ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/4100/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/817/100/22 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - запобіжні заходи
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2022 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючої - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5
з участю
прокурора ОСОБА_6
захисника - ОСОБА_7

підозрюваного ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі матеріали судового провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_8 -адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 березня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -
ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_6 , відносно
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернополя, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, дітей на утриманні немає, не працює, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не депутата, не адвоката, раніше судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.4 ст.187 КК України, застосовано до нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, терміном до 23 травня 2022 року.
У задоволенні клопотання підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою у виді домашнього арешту відмовлено.
Як слідує з оскаржуваної ухвали, старша слідча СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_9 , за погодженням прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_6 , в рамках кримінального провадження за №0000381 від 25 березня 2022 року звернулася із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 .
Задовольняючи клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя своє рішення мотивував тим, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.4 ст.187 КК України, також суд прийшов до висновку про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

В апеляційній скарзі захисник просить вказану ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою обрати щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний період доби.
Свої доводи аргументує тим, що у судовому засіданні слідчим та прокурором не було надано жодних реальних доказів, що б підтверджували наявність ризиків передбачених ст.177 КПК України, що всупереч наведеним вимогам кримінального процесуального закону, слідчим суддею враховано не було.
Вказує, що із показів потерпілого вбачається, що мала місце бійка, а не відкрите викрадення майна, що підтверджується доказами наявними у справі і саме потерпілий був ініціатором конфлікту та першим наніс удар, тому пред`явлена підозра є необґрунтованою.
Зазначає, що судом не враховано, що підозрюваний має постійне місце проживання і не планує здійснювати вплив на свідків чи ухилятися від слідства.

Заслухавши доповідь судді, доводи підозрюваного та захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просять постановити нову ухвалу, якою змінити запобіжний захід, доводи прокурора, який вважає ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою, а апеляцію такою, що не підлягає до задоволення, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст.177, 178, 183 КПК України.
Так, відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та /або суду; знищити або сховати будь яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.
Згідно ч.1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
п.5 ч.2 ст. 183 КПК України передбачено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосовано, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Слідчий, звертаючись з клопотанням про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою та прокурор при розгляді клопотання вказували про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 даного кримінального правопорушення, що свідчить про існування ризику, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, продовжувати злочинну діяльність або ж вчинити інше кримінальне правопорушення, а відтак, перешкодити повному, всебічному та неупередженому проведенні досудового розслідування.

Матеріалами провадження встановлено, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.4 ст.187 КК України, що в силу вимог ст.12 КК України є особливо тяжким злочином.
Висновки слідчого судді про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_8 підозри колегія суддів вважає вірними, оскільки вони підтверджуються доданими до клопотання органу досудового слідства та дослідженими в судовому засіданні доказами, які детально викладені в ухвалі слідчого судді.

Задовольняючи зазначене клопотання слідчого, місцевий суд належним чином вмотивував своє рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , зазначив про наявність ризиків, визначених в ст.177 КПК України, а саме можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, а відтак перешкодити повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування.
Так, слідчий суддя зазначив, що ОСОБА_8 , неодноразово судимий за вчинення, зокрема, злочинів проти власності, судимість за які не знята і не погашена в установленому законом порядку, знову обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного корисливого злочину проти власності, який скоїв в умовах воєнного стану із застосуванням насильства щодо потерпілого, що свідчить про систематичність та стійкість протиправної поведінки підозрюваного, його небажання ставати на шлях виправлення та перевиховання, що вказує про підвищену його суспільну небезпеку як особи, а застосування менш суворих запобіжних заходів не буде достатнім для запобігання вищевказаним ризикам.
Також, судом встановлено та підтверджується матеріалами провадження, що у вчиненні даного кримінального правопорушення підозрюється ще й інша особа, а отже існує ризик їх вільного спілкування з підозрюваним, що перешкоджатиме кримінальному провадженню.
Таким чином, судом встановлено та підтверджується матеріалами провадження, що обрання ОСОБА_8 іншого, більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою не зможе попередити ризикам, встановленим ст. 177 КПК України.
На переконання колегії суддів, таке рішення не суперечить практиці Європейського суду з прав людини, який в рішенні у справі Летельє проти Франції від 26 червня 1991 року вказав, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, що виправдовують попереднє ув`язнення.

З таким висновком слідчого судді про застосування щодо ОСОБА_8 виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів повністю погоджується, оскільки прокурором в судовому засіданні доведено обставини, передбачені ст.194 КПК України.
Разом з тим, твердження апелянта про те, що суд не взяв до уваги особу підозрюваного та міцність його соціальних зв`язків - не відповідає даним обставинам провадження, оскільки слідчий суддя в повній мірі та у визначеному законом порядку врахував всі обставини при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під варту.

Також, п.1 ч.4 ст.183 КПК України встановлено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підставі та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
В даному випадку, враховуючи те, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину із застосуванням насильства, слідчий суддя вправі був не визначати підозрюваному розмір застави.
Отже, приймаючи рішення про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя, згідно п.1 ч.4 ст.183 КПК України, повно врахувавши при цьому об`єктивні обставини кримінального правопорушення, встановлені в судовому засіданні дані про особу підозрюваного та обсяг встановлених у даному випадку ризиків, передбачених ст.177 КПК України, вірно не визначав розмір застави, із чим колегія суддів повністю погоджується.

Також, що стосується доводів апеляційної скарги щодо кваліфікації дій пред`явленої підозри ОСОБА_8 та достатність доказів для визнання його винуватим, то такі належить досліджувати та давати їм оцінку під час розгляду даного кримінального провадження під час розгляду його по суті.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді, колегія суддів приходить до переконання, що вони не заслуговують на увагу, оскільки слідчий суддя при розгляді клопотання дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання запобіжного заходу.

Порушень вимог КПК України, які б могли стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, по справі не встановлено.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, а тому її слід залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 -адвоката ОСОБА_7 - без задоволення.

Також, колегія суддів вважає, що повідомлені ОСОБА_8 в ході апеляційного розгляду даного провадження обставини про застосування до нього незаконних методів фізичного впливу працівниками поліції під час його затримання, підлягають перевірці відповідним органом ДБР у встановленому КПК України порядку.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 176 179, 407, 422 КПК України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 -адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 березня 2022 року про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу без змін.

Копія ухвали направити відповідному органу ДБР.

Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді