ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2022 року
м. Хмельницький

Справа № 681/1365/20
Провадження № 11-кп/4820/291/22

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому та в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000050, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Полонського районного суду Хмельницької області від 13 грудня 2021 року,
в с т а н о в и л а :
Цим вироком

ОСОБА_6 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець та житель АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, одружений, пенсіонер, на утриманні неповнолітніх дітей не має, не має судимостей,

визнаний винуватим за ч.1 ст.125 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.
Цивільний позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 5 000 (п`ять тисяч) грн моральної шкоди.
За вироком місцевого суду, 02 жовтня 2020 року близько 17 год 30 хв у АДРЕСА_2 та №4 на вул. Хмельницькій, які розмежовані парканом із сітки "Рябиці", між ОСОБА_6 та ОСОБА_9 виникла суперечка з приводу межі земельної ділянки, яка переросла в бійку. У цей же час ОСОБА_6 , будучи обуреним образливими висловлюваннями на його адресу з боку ОСОБА_9 , лівою рукою, нагнувши сітку, із прикладанням фізичної сили, кулаком правої руки завдав один удар в область лівої частини обличчя останньої, спричинивши їй тілесні ушкодження у вигляді синця на спинці носа з переходом під ліве око, на шкіру лівої щоки та частково під праве око, які за своїм характером відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості.
Такими діями ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений, ч.1 ст.125 КК України умисне легке тілесне ушкодження.
В апеляційній скарзі та поданих до неї змінах обвинувачений ОСОБА_6 просив вирок Полонського районного суду від 13 грудня 2021 року скасувати, а кримінальне провадження закрити.

Уважав, що вирок є упередженим, ухвалений з порушеннями норм матеріального та процесуального права.

Посилався на невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження та неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність.

Зазначав, що висновки суду про доведеність його вини ґрунтуються на показаннях потерпілої, яка постійно їх змінювала, однак судом цей факт не взято до уваги.

Зауважував, що місцевим судом необґрунтовано не взято до уваги слідчі експерименти від 08 жовтня 2020 року з ОСОБА_9 та з ОСОБА_10 , кожної з них окремо, а також від 15 жовтня 2020 року з ОСОБА_11 , які спростовують його вину у заподіянні тілесних ушкоджень ОСОБА_9 у спосіб, зазначений в обвинувальному акті.

Таким чином, судом першої інстанції було допущено суттєві порушення процесуального та матеріального закону, що вплинуло на прийняття судового рішення по суті.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду з викладом змісту судового рішення та узагальнених доводів апеляційної скарги; обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу про скасування вироку суду та закриття провадження; думку прокурора ОСОБА_5 , яка заперечила проти апеляційної скарги; думку представника потерпілої ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_8 ; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про таке.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 України, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, є обґрунтованим, підтверджений сукупністю зібраних у кримінальному провадженні та детально викладених у вироку доказів, яким судом дана належна оцінка.

Обвинувачений ОСОБА_6 вину не визнав, заперечував факт спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 . Пояснив, що 02 жовтня 2020 року ОСОБА_9 кинула в нього цеглину, він її відбив і кусок цеглини попав їй в лице.

Місцевий суд не взяв до уваги такі його показання та спростував сукупністю таких доказів.
Потерпіла ОСОБА_9 у суді ствердила, що разом із старостою ОСОБА_10 пішли на межу до паркану, староста покликала ОСОБА_6 , який одразу, коли підійшов до паркану, кулаком правої руки завдав удар їй у ліве око.
Свідок ОСОБА_10 пояснила, що вона є старостою села. В перших числах жовтня 2020 року до неї зателефонувала ОСОБА_12 (дочка потерпілої) та просила прийти до її матері, яка уже декілька років має спір за межу із сусідом ОСОБА_6 . Після 16-ї години вона прийшла з боку ОСОБА_9 , покликала ОСОБА_6 . Він прийшов з дружиною та почав обзивати ОСОБА_9 . У цей час ОСОБА_9 схопилась за носа та зойкнула. Можливо, щось впало їй в обличчя, але вона не побачила, бо стояла обличчям до неї на відстані 2-3 метри, а спиною до ОСОБА_6 , який стояв за сіткою. ОСОБА_9 трималася за ліве око. Після цього ОСОБА_9 підійшла ближче до сітки, почала складати цеглу, а ОСОБА_6 скидав її. Вона взяла ОСОБА_9 під руку, повела на подвір`я і завела до хати, де знаходився її син. Коли і як ОСОБА_6 завдавав ОСОБА_9 удар кулаком вона не бачила.
Водночас місцевий суд критично оцінив показання ОСОБА_10 щодо того, що вона не бачила як ОСОБА_6 завдавав удар ОСОБА_9 . Такі дії старости села суд сприйняв як намагання уникнути непорозумінь із учасниками конфлікту як жителями села в майбутньому.
Свідок ОСОБА_11 показав, що є сином ОСОБА_9 та перебуває в неприязних відносинах з ОСОБА_6 . Коли прийшла староста, ОСОБА_6 одразу через сітку кулаком вдарив ОСОБА_9 під ліве око. У неї одразу з`явилися синці під обома очима. Уважає, що ОСОБА_10 удар бачила, бо була повернута обличчям до ОСОБА_6 .
Свідок ОСОБА_12 , яка є дочкою потерпілої, показала, що з ОСОБА_6 перебуває у неприязних відносинах. Того дня до неї прийшла ОСОБА_9 і сказала, що її побив ОСОБА_6 , розповіла, що лівою рукою ОСОБА_6 її чимось вдарив в правий бік обличчя.
Свідок ОСОБА_13 дружина ОСОБА_6 , показала, що знаходиться в неприязних відносинах з ОСОБА_9 . Того дня вона почула в садку галас і побачила, що по один бік сітки стояв її чоловік, а по інший ОСОБА_14 та ОСОБА_9 , яка взяла в руку цеглину і кинула на ОСОБА_6 , а той цеглину відбив рукою. У цей час ОСОБА_9 взяла другу цеглину і попала нею їй в ногу. ОСОБА_14 почала її відтягувати, ОСОБА_9 почала відтягувати сітку, бити шифер. І ОСОБА_9 і ОСОБА_14 були від сітки на відстані приблизно 3 метри. Сина ОСОБА_9 там не було.
Воднораз місцевий суд критично оцінив показання свідка ОСОБА_13 дружини ОСОБА_6 , щодо кидання цегли та можливого ушкодження ОСОБА_9 куском цеглини. Ці показання не узгоджуються з показаннями жодного з учасників конфлікту і свідків та були сприйняті судом як намагання допомогти уникнути її чоловікові кримінальної відповідальності.

