Єдиний унікальний номер справи 183/2392/22
Провадження № 1-кс/183/565/22

У Х В А Л А

03 червня 2022 року м. Новомосковськ Дніпропетровської області

Слідчий суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Магдебург, Німеччина, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, який має двох малолітніх дітей: доньку ОСОБА_6 , 2013 року народження, та сина ОСОБА_7 2015 року народження, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, який перебуває на посаді командира третього відділення, третього взводу другої стрілецької роти окремого стрілецького батальйону, військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «сержант», який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України,-

У С Т А Н О В И В:

Другим слідчим відділом (з дислокацією у місті Сєвєродонецьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні від 26 травня 2022 року № 0000301.

До Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області в межах кримінального провадження від 26 травня 2022 року № 0000301 подане клопотання старшого слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Сєвєродонецьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську ОСОБА_8 , погоджене прокурором Луганської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил ОСОБА_9 , про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб у ДУ «Дніпровська установа виконання покарань № 4», із визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі 450 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В обґрунтування заявленого клопотання стороною обвинувачення зазначено, що встановлені під час досудового розслідування обставини та зібрані докази, свідчать про обґрунтованість повідомленої громадянину ОСОБА_5 підозри у вчиненні інкримінованого правопорушення, попередньо кваліфікованого за ч. 2 ст. 402 КК України. Так, досудовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період та проходячи її на посаді командира третього відділення, третього взводу другої стрілецької роти окремого стрілецького батальйону, військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «сержант», у порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 6, 11, 16, 28, 29, 30, 31, 32, 35, 36, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, в умовах воєнного стану, з мотивів небажання виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України у безпосередньому зіткненні з противником, близько 10 годин 28 хвилин 28 травня 2022 року, перебуваючи в тиловому пункті управління військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_2 , отримавши законний усний наказ свого прямого начальника заступника командира з озброєння, начальника технічної частини військової частини НОМЕР_1 полковника ОСОБА_10 висунутись на бойові позиції до м. Сєвєродонецьк Луганської області та забезпечити успішне виконання поставленого завдання підрозділу, відмовився виконати зазначений наказ начальника, чим підірвав бойову готовність та боєздатність підрозділу, що могло призвести до прориву російсько-окупаційними військами оборони Збройних Сил України на зазначеній ділянці оборони.

Ураховуючи особу підозрюваного, сторона обвинувачення вважає наявними ризики, визначені п. 1, п. 3, п. 4, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Зокрема, про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, на думку сторони обвинувачення, свідчить те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину за який, передбачено понесення винною особою покарання у вигляді позбавлення волі строком від 5 до 10 років, у зв`язку із чим розуміючи тяжкість понесення покарання у разі визнання підозрюваного винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення понесення покарання. При цьому, можливі посилання сторони захисту на відсутність на теперішній час спроб втечі підозрюваного будуть безпідставними, оскільки його належна процесуальна поведінка наразі обумовлена не його правосвідомістю, а відсутністю запобіжного заходу, що жодним чином не свідчить про неможливість переховування підозрюваного у разі не обрання йому запобіжного заходу.

Про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить те, що підозрюваний може вплинути на свідків, які разом з ним проходять військову службу в одній військовій частині, що фактично створить умови для здійснення впливу на безпосередніх свідків, у тому числі шляхом залякування та здійснення стосовно останніх насильницьких дій. Ризик незаконного впливу на свідків залишається актуальним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме усно, шляхом допиту особи в судовому засіданні, відповідно до положень ст. 23 КПК України. Тобто, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й в подальшому на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Про наявність ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить те, що підозрюваний розуміючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, наслідки та ризик втечі для нього, при цьому як військовослужбовець маючи певну підтримку серед інших військовослужбовців може будь-яким чином здійснювати вплив на свідків або інших підозрюваних. Імовірність впливу на свідків за допомогою насилля складатиме суть ризику вчинити інше кримінальне правопорушення або перешкоджання кримінальному провадженню будь-яким чином. Крім цього, підозрюваний перебуваючи на волі, з метою ухилитись від кримінальної відповідальності за вчинений злочин, в якому підозрюється, як військовослужбовець може умисно вчинити самокалічення або симулювати хворобу, підробивши для цього відповідні документи або іншим обманом, щоб не перебувати в умовах ізоляції до завершення досудового розслідування.

