Справа № 576/574/22
Провадження № 1-кп/576/97/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2022 року Глухівський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань суду в м. Глухів кримінальне провадження за № 0000072 від 29.03.2022 р. про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шевченкове Глухівського району Сумської області, українця, громадянина України, неодруженого, з вищою освітою, не працюючого, проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, -

встановив:

ОСОБА_4 29.03.2022 р. близько 8-ї години 45 хвилин, знаходячись на блокпосту, що розташований на автодорозі Глухів-Шостка при в`їзді в м. Глухів, умисно наніс слідчому відділу поліції № 1 (м. Глухів) Шосткинського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_5 , який виконував свої службові обов`язки, один тичковий удар долоннею частиною правої кисті руки в область передньої поверхні грудної клітини, чим спричинив потерпілому легкі тілесні ушкодження у виді синця проекції прикріплення 3-4 ребер до грудини зліва.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину в інкримінованому йому злочині не визнав та показав про таке. Загалом йому відомий порядок проїзду блокпостів. Вранці 29.03.2022 р. він на своєму автомобілі віз матір у лікарню. Проїжджаючи блокпост на в`їзді в м. Глухів, автомобіль зупинив поліцейський ОСОБА_5 , який знаходився у формі та наказав передати паспорт для перевірки. Оскільки паспорт він забув вдома, то передав ОСОБА_6 посвідчення водія, а згодом і свідоцтво про реєстрацію автомобілю. Перевіривши документи ОСОБА_5 попросив відкрити багажник, що він і зробив. Далі, ОСОБА_6 сказав йому відкрити задні двері салону і підняти килимки. Двері він відкрив, але килимки відмовився підіймати, оскільки йому здалось, що поліцейський ставиться до нього упереджено. Після відмови підняти килимки, ОСОБА_6 став на нього лаятися і схопив його за одяг, у відповідь на що він відштовхнув його від себе рукою. Від цього ОСОБА_6 зробив крок чи два назад. Одразу після цього його затримали і надягнули кайданки. Зазначає, що тілесних ушкоджень потерпілому не завдавав.

Потерпілий ОСОБА_5 у суді показав, що 29.03.2022 р. заступив на чергування на блокпост при в`їзді в м. Глухів зі сторони с. Береза. Перед цим отримав від старшого по відділу інструктаж, де наголошувалось на більш ретельній перевірці транспортних засобів, які зареєстровані на території, де проходили активні бойові дії. О 8 годині 40 хвилин на блокпост заїхав ОСОБА_4 на автомобілі з номерами Київської області. Він був із матір`ю, яка пред`явила паспорт. ОСОБА_7 сказав, що паспорта не має при собі і надав посвідчення водія та техпаспорт. Він перевірив ці документи по базі і попросив ОСОБА_7 відкрити багажник. Той відкрив багажник із салону, але з автомобіля не вийшов. Він запропонував йому вийти з автомобіля, щоб разом оглянути вміст багажнику. ОСОБА_7 вийшов із авто і після огляду багажника почав обурюватись з приводу швидкості проходження перевірки та став дратуватись. Така поведінка йому здалась підозрілою і він вирішив ретельніше оглянути автомобіль, попросивши ОСОБА_7 відкрити задні двері салону та підняти килимки. У відповідь на це ОСОБА_4 став висловлюватись у його бік нецензурною лайкою, погрозами та правою відкритою рукою наніс йому удар у грудну клітину у бронежилет. Від удару він відступив на декілька кроків назад. Після цього ОСОБА_7 затримали і передали іншому наряду. У цей же день він пройшов огляд у судово-медичного експерта, який виявив у нього синець розміром 6 на 3 см.

Свідок ОСОБА_8 показала, що із сином ОСОБА_4 їхали до лікарні. На блокпосту їх зупинила поліція. Вона показала паспорт, а її син надав водійські документи. Після перевірки документів, поліцейський ОСОБА_6 попросив сина показати багажник. Син вийшов і показав. Потім ОСОБА_6 попросив підняти килимки, але син не підняв сказавши, щоб робили це самі якщо це так треба. Після цього вона почула, що поліцейський із сином стали розмовляти на підвищених тонах і вона вийшла з машини та сказала, що сама підніме килимки. В цей час ОСОБА_6 сказав сину фразу: «що ти бикуєш» та взяв його за куртку спереду. Син сказав іншим поліцейським, що вони його вгомонили. Після цього ОСОБА_6 відпустив сина, а той його відштовхнув від себе відкритою долонею. Одразу після цього підбігли інші правоохоронці і одягли на сина кайданки.

