Справа № 464/1796/22
пр.№ 1-кп/464/365/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25.07.2022 року м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова

головуючий суддя ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові кримінальне провадження № 464/1796/22, внесене 28.04.22. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000337, відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та проживаючого по АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, невійськовозобов`язаного, одруженого, має двох неповнолітніх дітей, не працює, востаннє засуджений вироком Жовківського районного суду Львівської області за ч.2 ст.185, ч.4 ст.70 КК України до 4 р. 3 міс. позбавлення волі, звільнений по відбуттю покарання 28.05.20., -

обвинуваченого у вчиненні злочину за ч.4 ст.185 КК України,

де сторонами виступають з боку:

обвинувачення прокурор ОСОБА_4 ;

захисту - обвинувачений ОСОБА_3 та захисник ОСОБА_5 ,

учасником провадження потерпіла ОСОБА_6 (подано заяву про розгляд провадження у її відсутності із незапереченням в порядку ч.3 ст.349 КПК України, покладенням на розсуд суду у призначенні покарання), -

з участю його сторін, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 , достовірно знаючи про те, що в Україні введено та діє правовий режим воєнного стану (у зв`язку із воєнною агресією військ Російської Федерації на території України указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.22. в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб; указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 133/22 від 14.03.22. воєнний стан продовжено з 05 години 30 хвилин 25 березня 2022 на строк 30 діб; указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 259/2022 від 18.04.22. воєнний стан продовжено з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 на строк 30 діб) 27 квітня 2022 року о 14.29 год, перебуваючи в приміщенні АДРЕСА_3 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, в умовах воєнного стану, шляхом вільного доступу, повторно таємно викрав з тумби айно потерпілої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме мобільний телефон «Самсунг Гелексі А02» ІМЕІ НОМЕР_1 / НОМЕР_2 вартістю 3326,67 грн, чим заподіяв останній матеріальну шкоду на вказану суму.

Таким чином ОСОБА_3 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно, в умовах воєнного стану, тобто злочин, передбачений ч.4 ст.185 КК України.

Під час судового розгляду обвинувачений винуватість свою у вчиненні вказаного злочину визнав повністю, щиро покаявся, попросив вибачення за все, зазначивши наступне. Зі свого життя 17 років провів в місцях позбавлення волі. Шість останніх місяців проживав від дружини і дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , окремо, т.я. посварився з останньою. Знаходився за місцем проживанням своєї тітки по АДРЕСА_1 . Батьки його померли, коли йому було 15 та 16 років, а він у той час ( з 14 років) перебував в місцях ув`язнення. Протягом останніх шести місяців до затримання не мав заробітку, не було за що існувати, а тому вирішив вчинити крадіжку. Про кваліфікуючу ознаку злочину «в умовах воєнного стану» не знав, тому не здогадувався про міру покарання. 27 квітня 2022 року зайшов до церкви на АДРЕСА_3 , де з тумби викрав мобільний телефон, який продав своєму знайомому за 1200 грн, що витратив на свої потреби. Йому соромно за вчинене, просив вибачення у потерпілої, яка є особою похилого віку. Просить суд врахувати, що каїться та суворо не карати.

З огляду на те, що обвинувачений свою вину у вчиненні злочину визнав, фактичні обставини справи ніким з учасників судового провадження не оспорюються, а тому суд вважає за недоцільне дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та розглядає справу в порядку, визначеному ч.3 ст.349 КПК України.
Оскільки обвинувачений повністю визнав свою вину, дав суду визнавальні показання, інші докази не досліджувалися, суд дійшов висновку, що його винуватість у вчиненні злочину є повністю доведеною, а тому повинен за такі дії нести кримінальну відповідальність та підлягає покаранню.
Відтак дії ОСОБА_3 вірно кваліфіковано за ч.4 ст.185 КК України, т.я. вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно, в умовах воєнного стану.

При визначенні міри покарання суд враховує приписи ч.3 ст.50 КК України, за якими покарання має на меті не тільки кару і виправлення засудженого, а й запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами.

Отже, визначаючи вид і міру покарання обвинуваченому на підставі ст.ст.65-67 КК України, суд враховує ступінь тяжкості та характер вчиненого, вчинення обвинуваченим злочину, що згідно із ст.12 КК України, є тяжким й проти власності; особу обвинуваченого, який неодноразово судимий й за злочини проти власності, за які судимість не знята і не погашена, його вік, стан здоров`я (відсутність хронічних захворювань), є одруженим, має двох неповнолітніх дітей, не працює, наявність соціальних зв`язків; не перебуває під наглядом в психоневрологічному та наркологічному диспансерах; пом`якшуючими вину обставини органом досудового розслідування зазначене як щире каяття, що знайшло своє підтвердження і під час судового слідства, а також під час його встановлено активне сприяння розкриттю інкримінованого; обтяжуючою вину обставиною є вчинення кримінального правопорушення відносно особи похилого віку; у загальному посередню характеристику винного без застосування ст.314-1 КПК України, яка є правом суду, а не обов`язком, указаний випадок не є винятковим, і указане питання перед судом учасниками судового провадження не порушувалося, відповідно до постанови Верховного Суду від 07.06.18. (справа № 534/2180/16-к); повернення викраденого потерпілій, - відповідно до принципу індивідуалізації покарання, суд, керуючись принципом справедливості, визнає за неможливе досягти мети попередження злочинів та виправлення ОСОБА_3 без ізоляції від суспільства і поміщення до КВУ закритого типу та доходить висновку про необхідність призначення йому з огляду на все це у своїй сукупності покарання за ч.4 ст.185 КК України позбавлення волі на строк п`ять років.

Правових підстав для призначення обвинуваченому покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання, тобто на підставі ст.69 КК України, чи застосування ст.75 КК України, враховуючи зазначені вище конкретні обставини у їх сукупності та дані про особу винного, суд не знаходить.

Так описані вище дані про особу обвинуваченого; обставини, що пом`якшують покарання та позиція потерпілої дають лише підстави для призначення покарання у мінімальних його межах, передбачених санкцією відповідної статті, у виді позбавлення волі, а не застосування ст.69 КК України, з урахуванням наявності у обвинуваченого судимостей за злочини проти власності, що не зняті і не погашені та після реального відбуття покарання за останнім вироком у виді 4 років 3 міс. позбавлення волі останній не зробив належних висновків і знову вчинив тяжкий злочин.

Застосування інституту умовного звільнення (ст.75 КК України) до призначеного обвинуваченому покарання не сприятиме меті покарання та не буде достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів.

Конкретні обставини провадження свідчать, що досягнення мети покарання, яка полягає в ізоляції засудженого та поміщенні його до кримінально-виконавчої установи закритого типу, неможливе без його реального відбування. Отже суд дійшов висновку про неможливість виправлення обвинуваченого без реального відбування покарання у виді позбавлення волі.

Відомості, які б спростовували даний висновок суду, відсутні, вибір заходу примусу та порядок його узгоджується із позицією сторони обвинувачення, висловленої у судових дебатах.

Ухвалюючи вирок, суд відповідно до ст.368 КПК України зобов`язаний вирішити питання щодо того, що належить вчинити з майном, на яке накладено арешт, речовими доказами і документами; на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі; як вчинити із заходами забезпечення кримінального провадження.

Так, ухвалами слідчого судді Сихівського районного районного суду м.Львова від 16 травня 2022 року та 02 червня 2022 року у даному кримінальному провадженні накладено арешт на майно: викрадений мобільний телефон без права відчуження і розпорядження, та спортивні штани чорного кольору із білим надпис шляхом заборони відчуження, розпорядження і користування, - та визнано такі речовими доказами по справі. Відтак накладений арешт слід скасувати, а майно: потерпілої, передане останній під розписку, слід залишити по приналежності; штани обвинуваченого за його клопотанням слід знищити.

Процесуальні витрати у провадженні в розмірі 1029,72 грн пділягають стягненню з обвинуваченого в дохід держави.
Цивільний позов не заявлено.
Згідно з п.2 ч.4 ст.374 КПК у резолютивній частині вироку зазначаються, зокрема, рішення про залік досудового тримання під вартою. За змістом ст.1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» попереднє ув`язнення відповідно до кримінально-процесуального законодавства України є запобіжним заходом щодо обвинуваченого, підсудного, підозрюваного у вчиненні злочину, за який може бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі, та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили. Крім того, відповідно до ч.5 ст.72 КК України попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день. Відповідно до ч.2 ст.197 КПК України строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.
Отже початок строку відбування обвинуваченим ОСОБА_3 покарання слід обчислювати з 07.06.22. дати взяття під варту відповідно до ухвали слідчого судді Сихівського районного суду м.Львова від 07.06.22. та на підставі ч.5 ст.72 КК України у строк покарання слід зарахувати строк його попереднього ув`язнення з 07 червня 2022 року до дня набрання вироком законної сили, із розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.
Обраний ОСОБА_3 запобіжний захід тримання під вартою слід залишити без змін, зважаючи на вид покарання, яке призначається судом, відсутність клопотань з боку сторін провадження та з огляду на вимоги ст.377 КПК України; суд не вбачає виняткових обставин для звільнення останнього з-під варти до набрання вироком законної сили.

Керуючись ст.ст.368-371, 373-374, 532 КПК України,

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.4 ст.185 КК України та призначити йому покарання позбавлення волі на строк п`ять років.
Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту взяття під варту - 07 червня 2022 року.

Зарахувати ОСОБА_3 на підставі ч.5 ст.72 КК України в строк покарання попереднє ув`язнення з 07.06.22. до набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити тримання під вартою.

Скасувати арешт, накладений на майно ухвалами слідчого судді Сихівського районного районного суду м.Львова від: 16 травня 2022 року мобільний телефон «Самсунг Гелексі А02» ІМЕІ НОМЕР_1 / НОМЕР_2 ; та 02 червня 2022 року спортивні штани.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце реєстрації - с.Фрага Рогатинського району Івано-Франківської області ) в користь держави процесуальні витрати за проведення товарознавчої експертизи в сумі 1029,72 грн.

Речові докази:
- мобільний телефон «Самсунг Гелексі А02» ІМЕІ НОМЕР_1 / НОМЕР_2 , залишити потерпілій ОСОБА_6 ;

- спортивні штани знищити.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Львівського апеляційного суду через Сихівський районний суд м.Львова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Головуючий суддя ОСОБА_9