Справа № 332/2331/21
Провадження 1-кп/336/583/2022
У Х В А Л А

про призначення судового розгляду

30.08.2022 р. м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м.Запоріжжя в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши в залі суду у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №000279 від 02 вересня 2021 року, про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 3 ст. 307 КК України, за участі сторін кримінального провадження, -

встановив :

Суть питання, що вирішується ухвалою:

відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану Розпорядженням Голови Верховного Суду від 10.05.2022 року № 29/0/9-22 змінено територіальну підсудність справ Оріхівського районного суду Запорізької області з визначенням територіальної підсудності їх справ за Шевченківським районним судом м. Запоріжжя.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні №000279 від 02 вересня 2021 року, про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 3 ст. 307 КК України, надійшов до Оріхівського районного суду Запорізької області 03.09.2021 року.

До Шевченківського районного суду м.Запоріжжя обвинувальний акт надійшов у відповідності до визначеної Розпорядженням Голови Верховного Суду від 10.05.2022 року № 29/0/9-22 підсудності 15.08.2022 року.

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 16.08.2022 було призначене підготовче судове засідання, у якому вирішуються питання регламентовані ст. 314 КПК України.

Прокурором заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , який спливає 03.09.2022 року.

Позиція сторін:

сторони кримінального провадження з боку обвинувачення та захисту вважали за можливе призначити кримінальне провадження до судового розгляду, оскільки обвинувальний акт складений із дотриманням вимог ст. 291 КПК України, підстав для закриття провадження, внесення подання про визначення підсудності немає.

Прокурор обґрунтовуючи клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу посилався на те, що ризики, які стали підставою для його обрання не зникли, крім того ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не мають постійного місця проживання у м.Запоріжжя, вони проживали до арешту у м.Оріхів Запорізької області у якому ведуться активні бойові дії.

Обвинувачені заперечували проти задоволення клопотання прокурора, просили змінити їм запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

Захисники підтримали позицію обвинувачених, просили змінити запобіжний захід з тримання під вартою на інший більш м`який, оскільки ризики, на які посилається сторона обвинувачення, є недоведеними.

Встановлені судом обставини:

кримінальне провадження підсудне Шевченківському районному суду м.Запоріжжя. Обвинувальний акт складено у відповідності до вимог кримінального процесуального законодавства, при його затвердженні прокурором дотримані вимоги закону. Підстав для закриття чи зупинення кримінального провадження в підготовчому судовому засіданні не встановлено.

Мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався:

суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт, вважає, що справа, з огляду на вищевстановлені судом обставини, підлягає призначенню до судового розгляду.

Також, у підготовчому судовому засіданні, відповідно до положень ч. 2 ст. 318, п. п. 19, 25, 26 ч. 1 ст. 3 КПК України, судом визначено коло осіб з боку обвинувачення та захисту, які братимуть участь у судовому розгляді.

Серед іншого, зазначене судове засідання, з урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження, слід проводити відкрито, обмеження щодо цього, передбачені ч. 2 ст. 27 КПК України, відсутні.

При визначенні строку проведення судового розгляду суд враховує положення ст. 28 КПК України.

При вирішенні питання про продовження обвинуваченим запобіжного заходу суд керувався положеннями ст.331 КПК України, відповідно до ч. 1, 3 якої під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинувачених.

Згідно із ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити речі чи документи, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

За змістом ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів, тяжкість покарання, що загрожує особі, у разі визнання її винною, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, репутацію обвинуваченого, наявність у нього судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів у випадках їхнього попереднього застосування.

Із змісту наведених норм випливає, що завданням застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення належної процесуальної поведінки особи, яка піддана кримінальному переслідуванню, а при обранні того чи іншого запобіжного заходу, достатнього і необхідного у кожному конкретному випадку, крім тяжкості звинувачення необхідно враховувати сукупність перелічених в законі обставин.

В силу ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні, зокрема, особливо тяжкого злочину. При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд враховує, що факт наявності реєстрації мінімізує, але не виключає, ризик переховування від суду, оскільки на території Запорізької області ведуться активні бойові дії, зокрема у м.Оріхів.

Суд погоджується з доводами сторони обвинувачення про те, що можливість призначення покарання у вигляді позбавлення волі на тривалий строк, може спонукати обвинуваченого до вчинення дій з метою перешкодити встановленню істини у справі.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Москаленко проти України» (Заява № 37466/04) від 20.08.2010 року ЄСПЛ вказував, що обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла первісно виправдовувати його тримання під вартою. Необхідність забезпечити належний хід провадження (зокрема, для отримання показань свідків) також була достатньою підставою для первісного тримання заявника під вартою. Суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Таким чином, підозра особи у скоєнні особливо тяжкого злочину та очікуване покарання, яке можливо призначити за вказаний злочин, є одним з факторів, який має враховувати суд при обранні запобіжного заходу, хоча такий фактор сам по собі без оцінки усіх інших обставин у сукупності не може слугувати єдиною підставою для тримання особи під вартою.

При розгляді даного клопотання суд дійшов до висновку, що заявлений ризик втечі обвинувачених, навіть після завершення розгляду справи не зменшився та продовжує існувати, що є підставою для відмови у звільненні затриманої особи.

Суд враховує положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Водночас, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював і те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів. Також у своїх рішеннях суд зазначав, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Аналізуючи вищенаведене суд вважає, що є достатньо підстав констатувати наявність ризиків того, що перебуваючи на волі, обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення, враховуючи характер злочинної діяльності, переховуватись від суду, оскільки особа обвинувачується у вчинення особливо тяжкого злочину та може впливати на свідків, оскільки останній особисто з ними знайомий.

Обраний обвинуваченим запобіжний захід з урахуванням його тривалості у співвідношенні із тяжкістю та обсягом обвинувачення, на даний час не виходить за межі розумного строку і кореспондується з характером суспільного інтересу, потреби у проведенні судом дій, спрямованих на встановлення всіх обставин кримінального правопорушення.

Беручи до уваги, що під час розгляду клопотання ризики, не зменшилися та продовжують існувати, враховуючи мету застосування запобіжних заходів, доведеність всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, розцінюючи зазначені вище ризики як реальні та такі, що виправдовують обмеження свободи фізичної особи, враховуючи відсутність підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який, приходжу до висновку, що клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою підлягає задоволенню та вважаю за необхідне продовжити строк тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , та ОСОБА_5 , виходячи з положень ст.ст. 115, 197 КПК України, встановити строк дії даної ухвали до 28 жовтня2022 року включно.

З цих підстав суд, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 314-318, 369-372, 376 КПК України,

постановив:

призначити судовий розгляд кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №000279 від 02 вересня 2021 року, про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 3 ст. 307 КК України, у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду м.Запоріжжя за адресою: м.Запоріжжя, вул.Чарівна, 117А, 08.09.2022 о 10:20 год.

Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , строком на 60 (шістдесят) днів, тобто по 28 жовтня 2022 року включно.

У судове засідання викликати сторони кримінального провадження (ч. 2 ст. 318, п. п. 19, 25, 26 ч. 1 ст. 3 КПК України).

Ухвала окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою статті 392 Кримінального процесуального Кодексу України.

С у д д я : ОСОБА_1