Справа №760/5264/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2022 року слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , розглянув матеріали клопотання прокурора Солом`янської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_2 про накладення арешту на майно затриманого громадянина Федеративної Республіки Німеччини ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , який розшукується компетентними органами Федеративної Республіки Німеччини для притягнення до кримінальної відповідальності за ст. 142, 229, 263 Кримінального кодексу Німеччини.

Перевіривши надані матеріали клопотання, -

В С Т А Н О В И В:
До слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва надійшло клопотання про накладення арешту на тимчасово вилучене майно затриманого громадянина Федеративної Республіки Німеччини ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , який розшукується компетентними органами Федеративної Республіки Німеччини для притягнення до кримінальної відповідальності за ст. 142, 229, 263 Кримінального кодексу Німеччини.

У клопотанні прокурором поставлено питання про накладення арешту на майно, а саме: мобільний телефон IPhone 12 Max imei НОМЕР_1 , мобільний телефон IPhone 11 Max imei НОМЕР_2 . ноутбук Lenovo Type 20QV-OOCM65 s/n R9-OX368 D 19/12, гроші на суму 16 450 доларів США, які належать громадянину Федеративної Республіки Німеччини ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , та фактично перебували до моменту вилучення у його володінні із забороною відчужувати, розпоряджатися та користуватися ними, з метою забезпечення виконання зобов`язань, передбачених ст.. 20 Європейської конвенції про видачу праовпорушників 1957 року

На думку слідчого судді клопотання не відповідає вимогам ст.ст. 170, 171 КПК України.

Відповідно до положень ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1.збереження речових доказів, 2.спеціальної конфіскації, 3.конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, 4.відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

В клопотанні поставлено питання про арешт майна, з метою забезпечення збереження його як речового доказу.

В обґрунтування необхідності накладення арешту на тимчасово вилучене майно прокурор посилається на ст. 20 Європейської конвенції про видачу правопорушників.

Так, відповідно до ст. 20 Європейської конвенції про видачу правопорушників, запитувана Сторона, в межах свого законодавства і на прохання запитуючої Сторони, вилучає і передає власність:

a) яка може бути необхідна як доказ; або

b) яка була здобута внаслідок правопорушення і яка на час арешту знаходилася у володінні відповідної особи або була виявлена пізніше.

Власність, зазначена у пункті 1 цієї статті, передається навіть якщо видача, на яку була дана згода, не може бути здійснена внаслідок смерті або втечі відповідної особи.

Якщо зазначена власність підлягає арешту або конфіскації на території запитуваної Сторони, остання у зв`язку із здійсненням кримінального переслідування може тимчасово її затримати або

передати за умови повернення.

Будь-які права, яких могли набути на зазначену власність запитувана Сторона або треті Сторони, зберігаються. У випадках існування таких прав власність повертається безкоштовно

запитуваній Стороні якнайскоріше після суду.

Таким чином арешт майна затриманого, який перебуває у міжнародному розшуку відповідно до Європейської конвенції про видачу правопорушників здійснюється в межах законодавства України та на прохання запитуючої Сторони.

Разом із тим, до матеріалів поданого клопотання не додано доказів звернення запитуючої Сторони із проханням вилучення і передачі у власність майна затриманого громадянина Федеративної Республіки Німеччина ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , що б слугувало підставою звернення прокурора до суду із даним клопотанням.

Крім того, відповідно до ч. 7 ст. 236 КПК України вилученні речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Згідно ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Як вбачається із матеріалів справи, майно затриманого громадянина Федеративної Республіки Німеччина ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , було вилучено у порядку ст. 208 КПК України 25.07.2021.

Таким чином прокурор у відповідності до ч. 5 ст. 171 КПК України мав звернутися до слідчого судді із даним клопотанням не пізніше 26.07.2021, проте подав клопотання до суду лише 11.05.2022, тобто з порушенням встановлених законом строків.

За таких обставин, оскільки клопотання подано без додержання вимог ст. 171 КПК України, вважаю за необхідне повернути його прокурору на підставі ст. 172 ч. 3 КПК України для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 172 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:
Клопотання прокурора Солом`янської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_2 про накладення арешту на майно затриманого громадянина Федеративної Республіки Німеччини ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , який розшукується компетентними органами Федеративної Республіки Німеччини для притягнення до кримінальної відповідальності за ст. 142, 229, 263 Кримінального кодексу Німеччини, повернути прокурору та встановити строк в сімдесят дві години для усунення недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1 а