійснювався слідчим СВ Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області у приміщенні Ізмаїльського ВП (м. Ізмаїл), отже й місцем вчинення кримінального правопорушення за ст.385 КК України є територія Ізмаїльського району та за підслідністю СВ Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області. А отже оскаржувана постанова була ухвалена правомочним дізнавачем згідно визначеної компетенції.

Постановою дізнавача СД Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 від 25.05.2022 року кримінальне провадження №0000414 від 14.10.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 385 КК України закрито, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

Як вбачається із оскарженої постанови, вона була прийнята у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення відповідно до п.2 ч.1 ст.284 КПК України.

В постанові зазначено, що дізнанням установлено, що 14.10.2021 до Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області надійшла ухвала Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області про внесення відомостей до ЄРДР за заявою ОСОБА_6 , ОСОБА_11 , ТОВ "Злагода від 07.10.2021, про те, що в ході допитів свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 останні відмовився від давання показань. Дізнавачем СД Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області 14.10.2021 розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 385 КК України. Згідно ч. 1 ст. 95 КПК України, показання - це відомості, які надаються в усній або письмовій формі під час допиту підозрюваним, обвинуваченим, свідком, потерпілим, експертом щодо відомих їм обставин у кримінальному провадженні, що мають значення для цього кримінального провадження. Запитання, які були задані ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_10 слідчим ОСОБА_18 під час допиту 30 серпня 2018 року, та від надання відповідей на які, згідно заяви ОСОБА_6 , ОСОБА_11 , вони не мали права відмовлятися, або взагалі не стосувалися провадження, або ж відомості, котрі цікавили слідчого могли бути отримані у інший, передбачений законом спосіб. Крім того, ОСОБА_18 , будучи допитаною в якості свідка, пояснила, що допит 30 серпня 2018 року ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_10 проводився за результатами задоволення клопотання потерпілих у кримінальному провадженні №0003076 ОСОБА_6 та ОСОБА_11 з метою перевірки причетності вказаних осіб до кримінального правопорушення. Відповідно до ст. 18 КПК жодна особа не може бути примушена давати пояснення, показання, які можуть стати підставою для підозри, обвинувачення у вчиненні нею, близькими родичами чи членами її сім`ї кримінального правопорушення. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст.66 КПК України, свідок має право відмовитися давати показання щодо себе, що можуть стати підставою для підозри, обвинувачення у вчиненні ним кримінального правопорушення. З огляду на наведене, допит 30 серпня 2018 року ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_10 проводився з метою перевірки причетності вказаних осіб до кримінального правопорушення та можливого подальшого притягнення їх до відповідальності, що додатково свідчить про відсутність в діях допитаних складу кримінального правопорушення.

Слідчий суддя наголошує, що відповідно до ч. 1 ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Статтею 18 КПК України передбачено, що жодна особа не може бути примушена визнати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення або примушена давати пояснення, показання, які можуть стати підставою для підозри, обвинувачення у вчиненні нею кримінального правопорушення. Кожна особа має право не говорити нічого з приводу підозри чи обвинувачення проти неї, у будь-який момент відмовитися відповідати на запитання, а також бути негайно повідомленою про ці права. Жодна особа не може бути примушена давати пояснення, показання, які можуть стати підставою для підозри, обвинувачення у вчиненні її близькими родичами чи членами її сім`ї кримінального правопорушення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 66 КПК України, свідок має право: відмовитися давати показання щодо себе, близьких родичів та членів своєї сім`ї, що можуть стати підставою для підозри, обвинувачення у вчиненні ним, близькими родичами чи членами його сім`ї кримінального правопорушення, а також показання щодо відомостей, які згідно з положеннями статті 65 цього Кодексу не підлягають розголошенню.

Як вбачається з матеріалів скарги, кримінальне провадження №0003076 від 30.10.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України заведено за заявою ОСОБА_6 від 28.10.2018 року. Так, у вказаній заяві ОСОБА_6 зазначено, що ввечері 28.10.2017 року члени організованого злочинного угрупування ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_20 , застосувавши фізичне насильство, вчинили черговий злочинний напад на майно ТОВ «Злагода» та майно ОСОБА_11 та гр-на ОСОБА_21 , який працює паромником у ОСОБА_11 .

Сам представник ОСОБА_6 у судовому засіданні зазначив, що злочини вчинені саме ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 .

Таким чином, мова йде о скоєнні злочину саме ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , а значить логічним є припущення та висновок, що до предмету доведення та розслідування вказаного кримінального провадження відноситься саме факт вчинення чи невчинення у тому числі саме цими особами кримінального правопорушення, про яке йдеться у заяві ОСОБА_6 , а отже їх покази можуть бути можуть використані та стати підставою для підозри, обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, а відповідно вони у рамках цього кримінального провадження можуть користуватися статтями 18, 66 КПК України.

Отже, на думку слідчого судді, оскаржувана постанова є законною та прийнятою відповідно до вимог чинного законодавства. Оскаржувана постанова є вмотивована, наведено підстави, які покладені в основу прийнятої постанови.

Не може бути скасована вірна та законна постанова з формальних підстав, навіть, якщо вона має певні неістотні недоліки.

В основу оскарженої постанови покладено посилання на п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, наявні посилання на вичерпні докази та норми законодавства для прийняття такої постанови.

З урахуванням вказаного можна зробити висновок, що слідчим в оскарженій постанові доведено, що органами досудового розслідування вжито усіх заходів для всебічного та повного дослідження обставини кримінального провадження та для досягнення цілей кримінального провадження, що свідчить про обґрунтованість прийняття оскарженої постанови про закриття кримінального провадження.

Щодо нездійснення допиту заявника, то слідчий суддя звертає увагу, що як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 неодноразово викликалися для допиту, однак не з`являлася. Крім того, в рамках розгляду кримінального провадження за ст. 385 КК України покази заявника не можуть бути вирішальними та мати суттєве значення для досудового розслідування, у тому числі, з огляду на те, що вказане кримінальне правопорушення відноситься до кримінального правопорушення проти правосуддя.

Щодо нездійснення допиту очевидців кримінального правопорушення, на чому наполягає скаржник, то слідчий суддя звертає увагу, що в даному випадку, обставини проведення допиту ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_10 та їх відповіді на запитання зафіксовані у протоколах їх допиту. А отже, суд вважає, що з цих підстав немає необхідності допитувати в рамках кримінального провадження №0000414 від 14.10.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 385 КК України осіб, які начебто були очевидцями проведення цих допитів.

Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Таким чином, враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні скарги ОСОБА_6 на постанову дізнавача СД Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 від 25.05.2022 року про закриття кримінального провадження №0000414 від 14.10.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 385 КК України.

Керуючись ст.ст. 303-307, 309 КПК України,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_6 на постанову дізнавача СД Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 від 25.05.2022 року про закриття кримінального провадження №0000414 від 14.10.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 385 КК України відмовити.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали буде проголошено 23.06.2022р. о 15:00 год.

Слідчий суддя: ОСОБА_1