Свідок ОСОБА_9 засвідчив про те, що 29.03.2022 р. заступив на чергування на блокпост при в`їзді в м. Глухів зі сторони с. Береза разом з ОСОБА_5 . Вранці на блокпост заїхав синій Нісан з київськими номерами, за кермом якого, як потім з`ясувалось, був ОСОБА_4 . ОСОБА_5 став перевіряти у водія документи, а він стояв поруч і підстраховував. Після перевірки документів ОСОБА_6 попросив ОСОБА_7 відкрити багажник. Але той став поводити себе агресивно. Матір намагалась його заспокоїти, але він не реагував. Коли ОСОБА_6 попросив ОСОБА_7 підняти килимки в салоні, останній продовжував лаятися на ОСОБА_6 і став погрожувати йому, а потім відкритою частиною долоні руки вдарив його у грудну клітину так, що ОСОБА_6 зробив декілька кроків назад. У цей час він з іншими працівниками блокпоста затримали ОСОБА_7 та вдягли на нього кайданки і передали іншому наряду поліції.

Свідок ОСОБА_10 показав, що приблизно 4-5 місяців потому він разом з іншими трьома військовослужбовцями та двома поліцейськими чергував на блокпосту при в`їзді в м. Глухів зі сторони с. Береза. На блокпост заїхала легкова машина, за кермом якої був обвинувачений, а в салоні була якась жінка. Він не звертав уваги на те, хто перевіряв цю машину і що там відбувалось. Стояв від машини на відстані 3-5 метрів. Звернув увагу тільки тоді, коли почув, що водій із поліцейським розмовляють на підвищених тонах. Про що саме була розмова не чув. В ході цієї розмови, обвинувачений різко штовхнув поліцейського долонею у груди, від чого поліцейський відійшов назад.

Експерт ОСОБА_11 у суді показав, що 29.03.2022 р. проводив судово-медичне обстеження потерпілого ОСОБА_5 . Під час обстеження він виявив у потерпілого синець синьо-фіолетового забарвлення, що знаходився на грудній клітині в області 3-4 ребра. Щодо можливості утворення синця внаслідок удару у бронежилет, експерт пояснив, що виявлений у ОСОБА_5 синець міг утворитися і від удару рукою у бронежилет з послідуючим тисненням сили у місці її прикладання. Синець також міг утворитися і від удару рукою у бронежилет, коли між бронежилетом і тілом були якісь предмети, такі як ручка, ґудзик тощо. Крім того, синець також міг утворитись і від різкого поштовху, оскільки такий поштовх і є ударом.

Свідок ОСОБА_12 безпосередньо в суді допитаний не був, його присутність під час судового розгляду відповідно до вимог ч. 3 ст. 23 та ч. 2 ст. 327 КПК України сторони не забезпечили. За інформацією військової частини, свідок перебуває у зоні бойових дій (а.с.116).

Суд також дослідив й наступні письмові докази подані стороною обвинувачення на доведення вини ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Протокол огляду місця події від 29.03.2022 р., до якого занесено результати огляду блокпосту, де трапилась подія та (а.с.73-76).

Висновок експерта № 19 від 30.03.2022 р., яким стверджується, що при судово-медичному обстеженні ОСОБА_5 , яке відбулось 29.03.2022 р., виявлено тілесні ушкодження у вигляді синця проекції прикріплення 3-4 ребер до грудини зліва, розміром 6 х 3 см, синьо-фіолетового забарвлення. Цей синець має ознаки легких тілесних ушкоджень та утворився від дії тупого (тупих) предметів і міг утворитися від удару руками, кулаками, ногами тощо. Мається не менше 1-ї ділянки прикладання травмуючої сили (а.с.77).

Протокол слідчого експерименту проведеного із потерпілим від 06.05.2022 р., з відеозаписом, на якому зафіксовано, що потерпілий підтвердив свої свідчення щодо обставин завдання йому тілесних ушкоджень та продемонстрував як вони наносились (а.с.88-94).

Висновок експерта № 29 від 11.05.2022 р., у якому зазначено, що механізм отримання тілесних ушкоджень потерпілим, не виключає можливості їх виникнення за обставин на які вказав потерпілий під час слідчого експерименту (а.с.78).

Копію наказу № 625 о/с від 30.12.2020 р. та посадову інструкцію від 19.02.2021 р., якими підтверджується, що ОСОБА_5 займає посаду слідчого відділу поліції № 1 (м. Глухів) Шосткинського РУП ГУНП в Сумській області та на нього покладені визначені інструкцією посадові обов`язки та завдання (а.с.79-81).

Копію графіку несення служби нарядами відділу поліції № 1 (м. Глухів) на 29.03.2022 р., яким підтверджується та обставина, що ОСОБА_5 та ОСОБА_9 здійснювали чергування на блокпосту при в`їзді в м. Глухів зі сторони автодороги Київ-Москва (а.с.82).

Суд, дослідивши і оцінивши представлені стороною обвинувачення вищенаведені докази з точки зору належності, допустимості та достовірності, а всі докази в сукупності - і з точки зору достатності для вирішення даної справи, приходить до висновку про те, що стороною обвинувачення представлено достатня кількість переконливих доказів вчинення обвинуваченим інкримінованого йому злочину.