Про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить те, що підозрюваний вчиняючи непокору, в умовах воєнного стану, фактично відмовився виконувати бойові завдання та наказ командира підрозділу щодо виконання свої службових обов`язків на бойових позиціях в умовах воєнного стану. Зазначені обставини, фактично містять у собі склад іншого кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст. 407-408 КК України. Більше того, вказаний ризик тісно переплітається із ризиком, що підозрюваний буде переховуватися від органу досудового розслідування та суду, оскільки за ним зберігається статус військовослужбовця, і у разі відсутності законних підстав перебування поза межами підрозділу настає кримінальна відповідальність.

З урахуванням наявності вказаних ризиків, ураховуючи вчинення злочину в умовах воєнного стану, забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання вказаним ризикам можливо лише застосуванням до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки більш м`які запобіжні заходи не зможуть достатньою мірою обмежити свободу його пересування.

Також сторона обвинувачення указує на те, що грошове забезпечення військовослужбовців, які задіяні до відбиття збройної агресії Російської Федерації станом на теперішній час може сягати до 100 000 грн. на місяць. При цьому, максимальний розмір застави за вчинення тяжкого злочину складає суму грошового забезпечення військовослужбовця за 2 місяці. Ці обставини вказують на те, що застава у межах 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб не здатна забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_5 , який підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину проти встановленого порядку несення військової служби, в умовах воєнного стану, у зв`язку з чим вважає за необхідне застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із можливістю внесення ним застави у розмірі 450 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Під час судового розгляду прокурор заявлене клопотання підтримав, надав пояснення, аналогічні викладеним слідчим у клопотанні письмово. У порядку доповнення зазначила, що у зв`язку з введеним на території України воєнним станом весь особовий склад переведений на казармений режим, за необхідності підрозділи розташовують у будь-яких вільних адміністративних будівлях.

Захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечувала проти клопотання, просила у його задоволенні відмовити і застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту і зменшити розмір застави до 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Зазначила, що ОСОБА_5 21 травня 2022 року отримав контузію, у зв`язку з чим звертався до командування за отриманням медичної допомоги, яка йому надана не була. 28 травня 2022 року у зв`язку з контузією потребував медичної допомоги, а не відмовлявся виконувати наказ. Також указала на те, що ОСОБА_5 безпідставно утримувався у Бахмутському СІЗО з 22 до 28 травня 2022 року і тільки 28 травня 2022 року був складений протокол затримання. Під час затримання 28 травня 2022 року і вручення підозрюваному відповідного протоколу, було порушено його право на захист, оскільки затримання відбувалось у відсутність захисника, про що свідчить протокол затримання. Крім того, зазначила, що посилання сторони обвинувачення на отримання підозрюваним як військовослужбовцем заробітної плати в розмірі 100 000 грн., не відповідають дійсності, а відданий наказ був незаконним.

Підозрюваний ОСОБА_5 у судовому засіданні у інкримінованому йому злочині винним себе не визнав, обставини скоєння кримінального правопорушення, викладені у клопотанні, також не визнав. Підтримав думку захисника і просив застосувати до нього цілодобовий домашній арешт з внесенням застави в меншому розмірі, а саме в межах 20-80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Зазначив про добровільність вступу ним до територіальної оборони, неухильне виконання бойових завдань до моменту попадання ним 21 травня 2022 року під артилерійський обстріл, у зв`язку з чим потребував медичної допомоги про яку просив і яка надана не була. Зазначив, що з 22 до 28 травня 2022 року його утримували у СІЗО в м. Бахмут без їжі та води задля вчинення тиску.

Вислухавши позицію учасників судового розгляду, перевіривши матеріали клопотання, слідчий суддя виходить з такого.

28 травня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні № 0000301 внесено відомості за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України.

28 травня 2022 року о 18:00 год. ОСОБА_5 затриманий у порядку ст. 208 КПК України. При цьому, під час судового розгляду, не знайшло свого підтвердження посилання підозрюваного та його захисника на те, що фактично ОСОБА_5 був затриманий 22 травня 2022 року, оскільки у протоколі затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 28 травня 2022 року ОСОБА_5 власноруч написано про те, що він з правами ознайомлений в повному обсязі, заяв та зауважень не має.

