Справа № 369/9075/22
Провадження №1-кс/369/1564/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26.09.2022 року м. Київ

Слідчий суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора Києво-Святошинської окружної прокуратури ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання прокурора Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001049 від 22.07.2022, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
Слідчим відділом відділу поліції №1 Бучанського районного управління поліції ГУ НП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001049 від 22.07.2022 за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідування встановлено, що 21.07.2022 до відділу поліції №1 Бучанського РУП ГУ НП в Київській області надійшла письмова заява від ОСОБА_4 , з приводу того, що влітку 2021 року представники ТОВ «Кар-Інвест» шахрайським шляхом та зловживання довірою заволоділи грошовими коштами останнього.

В своїй заяві ОСОБА_4 повідомляє, що приблизно влітку 2021 року він разом з ОСОБА_5 познайомились з громадянами ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які представилися власниками компанії ТОВ «Кар-Інвест» (, зареєстрована за юридичною адресою 04050, м. Київ, вул. Глибочицька, буд. 40У, Шевченківський район, керівник ОСОБА_8 ).

Зі слів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , дана компанія діяла під торговою маркою WRUM. Суть діяльності компанії ТОВ «Кар-Інвест» полягала в оформлені підписки на автомобіль, яким користується клієнт, із сплатою щомісячних платежів, за наслідком виплат яких авто переходить у власність клієнта.

В подальшому у ОСОБА_9 та ОСОБА_10 виник злочинний умисел на заволодіння грошовими коштами шахрайським шляхом, у зв`язку з чим вони розробили злочинний план.

Так, з метою заволодіння коштами ОСОБА_5 та ОСОБА_4 та зловживаючи довірою останніх, та діючи відповідно до свого заздалегідь розробленого плану ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , під виглядом ведення спільного бізнесу, запропонували створити інвестиційну компанію Bluocean, в яку у подальшому повинна приєднатися лізингова компанія WRUM, а ОСОБА_4 разом з ОСОБА_5 необхідно перерахувати в якості внеску грошові кошти на адресу ТОВ «Кар-Інвест» на загальну суму 791 950 тис. доларів США.

Не будучи обізнаним щодо злочинного наміру ОСОБА_9 та ОСОБА_10 та довіряючи останнім, протягом жовтня-грудня 2021 року ОСОБА_4 разом з ОСОБА_5 передали ОСОБА_13 та ОСОБА_14 грошові кошти в сумі 791 950 тис. доларів США, які належали спільно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Частина цих коштів у сумі 706 500 доларів США (з яких 6500 доларів США були комісією) передані ОСОБА_14 готівкою через обмінник, а інша частина перерахувалася платежами в крипто валюті (віртуальних активах).

Загалом інвестиція мала складати 2 мільйони доларів США, таким чином із інвестицією, що залишилася в сумі орієнтовано 1 мільйон 200 тис. доларів США повинні були бути заключені інвестиційні договори.

У подальшому, на інвестовані кошти ТОВ «Кар-Інвест» 24.12.2021 придбано та зареєстровано два автомобілі Land Rover Range Rover (VIN: НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 ) та Land Rover Range Rover (VIN: НОМЕР_3 , д.н.з. НОМЕР_4 ), які оформлені на баланс компанії ТОВ «Кар-Інвест».

Після передання вищевказаних коштів ОСОБА_4 з метою протестувати роботу сервісу компанії ТОВ «Кар-Інвест», останній додатково інвестував 41 690 доларів США, в якості клієнта цієї компанії. За цими інвестиціями ОСОБА_15 передано у тимчасове користування автомобілі марки Land Rover Range Rover (VIN: НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 ) та Land Rover Range Rover (VIN: НОМЕР_3 , д.н.з. НОМЕР_4 ).

За зазначений період часу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на адресу ОСОБА_9 та ОСОБА_10 перераховано загалом 892 985 тис. доларів США, що відповідно до курсу НБУ становить 24 063 226, 65 грн.

Фактично по лізинговій програмі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 купували автомобілі, які і так були придбані за інвестовані ними кошти.

Документально факт отримання цих авто по лізинговій програмі ні ОСОБА_4 , ні ОСОБА_5 не оформлювали, оскільки довіряли ОСОБА_13 та ОСОБА_14 .

Цими автомобілями ОСОБА_4 та ОСОБА_5 користувалися, без будь-яких обмежень та застережень до липня 2022 року, оскільки були впевненні, що це були їхні автомобілі, за які вони сплатили кошти у повному обсязі. Тим більше, що оформлені вони на товариство, яке вони вважали, було спільним бізнесом.

Директор ТОВ «Кар-Інвест» ОСОБА_8 , 28.03.2022 видав дві довіреності на ім`я довірених осіб, ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , якими уповноважив останніх правом керувати та перевозити зазначені автомобілі через державний кордон України.

