Провадження №1-кс/523/2703/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.10.2022 року

Слідчий суддя Суворовського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі клопотання слідчого відділу поліції №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 , погодженого з прокурором Суворовської окружної прокуратури м. Одеси, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тирасполь Республіка Молдова, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного по матеріалам досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000886, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.09.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

З клопотання вбачається, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 , 12. Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , достовірно знаючи про військову агресію Російської Федерації та запровадження на території України воєнного стану з 05 години 30 хвилин 24.02.2022, відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ (дію якого продовжено з 26.03.2022 Указом Президента України від 14.03.2022 № 133/2022, затвердженого Законом України від 15.03.2022 №2119-ІХ; з 25.04.2022 Указом Президента України від 18.04.2022 №259/2022, затвердженого Законом України від 21.04.2022 №2212-ІХ; з 25.05.2022 Указом Президента України від 17.05.2022 №341/2022, затвердженого Законом України від 22.05.2022 №2263-ІХ; продовженого на 90 діб з 23.08.2022 Указом Президента України від 12.08.2022 №573/2022, затвердженого Законом України від 15.08.2022 №2500-ІХ), скоїв умисний корисливий злочин при наступних обставинах.
Так, 06.09.2022 біля 21 години 20 хвилин ОСОБА_6 прибув до автозаправки «ОККО-ДРАЙВ», яка розташована за адресою: м. Одеса, просп. Добровольского, 108, де в нього виник кримінально-протиправний умисел, направлений на вчинення таємного викрадення чужого майна, що знаходилось у торгівельному залі вище зазначеної автозаправки «ОККО-ДРАЙВ».
У подальшому, ОСОБА_6 реалізуючи свій кримінально -протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає та не може йому завадити, діючи умисно, з корисливим мотивом та метою незаконного особистого збагачення, підійшов до стелажу з туристичними ножами, звідки таємно викрав один ніж «Gerber Moment Folding Sheath DP FE» вартістю 552 гривні 50 копійок, який помістив до своєї сумки та не розрахувавшись за вказане майно, залишив приміщення автозаправки.
Зникнувши з місця вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_6 розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив ТОВ «ОККО-ДРАЙВ» майнову шкоду на загальну суму 552 гривні 50 копійок.
Слідчий звернулась до суду з клопотанням, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_6 .

Прокурор підтримав вимоги клопотання та просив його задовольнити.

Захисник заперечував проти задоволення клопотання, просив застосувати до його підзахисного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, оскільки він раніше не судимий, має постійне місце проживання, на його утриманні дружина та малолітні діти.

Підозрюваний також підтримав думку свого захисника та просив не позбавляти його свободи. Додав, що сплатив суму викраденого майна.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, вислухавши думку підозрюваного, а також вислухавши думку учасників процесу, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України підтверджуються наступними доказами:
- протоколом допиту представника потерпілого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;
- протоколом допиту свідка ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;
- іншою сукупністю речових доказів.
Таким чином, в діях ОСОБА_6 вбачається склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та відносно нього, з урахуванням його особистості, доцільно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Метою застосування зазначеного запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, є запобігання спробам з боку підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків.
Відповідно до вимог ст.ст. 177 та ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний не виконає покладенні на нього процесуальні обов`язки, а також для запобігання його спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Суд приходить до висновку, що ризики щодо того, що підозрюваний ОСОБА_6 буде переховуватись ні чим не підтверджується. Суд враховує, що ОСОБА_6 визнає свою провину, раніше не судимий. Крім того, відшкодував завдану ним шкоду.

Разом із тим, ст. 8 КПК України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року встановлюють, що принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року (далі - Конвенція) та практики Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), як джерел права.

У практиці ЄСПЛ щодо дотримання положень ст.5 Конвенції встановлено вимогу, щоб позбавлення свободи було "законним", зокрема з дотриманням "процедури, встановленої законом". У цьому аспекті Конвенція відсилає до норм національного законодавства та встановлює зобов`язання забезпечувати дотримання матеріально-правових і процесуальних норм законодавства, але вона також вимагає, щоб при будь-якому позбавленні свободи забезпечувалася мета ст.5 Конвенції, зокрема захист осіб від свавілля. Відповідно до практики ЄСПЛ національні органи, передусім суди, повинні тлумачити і застосовувати національний закон відповідно до ст.5 Конвенції (рішення ЄСПЛ від 21.12.2010 року у справі "Ічин та інші проти України"п.п.34-35).

В пункті 196 рішення ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», Суд наголосив на тому, що для того, щоб позбавлення свободи можна було вважати не свавільним у розумінні п.1 ст.5 Конвенції, відповідності цього заходу вимогам національного закону недостатньо. Застосування такого заходу має також бути необхідним за конкретних обставин.

Опріч викладене, за п.62 рішення ЄСПЛ у справі «Боротюк проти України», існує презумпція на користь звільнення з-під варти, а доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними» та у всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів.

Відповідно ж до вимог п. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладена у п.63 рішення у справі «Доронін проти України» від 19 лютого 2009 року), при обранні чи продовженні застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою навіть у справах про вбивство та при спробі обвинуваченого зникнути із одночасним супротивом працівникам правоохоронного органу при затриманні, національні суди мають розглядати можливість застосування тих чи інших альтернативних запобіжних заходів замість тримання під вартою, а посилання при цьому головним чином на тяжкість обвинувачення, не уявляє собою «відповідної і достатньої» підстави.

Так, прокурором під час розгляду клопотання не надано достатньо матеріалів (доказів), які є достатніми для переконання що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам, а підстави викладені вище, для застосування запобіжного заходу у відношенні ОСОБА_6 не є вагомим аргументом для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Таким чином, на підставі наданих слідчому судді матеріалів, оцінюючи всі встановлені під час розгляду клопотання обставини, слідчий суддя обґрунтовано вважає, що клопотання слідчого не підлягає задоволенню та до підозрюваного ОСОБА_6 може бути застосовано запобіжний захід, у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням на нього обов`язків передбачених ст. 194 ч. 5 КПК України.
На підставі вимог ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Керуючись ст.ст. 132, 176, 177, 178, 181, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 205 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання слідчого відділу поліції №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 , погодженого з прокурором Суворовської окружної прокуратури м.Одеси, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - відмовити.

Застосувати запобіжний заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строком на 2 (два) місяці.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки:
?прибувати по першому виклику до органів слідства, прокуратури та суду;
?не відлучатися із м. Одеси без дозволу слідчого, прокурора або суду;
?повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;
?утримуватися від спілкування з потерпілою та свідками у цьому кримінальному провадженні;
?не залишати місце свого фактичного проживання : АДРЕСА_1 , в період з 22 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин наступної доби.
В разі невиконання вищевказаних зобов`язань може бути застосований більш жорстокий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Контроль за виконанням домашнього арешту здійснює слідчий, а якщо справа перебуває в провадженні суду, - прокурор.

Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію 12.12.2022 року.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1