Справа № 755/4220/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" жовтня 2022 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000397 від 07.02.2022 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, громадянки України, українки, з повною загальною середньою освітою, працюючої не офіційно прибиральницею, не заміжньої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої:

-20.06.2008 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком 1 рік, на підставі ст. 75 України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;

21.07.2009 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 2 ст.185, ч. З ст. 185 ч. 1 ст. 296 КК України, на підставі ст. ст. 70, 71 KK України, до 3 років 6 місяців позбавлення волі та штрафу 8500 грн., звільнена 09.06.2011 року умовно- достроково з Качанівської ВК №54 з не відбутим строком 1 рік 24 місяці;

-20.03.2012 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 2 ст.15 ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, звільнена 14.06.2013 року з Київського СІЗО по відбуттю строку покарання;

-05.10.2018 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 2ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч.2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, на підставі ст. 70 КК України, до 4 місяців арешту;

-12.12.2018 року Дарницьким районним судом м. Києва за ст. 2 ст. 185 КК України, на підставі ст. 70 КК України, до 6 місяців арешту, 15.02.2018 року звільненої з Київського СІЗО по відбуттю строку покарання;

-21.09.2021 року Дніпровським районним судом м. Києва ч. 2 ст. 185 КК України до 5 місяців арешту;

- 24.09.2021 року Дарницьким районним суду м. Києва за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до 5 місяців арешту, 23.12.2021 року звільненої з Київського СІЗО по відбуттю строку покарання;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , будучи раніше судимою маючи не зняту та не погашену у законному порядку судимість, належних висновків для себе не зробила, на шлях виправлення не стала і повторно вчинила новий, умисний, корисливий злочин при наступних обставинах:

Так, 31.01.2022 року приблизно о 14 год. 38 хв., ОСОБА_3 , зайшла до приміщення магазину «Фора», який розташовано за адресою: м. Київ, вул. Гродненська, 1/35.

В цей час у ОСОБА_3 , виник злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, вчиненого повторно.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 , скориставшись, тим, що за її діями ніхто не спостерігає, умисно, з корисливих спонукань, підійшла до полиці на якій представлено асортимент листівок, з якої взяла: «ОткрыткаОченХорКатЕ» 10 шт. закупівельною вартістю 277 грн. 52 коп. та «ОткрыткаКатегорииЕ» 10 шт. закупівельною вартістю 319 грн. 20 коп . та сховала під свій пуховик салатового кольору в який була одягнена. Після цього направилась до виходу із вказаного магазину.

Завершивши свої злочинні дії, ОСОБА_3 , зберігаючи викрадене майно при собі, вийшла з приміщення магазину «Фора», що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Гродненська, 1/35, а викраденим майном розпорядилася на власний розсуд.

Своїми злочинними діями ОСОБА_3 завдала матеріальної шкоди ТОВ Фора» у розмірі 596 грн. 72 коп.

Будучи допитаною в судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) визнала повністю, надала покази, якими підтвердила вищевикладені обставини його скоєння, зокрема в частині часу, місця та способу вчинення, щиро розкаялась у вчиненому.

Вказала, що дійсно, 31.01.2022 року приблизно о 14.00 годині таємно викрала у магазині «Фора» листівки, які сховала під пуховик, в який була одягнена та вийшла з ними з магазину не розплатившись. В подальшому вказані листівки продала, а коштами отриманими за їх продаж розпорядилась на власний розсуд.

Остання виразила готовність понести покарання за вчинене у межах своєї вини.

Крім повного визнання своєї вини у вчиненні кримінальних правопорушень просила суд визнати недоцільним дослідження доказів в частині обставин вчинення даного злочину, так як повністю погоджується з встановленими обставинами.

Покази обвинуваченої в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння нею змісту обставин, добровільності та істинності її позиції.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченої, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують її особу, тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження та інших з метою правильної кваліфікації дій обвинуваченої. Суд, у відповідності до положень Кримінального Кодексу України, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, а саме таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, за вище встановлених обставин.