Однак в липні поточного року ОСОБА_4 дізнався, що компанія «Кар-Інвест» звернулася із повідомленням про вчинення кримінального правопорушення про нібито викрадення зазначених автомобілів, що в подальшому передбачає вилучення зазначених транспортних засобів з їх користування, оскільки юридично вони належать ТОВ «Кар-Інвест». Тобто зазначені дії ОСОБА_9 та ОСОБА_10 свідчать про їх намір вилучити з їх користування зазначені автомобілі.

Окрім того в ході досудового розслідування було допитано ОСОБА_18 , який повідомив наступне, що ОСОБА_5 було прийнято рішення про створення та інвестування в компанію Bluocean.

Інвестиційна програма полягала в тому, що після створення компанії Bluocean в її склад повинна приєднатися лізингова компанія, яка діє під торговою маркою «» (ТОВ «Кар-Інвест», , зареєстрована за юридичною адресою 04050, місто Київ, вул. Глибочицька, будинок 40У, Шевченківський район м. Києва, керівник - ОСОБА_8 , яке зареєстроване ІНФОРМАЦІЯ_1 , телефони: НОМЕР_5 е-mail: ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та надає послуги через сайт https://wrum.org/. Суть діяльності компанії ТОВ «Кар-Інвест» полягає в оформленні підписки на автомобіль яким користується клієнт із сплатою щомісячних платежів за наслідком виплати яких авто переходить у власність клієнта.

До етапу створення компанії Bluocean протягом жовтня-грудня 2021 року було передано гр. ОСОБА_19 та ОСОБА_20 грошові кошти в сумі 791 950 доларів США які спільно належали ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Частина цих коштів у сумі 706 500 доларів США (з яких 6500 доларів США були комісією) передана ОСОБА_20 готівкою через обмінник, а інша частина перераховувалася платежами в криптовалюті (віртуальних активах). На підтвердження цих переказів в криптовалюті та отримання грошових коштів готівкою зловмисниками надається онлайн листування в телефонному додатку Телеграм.

Загалом інвестиція мала складати 2 мільйони доларів США, таким чином із інвестицією, що залишилася в сумі орієнтовно 1 мільйон 200 тисяч доларів США повинні були бути заключені інвестиційні договори. Вказана сума в розмірі 791 950 доларів США передана до заключення цих договорів, оскільки ОСОБА_21 та ОСОБА_22 увійшли інвесторам в довіру, переконували їх у своїй чесності та компетентності.

На інвестовані кошти було придбано два автомобілі Land Rover Range Rover (VIN: НОМЕР_1 д.н. НОМЕР_2 ) та Land Rover Range Rover (VIN: НОМЕР_3 , д.н. НОМЕР_4 ), які оформлені на баланс компанії Кар-Інвест.

Після передання вищевказаних коштів ОСОБА_23 з метою протестувати роботу сервісу компанії Кар-Інвест додатково інвестував 34 тисячі доларів США в якості клієнта цієї компанії. За цими інвестиціями йому було передано автомобіль Land Rover Range Rover (VIN: НОМЕР_1 д.н. НОМЕР_2 ) в користування. Фактично він по лізинговій програмі купував автомобіль, який і так був придбаний за інвестовані ним кошти. Документально факт отримання авто по лізинговій програмі він не оформляв, оскільки довіряв ОСОБА_24 та ОСОБА_20 . Підтвердження цьому також міститься в листуванні в мобільному додатку Телеграм.

Окремо слід звернути увагу, що ОСОБА_23 припускає, що ОСОБА_24 та ОСОБА_20 в організації цієї шахрайської схеми допомагав ОСОБА_25 , з яким він знайомий.

На даний час стало відомо, що компанія Кар-Інвест звернулася із повідомленням про вчинення кримінального правопорушення про нібито викрадення зазначених автомобілів, що не відповідає дійсності.

За переконанням ОСОБА_23 , таке повідомлення це спроба ОСОБА_26 , ОСОБА_22 , ОСОБА_27 приховати вчинені ними злочини та виправдати свої протиправні дії. Особам, які звернулися в правоохоронні органи було достовірно відомо про існування вищевказаних домовленостей та того факту, що ці авто придбані за інвестовані кошти.

Повідомлення про вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення у вигляді викрадення автомобілів є завідомо неправдивим про що добре відомо компанії Кар-Інвест.

Варто зазначити, що неправдивість викрадення також підтверджується видачею особисто директором ТОВ «Кар-Інвест» ОСОБА_8 28.03.2022 двох довіреностей на ім`я довірених осіб, ОСОБА_16 та ОСОБА_17 яким уповноважив останніх правом керувати та перевозити транспортні засоби через державний кордон України, а саме:

- LandRover, RangeRover, VIN: НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , свідоцтво CTX 48052;

- LandRover, RangeRover, VIN: НОМЕР_6 , д.н.з. НОМЕР_4 , свідоцтво CTX 513434.

Більше того, згадані авто оснащені супутниковою системою стеження BenishGPS, за допомогою якої можливо відслідкувати та відключити автомобіль дистанційно. Доступ до цієї системи наявний у працівників Кар-Інвест.

На даний час наскільки відомо інвесторам, такі автомобілі могли бути оголошені в розшук, в тому числі в Інтерпол, на підставі повідомлення завідомо неправдивої інформації.