30 травня 2022 року в межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000301, ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України.

Згідно з ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам визначеним положенням цієї статті.

Статтею 178 КПК України визначено обов`язок суду, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінити в сукупності всі обставини вчинення підозрюваним кримінального правопорушення та особу підозрюваного.

Ураховуючи зібрані органом досудового слідства докази, зокрема повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення, протокол зняття показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, кінозйомки, відеозапису від 28 травня 2022 року, витяг з наказу № 98 від 10 травня 2022 року, витяг з наказу від 03 березня 2022 року № 8-ос, військовий квиток ОСОБА_5 , в їх сукупності, та встановлені під час розгляду клопотання обставини, слідчий суддя вважає обґрунтованою повідомлену ОСОБА_5 підозру у вчиненні кримінального правопорушення, що попередньо кваліфіковано органом досудового розслідування за ч. 4 ст. 402 КК України.

При розгляді доказів, наданих стороною обвинувачення в обґрунтування клопотання, зазначених вище, слідчий суддя вважає на підставі ст. 178 КПК України їх вагомими та обґрунтованими. Відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Фокс, Камбел і Харлі проти Сполученого Королівства», вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення. Тому слідчий суддя вважає, що існують всі підстави вважати підозру обґрунтованою.

Посилання на причини відмови підозрюваного виконувати наказ, а також те, що наказ був незаконним не впливає на обґрунтованість та розумність підозри на стадії досудового розслідування та розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, оскільки ч. 4 ст. 402 КК України не включає в собі такої ознаки, як законність чи не законність невиконаного наказу та не може бути предметом розгляду слідчим суддею на стадії досудового розслідування, виходячи з розуміння положення Розділу VIII КК України.

Стосовно ризиків, визначених п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя погоджується з позицією сторони обвинувачення щодо імовірності їх виникнення, з огляду на особу правопорушника, те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено понесення винною особою покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, у зв`язку із чим, розуміючи тяжкість понесення покарання у разі визнання підозрюваного винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення понесення покарання.

Також слідчий суддя погоджується з позицією сторони обвинувачення щодо наявності ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки підозрюваний, будучи військовослужбовцем, може вплинути на свідків, які разом з ним проходять військову службу в одній військовій частині, що фактично створить умови для здійснення впливу на безпосередніх свідків, у тому числі шляхом залякування та здійснення стосовно останніх насильницьких дій. При оцінці ймовірності цього ризику, слідчий суддя враховує його наявність у сукупності із існуванням ризику летальності, що його створює підозрюваний, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї, як дійсного військовослужбовця та вчинення кримінального правопорушення, у якому особа підозрюється в умовах воєнного стану.

Водночас, слідчий суддя вважає недоведеними ризики, передбачені п. 4, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки обставини, покладені в їх обґрунтування фактично враховуються слідчим суддею при висновку про наявність ризиків, передбачених п. 1, п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. Крім того, з огляду на відсутність доказів наявності у підозрюваного судимості, пред`явлення органом досудового розслідування підозри за ст.ст. 407 408 КК України, наявність офіційного джерела доходів спростовують доводи слідчого про можливість підозрюваного спробувати вчинити інше кримінальне правопорушення.

При обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає, що прокурором доведено той факт, що інші, більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні та визнаним слідчим суддею доведеними.

Також, слідчий суддя ураховує вагомість наданих в обґрунтування клопотання доказів, вік та стан здоров`я підозрюваного, які не вказують на неможливість застосування запобіжного заходу, про який просить сторона обвинувачення, те, що дії, які інкримінуються підозрюваному, мають виняткову суспільну небезпечність, оскільки відбулися в період триваючої збройної агресії Російської Федерації, особливо, в бойовій обстановці. Зазначене є беззаперечною підставою для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, слідчий суддя при оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, слідчий суддя використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу обов`язково (поза всяким сумнівом) порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, що передбачена пунктами 1-5 частини 1 статті 177 КПК, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість допустити це в конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Розглядаючи питання щодо застосування застави, суд виходить з того, що ч. 3 ст. 183 КПК України, покладає на слідчого суддю обов`язок при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

При визначенні розміру застави слідчий суддя враховує майновий стан підозрюваного, те що він підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, положення п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, яким визначено межі розміру застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину. Однак, слідчий суддя враховує також і дані про особу підозрюваного, обставини кримінального правопорушення, ризики, встановлені під час розгляду клопотання, розмір грошового забезпечення військовослужбовців, які задіяні до відбиття збройної агресії Російської Федерації станом на час розгляду клопотання, внаслідок чого приходить до висновку, що з огляду на характер інкримінованого правопорушення та те, що підозрюваний вчинив злочини в період воєнного стану, застава у межах, встановлених п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, внаслідок чого визначає заставу у розмірі триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. При цьому, застосування застави в розмірі, який просить сторона обвинувачення, на думку слідчого судді, буде занадто обтяжливою для підозрюваного та не пропорційно великою у порівнянні з доведеними прокурором ризиками.

У разі внесення підозрюваним застави, слідчий суддя вважає, що на підозрюваного повинні бути покладені обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, відповідно до встановлених ризиків.

Що стосується клопотання сторони захисту про застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, з урахуванням вищезазначених висновків слідчого судді, вважаю його таким, що не підлягає задоволенню.

Що стосується порушення, на думку сторони захисту, права на захист підозрюваного під час його затримання 28 травня 2022 року, що виразилось у затриманні особи у відсутність захисника, слідчий суддя приходить до висновку про хибність такого висновку сторони захисту, оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого, а не особливо тяжкого злочину, де участь захисника у кримінальному провадженні не є обов`язковою, будь-яких інших підстав обов`язкової участі захисника у цьому кримінальному провадженні, слідчим суддею не установлено. Крім того, як убачається з протоколу затримання особо, підозрюваної у вчиненні злочину від 28 травня 2022 року, складеному відносно ОСОБА_5 , органу, уповноваженому законом на надання безоплатної правової допомоги повідомлено про затримання ОСОБА_5 за телефоном НОМЕР_2 (запис № 28 травня 2022 року).

Щодо визначення місця застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, виходжу з того, що діючий кримінально-процесуальний закон, у тому числі, з метою проведення ефективного досудового розслідування, надає право слідчому визначати місце перебування підозрюваного, у зв`язку з чим, клопотання сторони обвинувачення щодо чіткого визначення в увалі слідчого судді місця застосування запобіжного заходу є таким, що не в повній мірі відповідає процесуальному закону.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 181, 182, 194 КПК України,

У Х В А Л И В:

Клопотання старшого слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Сєвєродонецьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську ОСОБА_8 , погоджене прокурором Луганської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил ОСОБА_9 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (кримінальне провадження від 26 травня 2022 року № 0000301) задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 22 липня 2022 року включно.

Визначити заставу у вигляді 300 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 744 300 (сімсот сорок чотири тисячі триста) гривень 00 копійок, які можуть бути внесені підозрюваним або заставодавцем на відповідний рахунок до спливу терміну тримання під вартою.

Роз`яснити, що підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у визначеному слідчим суддею розмірі протягом дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
При внесенні суми застави у визначеному слідчим суддею розмірі, підозрюваний підлягає звільненню з-під варти.
У разі внесення застави, на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покласти наступні обов`язки:
1) не відлучатися із населеного пункту, в якому він фактично проживає, без дозволу слідчого, прокурора, суду;
2) повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання та/або місяця роботи;
3) прибувати за кожною вимогою до слідчого, який здійснює кримінальне провадження, прокурора та суду;
4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади, документи що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у цій ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення застави має бути наданий уповноваженій службовій особі установи, де перебуватиме підозрюваний.

Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, яка не може тривати більше одного робочого дня, уповноважена службова особа установи, де перебуватиме підозрюваний, негайно має здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово старшого слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Сєвєродонецьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську ОСОБА_8 , прокурорів Луганської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил, якими здійснюється процесуальне керівництво у цьому кримінальному провадженні та слідчого суддю Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 .

З моменту звільнення з-під варти у разі внесення застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі якщо він будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього цією ухвалою обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено, підписано та оголошено о 08 год. 20 хв. 06 червня 2022 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1