Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/207/22 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 187 (86, 86-1, 142) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.04.2022 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянувши у письмовому проваджені в м. Кропивницький апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_5 на ухвалу Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 25.02.2022, якою стосовно
ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.187, ч.3 ст. 289 КК України,
продовжено строк тримання під вартою на два місяці, тобто по 11 год. 30 хв. 25 квітня 2022 року включно.

В С Т А Н О В И Л А:

Кримінальне провадження стосовно ОСОБА_6 по обвинуваченню у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.187, ч.3 ст. 289 КК України, перебуває в провадженні Ульяновського районного суду Кіровоградської області.
Ухвалою Ульяновського районного суду Кіровоградської області обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою, до 25 квітня 2022 року.
Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що суду не було надано належних доказів стосовно того, що відпали або зменшились ризики, які існували під час обрання запобіжного заходу обвинуваченому. Жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаний із триманням під вартою, не зможуть запобігти існуючим ризикам та забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, постановити нову ухвалу, якою змінити обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на інший більш м`який, не пов`язаний із триманням під вартою.

Зазначає, що обвинувачений ОСОБА_6 понад одинадцять місяців тримається під вартою, чим порушується його законні права.

Доводи захисника ОСОБА_5 в клопотання про заміну запобіжного заходу із тримання під вартою на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою залишилися судом поза увагою. Та не надано належної правової оцінки.

Підозра пред`явлена обвинуваченому ОСОБА_6 є необґрунтованою та спростовується наявними матеріалами справи.

Зазначає, що у справі досліджено майже всі письмові та електронні докази, допитано обвинувачених, які свою причетність до інкримінуємих їм кримінальних правопорушень категорично заперечують.

Обвинувачений ОСОБА_6 немає наміру переховуватись від суду, ризик впливу на свідків відсутній, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином у обвинуваченого не має можливості, вчиняти нові злочини останній не збирається.

Обвинувачений має постійне місце проживання за адресою АДРЕСА_1 , де мешкає разом з дружиною з якою перебуває у фактичних шлюбних відносинах та має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, які хоч юридично і не записані, як його діти, але перебувають повністю на його забезпеченні.

Зазначає, що обвинувачений скаржиться на біль у нирках, потребує постійного нагляду і лікування, проте в умовах слідчого ізолятору належна медична допомога відсутня.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали клопотання, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного висновку.
Захисник-адвокат ОСОБА_5 та прокурор ОСОБА_8 подали до суду клопотання про проведення судового засідання без участі останніх, обвинувачений клопотання про обов`язкову участь не подавав, а тому відповідно до вимог ч. 4 ст. 422-1 КПК України, апеляційний розгляд здійснюється без участі сторін кримінального провадження.
Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Стаття 370 КПК передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого; вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Згідно із ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Апеляційний суд вважає, що розглядаючи клопотання прокурора, суд першої інстанції дотримався положень ст.ст.177, 178, 183, 331 КПК та прийняв законне та обґрунтоване рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про неможливість застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, з огляду на те, що раніше існуючі та доведені ризики не знизились і не відпали, крім того, обвинувачений не може не розуміти тяжкість інкримінованого злочину, а також можливість призначення покарання, у разі доведеності вини за результатами розгляду кримінального провадження.
Наведені обставини, на думку апеляційного суду, в достатній мірі підтверджують існування ризику можливих спроб переховування обвинуваченого від суду, в тому числі і з урахуванням позиції ЄСПЛ у рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року, в якій Суд зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилятись від слідства.
Рішенням ЄСПЛ у справі «Клоот проти Бельгії» визначено: «Серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання обвинуваченого під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень. Однак, необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід - необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться».
З огляду на наведене, апеляційний суд вважає непереконливими доводи сторони захисту про відсутність ризиків, які обумовлюють обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки тяжкість пред`явленого обвинувачення, дані про особу обвинуваченого, а також існування ризиків, на які послався суд першої інстанції в оскарженій ухвалі, виправдовують продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Апеляційний суд вважає, що застосування запобіжного заходу у виді тримання обвинуваченого під вартою в даному кримінальному провадженні, не суперечить положенням ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.
Суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що суду не було надано належних доказів стосовно того, що відпали чи зменшились ризики, які існували під час обрання запобіжного заходу обвинуваченого, та жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможуть запобігти існуючим ризикам та забезпечити виконання обвинуваченим ОСОБА_6 процесуальних обов`язків.
Доводи, на які посилається у своїй апеляційній скаргі сторона захисту не є суттєвими та не впливають на правильність прийнятого судового рішення і не можуть слугувати підставою для його скасування, а тому підстав для застосування судом до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає.
Наразі матеріали провадження не містять переконливих даних про застереження, які б на даний час унеможливлювали перебування обвинуваченого під вартою.
Таким чином, обставин передбачених ч.2 ст.183 КПК, які є перешкодою для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, як судом першої інстанції, так і колегією суддів апеляційного суду, встановлено не було.
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що застосування інших, більш м`яких альтернативних запобіжних заходів може виявитися недостатнім для забезпечення виконання обвинуваченим його процесуальних обов`язків, що безпосередньо може вплинути на дотримання розумних строків судового розгляду.
З урахуванням вищенаведеного, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 виходячи з положень ст.ст. 177, 178, 183 КПК, та існування реальної потреби проведення судового розгляду кримінального провадження в розумні строки.
На підставі вищевикладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження та існуючих обвинувачень у вчиненні особливо тяжких злочинах, застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого є необхідним та виправданим заходом забезпечення кримінального провадження, а тому вважає, що зміна запобіжного заходу обвинуваченому на більш м`який, з великою вірогідністю, не зможе запобігти ризику можливого переховування від суду, незаконного впливу на свідків та потерпілого, що в свою чергу не буде слугувати виконанню завдань кримінального судочинства, передбачених ст. 2 КПК.
Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо застосування строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , які б були безумовною підставою для скасування оскарженої ухвали.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 183, 193, 194, 376 ч.2, 392, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 25.02.2022, якою стосовно ОСОБА_6 , продовжено строк тримання під вартою на 60 днів без зміни.
Ухвала набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4