Таким чином в діях ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_27 містяться ознаки складу злочину, ч. 4 ст. 190 КК України, тобто шахрайство, вчинене в особливо великих розмірах або організованою групою.

Вищезазначені транспортні засоби у відповідності до ст. 98 КПК України визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ст. 132 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. Клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого загального суду, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

У даному випадку на вищевказані транспортні засоби марки Land Rover Range Rover, VIN: НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , свідоцтво CTX 48052; Land Rover Range Rover, VIN: НОМЕР_6 , д.н.з. НОМЕР_4 , свідоцтво НОМЕР_7 , необхідно накласти арешт для запобігання можливості їх відчуження, розпорядження та/або користування пошкодження, псування, зникнення, приховування, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Враховуючи те, що транспортні засоби марки Land Rover Range Rover, VIN: НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , свідоцтво НОМЕР_8 ; Land Rover Range Rover, VIN: НОМЕР_6 , д.н.з. НОМЕР_4 , свідоцтво НОМЕР_7 , мають значення речових доказів, а також беручи до уваги що будуть створені можливості для його відчуження, пошкодження, приховування, з урахуванням підстав ризиків невжиття заходів забезпечення кримінального провадження та доказів, виникла необхідність у накладенні арешту на зазначені вище транспортні засоби.

Необхідність в арешті вказаного майна зумовлена насамперед забезпеченням кримінального провадження, адже за результатами досудового розслідування необхідно буде вирішити подальшу долю вказаних речових доказів.

На підставі викладеного, прокурор просив суд накласти арешт на транспортні засоби марки Land Rover Range Rover, VIN: НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , свідоцтво НОМЕР_8 ; Land Rover Range Rover, VIN: НОМЕР_6 , д.н.з. НОМЕР_4 , свідоцтво НОМЕР_7 .

Заборонити відчужувати, розпоряджатися та користуватися рухомим майном, а саме: переліченим вище та зазначеними в пункті 1 транспортними засобами, незастосування заборони розпорядження та користування якими може призвести до зникнення, пошкодження майна або настання інших наслідків, що може перешкодити кримінальному провадженню.

В судове засідання слідчий не з`явився.

Відповідно до ч. 1. ст. 172 КПК України неприбуття осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просив суд задовольнити його у повному обсязі.

Дослідивши клопотання та надані до нього матеріали, заслухавши думку прокурора, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

У даному випадку на вищевказані речі, необхідно накласти арешт для запобігання можливості його пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Метою арешту є збереження вказаного майна як речового доказу в даному кримінальному провадженні, оскільки необхідно встановити чи є вказані речі знаряддям вчинення злочину, а також такі що зберегли на собі сліди вчинення злочину.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Необхідність в арешті вказаного майна зумовлена насамперед забезпеченням кримінального провадження, адже за результатами досудового розслідування необхідно буде вирішити подальшу долю вказаних речових доказів.

У відповідності із ст. 100 КПК України та нормами Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затверджених Постановою КМУ від 19 листопада 2012 року №1104 умовою зберігання речових доказів повинно бути забезпечення збереження їх істотних ознак та властивостей. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 98 Кримінального процесуального кодексу України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У відповідності до ч. 1 ст. 171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

У відповідності до ч. 2 ст. 167 KПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом.

Стаття 170 КПК України визначає що арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Стаття 171 КПК України визначає що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Постановою слідчого СВ відділу поліції №1 Бучанського РУП ГУ НП у Київській області лейтенантом поліції ОСОБА_30 від 21 вересня 2022 року транспортні засоби марки Land Rover Range Rover, VIN: НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , свідоцтво НОМЕР_8 ; Land Rover Range Rover, VIN: НОМЕР_6 , д.н.з. НОМЕР_4 , свідоцтво НОМЕР_7 , визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0001049 від 22.07.2022, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання, матеріали кримінального провадження, приходить до переконання, що клопотання обґрунтоване та підлягає до часткового задоволення, оскільки є достатні підстави вважати, що вказані у клопотанні речові докази відповідають критеріям, зазначеним ст. 98 та ст.167 КПК України, оскільки вказані у клопотанні автомобілі використовувалися особами, які вчинили кримінальне правопорушення під час вчинення злочинних дій, як засіб пересування та існує можливість використання даних автомобілів, як доказ у кримінальному провадженні.

В частині заборони відчужувати, розпоряджатися та користуватися рухомим майном, суд відмовляє, оскільки прокурор не довів що існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до перетворення, відчуження майна.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001049 від 22.07.2022, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України задовольнити частково.

Накласти арешт на транспортні засоби марки Land Rover Range Rover, VIN: НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , свідоцтво НОМЕР_8 ; Land Rover Range Rover, VIN: НОМЕР_6 , д.н.з. НОМЕР_4 , свідоцтво НОМЕР_7 .

У задоволенні решти вимог клопотання відмовити.

Ухвала виконується слідчим негайно.

Ухвала може бути оскаржена до Київського Апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1