При цьому, з урахуванням, висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах відображеного у постанові Верховного Суду колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 22 березня 2018 року у справі № 521/11693/16-к, судом установлено, що обставини визнані судом у вироку як доведені, з числа регламентованих ст. 91 КПК України, у своїй сукупності підтверджуються процесуальними джерелами доказів, які передбачені ст. 84 того ж Кодексу, та містяться у матеріалах цього провадження, як наслідок, суд вважає, встановленими всі обставини, що мають значення для кримінального провадження шляхом обсягу та порядку дослідження доказів на їх підтвердження, у порядку ст. 349 КПК України.

Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

При ухваленні вироку відносно обвинуваченої ОСОБА_3 суд вважає за необхідне відповідно до положень ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

Так, у рішеннях «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченій ОСОБА_3 суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 суд визнає щире каяття у вчиненні кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Також, суд враховує, що обвинувачена ОСОБА_3 на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше неодноразово судима за вчинення аналогічних корисливих злочинів проти власності, звільнена 23.12.2021 року по відбуттю строку покарання, має задовільний стан здоров`я, не перебуває у стані вагітності та не має на утриманні дітей віком до 14 років, не є особою пенсійного віку та інвалідом І чи ІІ групи, не заміжня, спосіб життя (повідомила що працює не офіційно прибиральницею та має тимчасові заробітки), позицію сторони обвинувачення щодо необхідної міри покарання; відношення обвинуваченої до вчиненого, а саме наявність у неї розуміння неприйнятності вчинених нею дій у цивілізованому суспільстві; ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), а саме: його класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення злочинних дій та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції частини другої статті 185 КК України у виді позбавлення волі, оскільки суд переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 вказаного Кодексу, визначена даним вироком міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченої та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).

Підстав для звільнення від кримінальної відповідальності, звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, або ж застосування ст. 69 КК України, чи норм ст. 69-1 КК України до обвинуваченої, суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов за яких дані правові норми мають змогу бути застосовані, та оскільки суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, визначена даним вироком міра покарання, а саме у виді позбавлення волі є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).

Дане остаточне покарання (позбавлення волі), на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09 червня 2005 р.; «Фрізен проти Росії» від 24 березня 2005 р.; «Ісмайлова проти Росії» від 29 листопада 2007 р.).

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винної, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню.

Обраний судом ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, як захід забезпечення кримінального провадження, у кримінальному провадженні слід залишити без зміни до набрання вироком законної сили.

Крім того, у відповідності до ст. 72 КК України підлягає зарахуванню у строк відбування покарання обвинуваченій ОСОБА_3 строк її попереднього ув`язнення з 27.09.2022 року до 28.09.2022 року.

Цивільний позов у кримінальних провадженнях не заявлявся.

Процесуальні витрати у кримінальних провадженнях відсутні.

Питання речових доказів у кримінальному проваджені вирішено, згідно положень ст. 100 КПК України.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з моменту її фактичного затримання після набрання вироком законної сили.

На підставі 72 КК України, зарахувати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у строк відбуття покарання строк її попереднього ув`язнення з 27.09.2022 року до 28.09.2022 року.

Запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із забороною цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , за виключенням випадків необхідності отримання невідкладної медичної допомоги та прибуття до укриття чи бомбосховища обумовленого сиреною та/або повідомленням «Повітряна тривога» в регіоні проживання обвинуваченої залишити без зміни до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов у кримінальних провадженнях не заявлявся.

Речовий доказ у кримінальному провадженні - відео носій CD-RW марки «Videx» 700 MB 80 min із записом із камер відео нагляду, які розміщено на приміщенні магазину, де свою господарську діяльність здійснює ТОВ «Фора», який розташований за адресою: м. Київ, вул. Гродненська, 1/35 - зберігати в матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Учасникам кримінального провадження роз`яснюється право ознайомитись із журналом судового засідання.

Суддя