Ширяївський районний суд Одеської області
14.06.2022 Справа №: 518/227/22 Провадження № 1-кп/518/32/2022
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 червня 2022 року

Ширяївський районний суд Одеської області у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченої ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченої ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Ширяєве кримінальне провадження № 0000250 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Лідівка, Ширяївського району Одеської області, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 166 КК України, -
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи матір`ю малолітньої доньки громадянки України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в порушення вимог ст.150 Сімейного кодексу України, ст. ст. 6, 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства» відповідно до яких батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток,не забезпечила догляд та створення належних умов для захисту життя і здоров`я своєї доньки, що виразилося у тривалому, злісному невиконанні батьківських обов`язків, а саме: невжиття заходів до лікування дитини, ігноруванні вимог медичного працівника щодо огляду дитини на стан здоров`я, фізичного та психологічного розвитку дитини, безпідставно обмежувала в харчуванні, що призвело до тяжких наслідків останній.
Так, в період часу з 10.04.2021 року по 23.05.2021 року ОСОБА_4 , разом зі своєю малолітньою донькою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , залишила місце свого мешкання, розташованого по АДРЕСА_3 та почала вести кочовий спосіб життя, що призвело до неналежних побутових умов для проживання, забезпечення систематичного повноцінного харчування, а також здорового розвитку дитини.
Унаслідок нераціонального та безпідставного обмеження ОСОБА_4 в харчуванні малолітньої ОСОБА_6 , неналежного харчування відповідно до віку дитини, а також дотримання санітарно-гігієнічних умов, остання захворіла на поліорганну недостатність, до якої привели двостороння вогнищево-зливна серозно-гнійна пневмонія на фоні преморбідної патології, а саме білково-енергетична недостатність, залізодефіцитна анемія, жировий гепатоз печінки, білкова дистрофія нирок, міокарда.
Однак ОСОБА_4 , достовірно знаючи, що станом на 23.05.2021 року її малолітня донька ОСОБА_6 перебуває у хворобливому стані, симптоми якого вказували на загрозу життю останньої, своєчасно не звернулася до медичного закладу для надання медичної допомоги своїй донці, а продовжила неналежним чином виконувати обов`язки, покладені на батьків, пов`язані з піклуванням про здоров`я дитини.
При цьому, 23.05.2021 року ОСОБА_4 залишила малолітню доньку ОСОБА_6 на сторонніх осіб, та поїхала до м. Одеси у особистих справах, не пов`язаних із вжиттям заходів щодо лікування доньки. Повернувшись 24.05.2021 року до смт. Ширяєве, ОСОБА_4 достовірно знаючи про погіршення стану здоров`я ОСОБА_6 , проявляючи свою безвідповідальність, спостерігаючи поганий стан здоров`я своєї малолітньої доньки і усвідомлюючи, що вона не може вжити заходи до свого самозбереження внаслідок малолітства, жодних заходів до збереження життя дитини не вживала, лікарів та швидку допомогу за місцем проживання не викликала, про такий стан дитини органам влади чи правоохоронним органам не повідомила, хоча мала об`єктивну можливість це зробити, продовжила ігнорувати небезпечно хворобливий стан дитини.
У подальшому, ОСОБА_7 власницею житлового будинку розташованому по АДРЕСА_3 , у якому ОСОБА_4 проживала разом з донькою, 28.05.2021 року було викликано бригаду швидкої медичної допомоги, якою того ж дня малолітню ОСОБА_6 , було шпиталізовано до КНП «Одеська обласна дитяча клінічна лікарня Одеської обласної ради», де 29.05.2021 року, остання померла унаслідок легенево-серцевої недостатності викликаної полі органною недостатністю, до якої привели двостороння вогнищево-зливна серозно-гнійна пневмонія на фоні преморбідної патології, а саме білково-енергетичної недостатності, залізодефіцитної анемії, жирового гепатозу печінки, білкової дистрофії нирок, міокарда.
Смерть малолітньої ОСОБА_6 знаходиться у прямому причинному зв`язку із злісним невиконанням ОСОБА_4 своїх батьківських обов`язків по догляду за дитиною, пов`язаних з неналежним її годуванням, а також не вжиттям заходів для надання малолітній медичної допомоги.
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 повністю підтвердила обставини обвинувачення та визнала вину у вчиненні кримінального правопорушення, що їй інкриміновано органом досудового розслідування, шкодує за вчинене.
Оскільки учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, а наслідки позбавлення права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку їм зрозумілі, судовий розгляд кримінального провадження проведено у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.
Суд, дійшов висновку, що дії обвинуваченої ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ст. 166 КК України, як злісне невиконання батьками встановлених законом обов`язків по догляду за дитиною, що спричинило тяжкі наслідки.
Відповідно до частини 1 статті 1 КК України цей кодекс має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від злочинних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання злочинам.

При ухваленні вироку відносно обвинуваченої ОСОБА_4 суд вважає за необхідне відповідно до положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

Так, у рішеннях «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 суд визнає щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлені.
Згідно висновку досудової доповіді відносно ОСОБА_4 орган пробації на підставі інформації, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також середню ймовірність вчинення повторного правопорушення та середній рівень ризику небезпеки для суспільства, вважає, що виконаня покарання в громаді можливе за умови заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень. У разі, якщо суд дійде висновку про можливість звільнення правопорушника від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покласти на правопорушника обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.
Таким чином, суд враховує, особу обвинуваченої ОСОБА_4 , її відношення до вчиненого, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; її поведінку під час та після вчинення злочинних дій, приймаючи до уваги висновок органу пробації, викладений у досудовій доповіді, приходить до висновку про обрання відносно ОСОБА_4 міри покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ст. 166 КК України, одночасно суд вважає можливим звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання з встановленням іспитового строку у відповідності до правил ст. ст. 75, 76 КК України.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлявся.

Питання речових доказів у кримінальному проваджені вирішити, згідно положень ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 381-382, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 винною у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 166 КК України, і призначити їй покарання у вигляді трьох років шести місяців позбавлення волі.

Згідно ст. 75 КК України звільнити засуджену ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком два роки.
Згідно ст. 76 КК України, у зв`язку зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком, покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було судом визнано недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України. З інших підстав вирок може бути оскаржений до апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 6 ст. 376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Суддя ОСОБА_8