ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/817/297/22 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - в порядку КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2022 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5
за участю:
прокурора ОСОБА_6
підозрюваного ОСОБА_7
захисника ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Тернопільського апеляційного суду матеріали провадження № 11-сс/817/297/22 за апеляційною скаргою прокурора відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 вересня 2022 року щодо ОСОБА_7 , підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України, - ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 вересня 2022 року частково задоволено клопотання слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_8 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України.

Застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у виді застави, яка становить 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме: 208000 грн. з покладенням на нього обов`язків визначених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Прокурор в апеляційній скарзі просить ухвалу слідчого судді в частині застосуванні стосовно підозрюваного застави скасувати, та постановити нову, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком на 60 днів.

Посилається на те, що при прийнятті оскаржуваного рішення слідчий суддя не врахував того, що ОСОБА_7 підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, яке згідно з вимогами ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких та карається позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років, а тому вважає що суворість покарання може спонукати його переховуватись від органу досудового розслідування та суду.

Крім того, не погоджується з висновками слідчого судді про належну процесуальну поведінку підозрюваного, який в період лікування прибув в судове засідання, оскільки підозрюваний отримав значні травми внаслідок спричиненої ним дорожньо-транспортної пригоди, а тому стан здоров`я і фізична форма після вказаної події могли запобігти його спробам переховуватися від органу досудового розслідування.

Також в обргунтування доводів апеляційної скарги вказує на те, що підозрюваний не визнає вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, показання з приводу ДТП надав слідчому лише 21.09.22 року.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав подану апеляцію з викладених у ній мотивів, підозрюваного та його захисника, які проти задоволення апеляції заперечили, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних міркувань.

Як вбачається з клопотання та доданих до нього матеріалів, СУ ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження внесеного до ЄРДР 07.08.2022 року за № 0000172, у якому ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України - порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило загибель двох осіб.

Визнаючи обгрунтованою вказану підозру слідчий суддя дослідив надані органом досудового розслідування докази, які навів в оскаржуваній ухвалі та які визнав достатніми для того, щоб на даному етапі кримінального провадження стверджувати про причетність ОСОБА_7 до вчинення вказаного злочину та застосування до нього запобіжного заходу, при цьому врахував практику ЄСПЛ у справі Нечипорук і Йонкало проти України, відповідно до якої термін обгрунтована підозра означає що існують факти та інформація, які можуть переконати обєктивного спостерігача у тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити кримінальне правопорушення.

Також визнав доведеними ризики переховування ОСОБА_7 від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на потерпілих та інших учасників у цьому кримінальному провадженні з огляду на те, що він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке згідно з вимогами ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких та карається позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років, тому усвідомлюючи реальність покарання, яке йому загрожує він може переслідувати мету його уникнення; а також незаконного впливу на потерпілих та інших учасників у цьому кримінальному провадженні, що безпосередньо не допитані судом, з метою зміни ними показань, які вони надали органу досудового розслідування. Приймаючи рішення про застосування щодо ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, у відповідності до ч.4 ст.194 КПК України, місцевий суд виходив з того, що прокурор не довів у судовому засіданні необхідність застосування виняткового та найбільш суворого запобіжного заходу та прийшов до висновку про те, що застава зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та попередити існуючі ризики, належним чином вмотивувавши своє рішення тим, що ОСОБА_7 є раніше не судимою особою, після ДТП він перебував на лікуванні та його здоровя потребує тривалого відновлення, не будучи затриманим з`являється на виклики органу досудового розслідування для проведення слідчих дій та до суду, врахував його вік, репутацію, міцність соціальних зв`язків

Наведені в апеляційній скарзі доводи прокурора щодо наявності ризику переховування ОСОБА_7 від органів досудового розслідування та суду, а також можливого впливу ним на потерпілих та інших учасників кримінального провадження були повністю враховані слідчим суддею при прийнятті оскаржуваного рішення та визнані такими, що знайшли своє підтвердження під час розгляду клопотання у звязку з тим, що прокурор довів їх існування, а тому колегія суддів вважає що вони не є підставою для зміни запобіжного заходу на більш суворий.

Не визнання особою вини у скоєнні кримінального правопорушення не може бути підставою для застосування щодо неї запобіжного заходу у виді тримання під вартою з огляду на існування презумції невинуватості та права на захист.

Твердження прокурора про те, що стан здоровя підозрюваного після ДТП не дозводив йому ухилятись від органу досудового розслідування та суду не підтвердились під час перегляду рішення суду в апеляційному порядку оскільки з часу дорожньо-транспорної пригоди минуло більше двох місяців, впродовж яких ОСОБА_7 міг пересуватись за допомогою милиць, що дозволяло йому переховуватись від органів досудового розслідування та суду, проте, на всі виклики вказаних органів він добровільно зявлявся.

Крім того, колегія суддів виходить з того що запобіжний захід не є покаранням, оскільки його метою є забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, досягнути яку зможе запобіжний захід у виді застави.

Враховуючи, що апеляційна скарга прокурора не містить підтверджених доказами обставин, які би обґрунтовували його доводи про незаконність ухвали слідчого судді, колегія суддів приходить до висновку, що в її задоволенні слід відмовити, а ухвалу слідчого судді - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

Постановила:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 вересня 2022 року щодо підозрюваного ОСОБА_7 без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає

Головуючий

Судді