Справа № 347/1254/22
Провадження № 1-кс/347/371/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.08.2022 року суддя Косівського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , розглянувши заяву судді Косівського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_4 від розгляду скарги ОСОБА_3 на бездіяльність заступника керівника Косівської окружної прокуратури ОСОБА_5 щодо невнесення відомостей до ЄРДР,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Косівського районного суду Івано-Франківської області знаходиться скарга ОСОБА_3 на бездіяльність заступника керівника Косівської окружної прокуратури ОСОБА_5 щодо невнесення відомостей до ЄРДР відповідно до ст..214 КПК України відносно слідчого судді Косівського районного суду ОСОБА_6 за ознаками ст.366 КК України, яка автоматизованою системою документообігу суду визначена для здійснення судового провадження судді ОСОБА_4

01.08.2022 року суддею ОСОБА_4 було заявлено самовідвід від розгляду вказаної скарги у зв`язку із тим, що він є головою Косівського районного суду Івано-Франківської області, що може викликати сумнів у стороннього спостерігача щодо безсторонності судді під час розгляду вказаної справи та унеможливлює його участь у розгляді скарги, зважаючи на зміст п.4 ч.1 ст.75 КПК України.

В судовому засіданні ОСОБА_3 заперечував щодо задоволення самовідводу судді ОСОБА_4 та стверджує, що до початку розгляду його скарги у нього, як стороннього спостерігача, не викликає сумніву в безсторонності слідчого судді ОСОБА_4 під час здійснення ним судового провадження у цій справі.

Дослідивши заяву про самовідвід та матеріали скарги, суд прийшов до наступних висновків:

За змістом ч. 1 ст. 75 КПК України: суддя не може брати участь у кримінальному провадженні, якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації. Перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; якщо він особисто, його близькі родичі чи члени сім`ї заінтересовані в результатах провадження; за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; у випадку порушення встановленого ч.3 ст.35 цього Кодексу порядку визначення судді для розгляду справи.

Згідно ч.1, ч.2 ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених КПК України, суддя зобов`язаний заявити самовідвід, за цими ж підставами йому може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.

Згідно ст.75 КПК України перелік підстав для відводу (самовідводу) судді є вичерпним.

Вище наведені обставини, які виключають участь слідчого судді ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а також судом не встановлено обставин, які викликали б у стороннього спостерігача сумнів у неупередженості або об`єктивності судді ОСОБА_4 під час розгляду даного кримінального провадження. Сам по собі факт зайняття ОСОБА_4 посади голови Косівського районного суду Івано-Франківської області не може слугувати підставою для його відводу від розгляду скарги як слідчим суддею, неупередженість якого презюмується.

За змістом ст.35 КПК України: усі матеріали кримінального провадження, карги, заяви, клопотання та інші процесуальні документи, що подаються до суду і можуть бути предметом судового розгляду підлягають обов`язковій реєстрації в автоматизованій системі документообігу суду та нею ж здійснюється розподіл цих матеріалів між суддями відповідного суду в порядку ч.3 ст.35 цього Кодексу. Саме у такому порядку було визначено слідчого суддю ОСОБА_4 для здійснення судового провадження по вказаній скарзі ОСОБА_3 .

Так, за змістом рішень Європейського суду з прав людини в справах «Білуха проти України» від 09.11.2006 року, «Газета Україна-Центр проти України» від 15.07.2010 року: наявність безсторонності відповідно до п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію береться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість чи безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд, як такий та його склад, відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчить про небезсторонність суду. У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (рішення від 26.10.1984 року у справі «Де Куббер проти Бельгії».

Жодних підстав, зазначених в ст.ст. 75-76 КПК України, зокрема й які б викликали сумнів в неупередженості або необ`єктивності слідчого судді ОСОБА_4 в розгляді даної справи, не встановлено.

Згідно ч. 7 ст. 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13 червня 2007 року Про незалежність судової влади визначено, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

За приписами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі Гаусшильдт проти Данії, Мироненко і Мартиненко проти України зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі Гаусшильдт проти Данії вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. При чому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі Мироненко і Мартиненко проти України). Зазначену позицію Європейського суду підтримав і Верховний Суд України.

У справі «П`єрсак проти Бельгії» Європейський суд з прав людини висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, або, навпаки, її наявність може бути перевірено різноманітними способами провів розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання громадянина у конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.

Суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного.

Таким чином, існує презумпція неупередженості судді.

За змістом ст.23 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів»: суддя місцевого суду здійснює в першу чергу правосуддя в порядку, встановленому процесуальним законом, а також інші повноваження, визначені законом.

Повноваження голови суду визначені у ст.24 вказаного Закону і не впливають на здійснення правосуддя суддею, що займає посаду голови суду.

Указане також узгоджується з положеннями, що викладені у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про незалежність судової влади» від 13.06.2007 № 8, відповідно до якого, процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом.

Отже, вказані у заяві про самовідвід слідчого судді ОСОБА_4 обставини не можуть слугувати самостійною підставою для відводу слідчого судді, а у самого скаржника зазначені у заяві про самовідвід обставини не викликають сумніву у неупередженості слідчого судді ОСОБА_4 під час здійснення ним судового провадження у цій справі, тому заява про самовідвід задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 75, 76, 80, 81, 82 КПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

заяву слідчого судді Косівського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_4 від розгляду скарги ОСОБА_3 на бездіяльність заступника керівника Косівської окружної прокуратури ОСОБА_5 щодо невнесення відомостей до ЄРДР, залишити без задоволення.

Матеріали скарги передати слідчому судді Косівського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_4 для продовження судового провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1