Зокрема, показами усіх допитаних у судовому засіданні осіб стверджується, що між обвинуваченим та потерпілим, який виконував свої службові обов`язки на блокпості, стався конфлікт, що був пов`язаний із процедурою перевірки при проїзді блокпосту на в`їзді в місто.

Той факт, що в ході цього конфлікту саме обвинувачений умисно наніс потерпілому один тичковий удар долоннею частиною правої кисті руки в область грудної клітини, підтверджується показами потерпілого ОСОБА_5 та свідків ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , які прямо вказали про це.

Також мати обвинуваченого свідок ОСОБА_8 і сам обвинувачений ОСОБА_4 вказали про конфлікт, але з тією різницею, що він був спровокований потерпілим. Вони також вказали про те, що обвинувачений відштовхнув потерпілого рукою від чого той зробив крок чи два назад.

Факт наявності у потерпілого тілесних ушкоджень, зазначених у обвинувальному акті, об`єктивно був встановлений оглядом судово-медичного експерта, який проводився у день після події злочину.

При цьому, у судовому засіданні судово-медичний експерт пояснив, що виявлений у потерпілого синець міг утворитися і від удару рукою у бронежилет з послідуючим тисненням сили у місці її прикладання.

За таких обставин версія обвинуваченого про те, що він тілесних ушкоджень потерпілому не завдавав, не заслуговує на увагу, бо це спростовується приведеними вище доказами.

Таким чином, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_4 повністю доведеною, а його дії кваліфікує за ч. 2 ст. 345 КК України, як умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу, легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за скоєний злочин, суд виходить з наступного.

Суд не знаходить, як передбачених у ст. 66 КК України, так і інших обставин пом`якшуючих покарання обвинуваченого. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, суд не знаходить.

Суд враховує дані про особу обвинуваченого, який не працює, не одружений і не навчається, проте має місце реєстрації та постійного проживання, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, утриманців не має, характеризується позитивно, раніше до кримінальної відповідальності не притягався.

Згідно досудової доповіді органу пробації ОСОБА_4 має середній рівень небезпеки для суспільства у зв`язку з чим орган пробації вважає можливим виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства.

Водночас суд приймає до уваги і характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ОСОБА_4 злочину, зокрема те, що обвинувачений вчинив нетяжкий злочин та своїми протиправними діями посягнув не тільки на здоров`я працівника правоохоронного органу, а й на нормальну діяльність та авторитет правоохоронних органів.

При цьому, суд звертає увагу на те, що обвинувачений вчинив злочин на блокпості, де потерпілий в умовах воєнного стану виконував архіважливе завдання виявляти потенційних злочинців, диверсійні групи, просто небезпечних осіб, ризикуючи своїм життям та здоров`ям. Безперечно, що такі дії обвинуваченого завдали і інших негативних наслідків як зниження концентрації, роздратованість службовців і як наслідок зниження ефективності їхньої роботи. Все це підвищує суспільну небезпеку вчиненого злочину.

Підсумовуючи наведене, з урахуванням ступеня тяжкості, обставин злочину, його наслідків, даних про особу обвинуваченого, суд приходить до висновку про неможливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання і вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливо без ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення за ним нагляду з обов`язковим залученням до праці.

Підстав для призначення більш м`якого покарання на підставі ст. 69 КК України, а також як і підстав для звільнення від відбування покарання з випробовуванням за ст. 75 КК України суд не вбачає.

Вирішуючи заявлений потерпілим цивільний позов про стягнення з обвинуваченого моральної шкоди суд виходить з того, що за змістом ст.ст. 23, 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, а згідно з ч. 2 ст. 127 та ч. 1 ст. 128 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Суд не може погодитись з заявленою потерпілим сумою відшкодування моральної шкоди, оскільки це не було доведено належним чином.

Тим не менш, суд вважає, що потерпілий зазнав деякий моральний збиток, безпосередньо пов`язаний з завданням йому фізичного болю та тілесних ушкоджень обвинуваченим, у зв`язку з чим, внаслідок злочинних дій обвинуваченого, потерпілий безсумнівно випробував почуття розчарування і тривоги та зазнав певних душевних страждань від такої поведінки обвинуваченого, і констатації простого встановлення факту порушення його прав не вистачить, щоб відновити понесені зусилля.

З урахуванням обставин справи і виходячи із засад справедливості, добросовісності та розумності, суд вирішує стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь потерпілого 5000 грн. моральної шкоди, частково задовольнивши цивільний позов у цьому кримінальному провадженні.

Речові докази та судові витрати по справі відсутні. Підстав для обрання запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу, суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 368, 370 КПК України, суд, -

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України і призначити йому покарання за цим законом у вигляді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

Період попереднього ув`язнення ОСОБА_4 з 29.03.2022 р. по 31.03.2022 р. зарахувати в строк відбування покарання відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні обмеження волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 відраховувати з дня прибуття його до установи відбування покарання.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 5000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп. моральної шкоди.

Вирок суду може бути оскаржений протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Сумського апеляційного суду через Глухівський міськрайонний суд Сумської області. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1