Справа № 946/2600/22
Провадження № 1-кс/946/1185/22
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2022 року слідчий суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні клопотання старшого слідчого відділення №1 СВ Ізмаїльського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області, про арешт майна,

В С Т А Н О В И В:

Слідчим відділом №1 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000340 від 16.04.2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України.
У своєму клопотанні, слідчий вказує, що 14.04.2022 року близько о 21:30 годині ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 перебували на території бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_4 », розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , де працівники 18 загіну морської охорони Державної прикордонної служби України перевищуючи свої службові повноваження спричинили останнім тілесні ушкодження.

В ході досудового розслідування 16.04.2022 року надійшла заява ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 , про долучення до матеріалів кримінального провадження відеозапис з камери відеоспостереження, що розташована на території бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_4 », розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , на якому зафіксовано як 14.04.2021 в період часу з 21:54 годин 14.04.2022 по 02:00 годині 15.04.2022 військовослужбовці загону морської охорони №18 ДПСУ України перебуваючи, на вище вказаній території нанесли тілесні ушкодження ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 . Відеозапис з камери відеоспостереження, що розташована на території бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_4 », розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , записаний на флеш носій «Apacer».

Враховуючи те, що без вказаних вилучених речей неможливо провести повне, всебічне та об`єктивне досудове розслідування, об`єктом вчинення злочину, зберегли на собі його сліди, можуть бути використані, як доказ того факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, набуті злочинним шляхом. Стороні кримінального провадження необхідно арештувати вказане майно з метою забезпечення в подальшому цивільного позову, з метою доказування того факту та обставин що особи, які вчинили злочин вчинили кримінальне правопорушення, та намагалися втекти, а також з метою встановлення обставин кримінального правопорушення, та винуватості кожного учасника злочину.

З метою встановлення, ступеня вини осіб, які вчинили кримінальне правопорушення, проведення повного та всебічного досудового розслідування, встановлення істини по кримінальному провадженню, а також те, що вказані речові докази які вилучено слідчим, є об`єктом вчинення злочину та зберегли на собі його сліди, кримінальне покарання, передбачає за ч. 4 ст. 187 КК України, позбавлення волі на строк до 15 років з конфіскацією майна. При цьому, у сторони кримінального провадження, є достатні підстави вважати що, вказані речові докази, у разі якщо на них не буде накладено арешт та переданий володільцю, або особі яка ним користується, може бути відчужений, прихований, пошкоджений, зіпсований, знищений, перетворений та втратити на собі сліди злочину, з метою приховування злочину та спробі уникнути покарання за вчинений злочин.

Дані речі, згідно ст. 167 КПК України, є тимчасово вилученим майном, оскільки зберігають на собі сліди кримінального правопорушення та носять характерні ознаки, є предметом вчинення злочину, а тому мають значення для кримінального провадження.
Відповідно до п. 1, 4 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення речових доказів, відшкодування шкоди внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, тобто є речовим доказом, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети що були об`єктом кримінального правопорушення.

Частина 2 ст.170 КПК України передбачає, що слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України. Зокрема, якщо дані речі підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом; набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.
Пунктом 1 ч. 1 ст. 171 КПК України передбачено право слідчого за погодженням з прокурором подавати клопотання про арешт майна, і обов`язок слідчого судді розглянути таке клопотання по суті.
Виходячи з наведеного та приймаючи до уваги, що завданням кримінального судочинства є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування кримінального правопорушення, а також зважаючи на те, що зазначене у клопотанні майно, а саме: відеозапис з камери відеоспостереження, що розташована на території бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_4 », розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , на якому зафіксовано як 14.04.2021 в період часу з 21:54 годин 14.04.2022 по 02:00 годині 15.04.2022 військовослужбовці загону морської охорони №18 ДПСУ України перебуваючи, на вище вказаній території нанесли тілесні ушкодження ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , записаний на флеш носій «Apacer» та який був виданий ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 , містять інформацію яка підтверджує наявність вчинення кримінального правопорушення та зберегли на собі їх сліди та вони визнані постановою слідчого як речові докази по кримінальному провадженні, і без цих складових не можливо буде в подальшому прийняти об`єктивне рішення по кримінальному провадженню.
Слідчий та прокурор про час та місце розгляду клопотання були повідомлені належним чином, однак в судове засідання не з`явились, в клопотанні зазначили про розгляд справи без їх участі.
ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився, в матеріалах клопотання про арешт вилученого майна наявна заява ОСОБА_7 , якою він добровільно видає відеозапис з камер відеоспостереження.

В силу ст. 107 КПК технічні засоби фіксування процесу не застосовувалися.

Вивчивши матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.

Згідно ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Як передбачено п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається, в тому числі, з метою збереження речових доказів. Арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально - протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально-протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною другою ст.173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

З урахуванням положень ст.ст. 2, 7 КПК України, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Виходячи з наведеного та приймаючи до уваги, що завданням кримінального судочинства є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування кримінального правопорушення тощо, а також зважаючи на те, що вилучене майно має значення речових доказів у кримінальному провадженні, та незастосування арешту щодо цього майна може призвести до зникнення, втрати або його пошкодження або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню, слідчий суддя вважає що клопотання слідчого про арешт майна є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.170 - 173 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого відділення №1 СВ Ізмаїльського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області ОСОБА_3 , про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, а саме: відеозапис з камери відеоспостереження, що розташована на території бази відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_4 », розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , записаний на флеш носій «Apacer», на якому зафіксовано період часу з 21:54 годин 14.04.2022 року по 02:00 годині 15.04.2022 року.

Заборонити користуватись та розпоряджатись майном, на яке накладено арешт.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області протягом п`яти діб з дня проголошення або отримання.

Слідчий суддя: ОСОБА_1