ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2022 року м. Чернівці
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:
Головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
з участю секретаря ОСОБА_4
учасників судового провадження: прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівців від 06 квітня 2022 р., постановлену в порядку ст.193 КПК України щодо підозрюваного ОСОБА_7 в кримінальному провадженні №0000101, -

У С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого з ОВС відділу СУ ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_8 та обрано ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українцю, громадянину України, уродженцю с. Чагор Глибоцького району Чернівецької області, проживаючого АДРЕСА_1 , не працюючого, раніше судимого, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Чернівецький слідчий ізолятор» до 02.06.2022 року.

На вказану ухвалу захисник ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою обрати ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту.
Вказував, що в матеріалах, доданих до клопотання про обрання міри запобіжного заходу, немає жодного доказу, який би свідчив про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Стороною захисту було доведено обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, передбачені ст. 178 КПК України, а саме, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання, працює по найму на приватних фірмах, що є його основним джерелом прибутку і дає змогу йому підтримувати на належному рівні матеріальний стан, раніше судимий, але покарання відбув. На даний час ОСОБА_7 проживає з своєю

ЄУНСС 727/2366/22 провадження №11сс/822/103/22 головуючий у інстанції ОСОБА_9
донькою в квартирі, яку він винаймає.

Посилався на те, що тримання під вартою не є карою за скоєне, а засобом забезпечення виконання зобов`язань, а один тільки факт тяжкості злочину, у скоєнні якого особі повідомлено про підозру, не є визначальним фактором і безумовною обставиною застосування даного запобіжного заходу.

Щодо обґрунтованості підозри зазначав, що органом досудового розслідування не надано матеріали НСРД, в ході яких ОСОБА_7 переслідував мету вчинення розбійного нападу на потерпілу та необхідність застосування до неї насильства небезпечного для життя і здоров`я.

Вважає, що домашній арешт з покладенням на ОСОБА_7 обов`язків, передбачених ст. 181 КПК України, а саме заборони залишати житло у певний період доби, надасть можливість запобігти існуванню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Стверджував, що перебуваючи під домашнім арештом, ОСОБА_7 не зможе переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків.

Захисник ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, хоч а належним чином був повідомлений про час та місце розгляду апеляційного провадження.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який просив відмовити в задоволенні заявлених вимог, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апелянта, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити.
Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що 05.04.2022 р. ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 27 ч.3, 14 ч.1, 187 ч.4 КК України, а саме: в організації у готуванні вчинення розбою, тобто нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаному з насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, або з погрозою застосування такого насильства, за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у житло, вчиненого у мовах воєнного стану. Санкція вказаного злочину передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років. В матеріалах кримінального провадження є достатньо доказів, які свідчать про причетність ОСОБА_7 до вчиненого злочину та обґрунтованість пред`явленої йому підозри.
Відповідно до вимог ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених статтею 177 КПК України.
Згідно п.5 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.
Зокрема, при розгляді клопотання суд оцінює підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з урахуванням конкретних обставин.
З даних про особу підозрюваного ОСОБА_7 вбачається, що він не працює, тобто не має джерела прибутку, має боргові зобов`язання, раніше засуджувався за вчинення корисливого злочину, інкриміноване йому діяння вчинив в період непогашеної судимості.
Відповідно до практики Європейського суду та положення ст. 178 ч.1 КПК України, при розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою, суд бере до уваги характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину, обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин, покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
Врахувавши дані про особу підозрюваного, тяжкість інкримінованого ОСОБА_7 злочину, обґрунтованість доказів щодо пред`явленої підозри, покарання, яке може бути призначено підозрюваному в разі засудження останнього, слідчий суддя прийшов до правильного висновку, що перебуваючи на волі, ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілу, свідків, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.
Що стосується посилань апелянта про ненадання матеріалів НСРД, то вони є необґрунтованими.
Відповідно до вимог КПК України, визнавши зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акта, слідчий повідомляє про завершення досудового розслідування та надає доступ до матеріалів досудового розслідування. На даному етапі досудового розслідування відкриття матеріалів НСРД не передбачено.
Доводи, що наведені в апеляційній скарзі, з урахуванням особи підозрюваного, тяжкості інкримінованого йому кримінального правопорушення та наявність ризиків, що зазначені вище, не дають підстав для скасування ухвали слідчого судді та обрання підозрюваному більш м`якого запобіжного заходу.
А тому в задоволенні апеляційної скарги адвоката ОСОБА_6 необхідно відмовити.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А :

В задоволенні апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 відмовити, а ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівців від 06 квітня 2022 року в кримінальному провадженні №0000101, якою підозрюваному ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, залишити без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_2

Копія. Згідно з оригіналом: суддя