Указані обставини об`єктивно підтверджуються також дослідженими доказами, зокрема:
-висновком судово-медичного експерта №496 від 13.10.2020 року, з якого випливає, що у ОСОБА_9 виявлено таке тілесне ушкодження: синець на спинці носа з переходом під ліве око, на шкіру лівої щоки та частково під праве око. Це тілесне ушкодження виникло від ударної травмуючої дії тупого твердого предмета, зокрема, й унаслідок удару кулаком руки сторонньої людини, могло виникнути в строк та за обставин, указаних у постанові та обстежуваною і відноситься до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості;
- висновком судово-медичного експерта №505 від 16.10.2020 року, в якому чітко зазначено: "Виникнення даного тілесного ушкодження внаслідок удару напівцеглиною, яка відбита іншою рукою є малоймовірним, бо цеглина має ребристу поверхню і характеристики її повинні були б відобразитись на шкірі обстежуваної у вигляді отриманого нею синця (ребриста поверхня дає смуги просвітлення)";
-висновком комісійної судово-медичної експертизи №34 від 29.11.2021 року, з якого вбачається, що синець на спинці носа з переходом під ліве око, на шкіру лівої щоки та частково під праве око міг утворитись і від удару кулаком сторонньої особи. Утворення синця на спинці носа з переходом під ліве око, на шкіру лівої щоки та частково під праве око внаслідок попадання шматка цеглини в обличчя виключається, оскільки при попаданні шматка цеглини в обличчя мало б утворитись садно або рана в місці контакту з обличчям. Оскільки в синці на спинці носа з переходом під ліве око, на шкіру лівої щоки та частково під праве око не відобразилось індивідуальних особливостей травмуючого предмету, то вказати, який саме предмет діяв, неможливо;
Будь-яких доказів, які б давали суду підстави сумніватись у правдивості показань потерпілої, свідків чи достовірності висновків експертів, обвинувачений та його захисник не надали. Не здобуто таких і апеляційним судом.

Ретельно проаналізувавши докази, зокрема показання обвинуваченого, потерпілої, свідків, висновки судово-медичних експертиз, суд дав їм належну оцінку з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Відтак, місцевий суд дійшов висновку про винуватість обвинуваченого у заподіянні умисного легкого тілесного ушкодження та правильно кваліфікував його дії за ч.1 ст.125 КК України.

Твердження обвинуваченого, що він не вчиняв указаних дій, місцевим судом правильно розцінено як намагання уникнути відповідальності, з чим повністю погоджується й колегія суддів апеляційного суду, оскільки вони суперечать наявним у справі доказам.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 з приводу того, що місцевим судом не враховано усіх доказів та обставин провадження, є безпідставними та повністю спростовуються матеріалами справи, а тому колегією суддів апеляційного суду відхиляються.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б могли вплинути на прийняте рішення або свідчать про необ`єктивність, упередженість та незаконність проведення судового провадження, не встановлено.

Згідно з вимогами ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, мотиви і причини, які призвели до його скоєння, його ставлення та поведінку після вчиненого, наслідки що настали, дані про особу, сімейний та матеріальний стан.

Обставиною, що обтяжує покарання, є вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення проти особи похилого віку, про вік якої обвинувачений достовірно знав, бо є її сусідом.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому, відсутні.

Немає підстав уважати, що обвинувачений щиро кається, оскільки він дієвих вибачень перед потерпілою не попросив, моральних страждань потерпілої не визнав.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про законність, ухваленого судом вироку щодо ОСОБА_6 та безпідставність доводів апеляційної скарги.

З урахуванням наведеного та беручи до уваги особу винного, його вік, ураховуючи висновок органу пробації, позитивну характеристику, наявність неприязних відносин до конфлікту між учасниками інциденту, суд приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_6 можливе без ізоляції його від суспільства та йому слід призначити покарання у вигляді штрафу, що буде необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 вирішено судом відповідно до вимог цивільного і кримінального процесуального законодавства. Суд навів у вироку докази на обґрунтування позовних вимог потерпілого та розмір їх задоволення на відшкодування завданої злочином моральної шкоди.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про законність ухваленого судом вироку щодо ОСОБА_6 та безпідставність доводів апеляційної скарги.

Підстав для зміни чи скасування вироку суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.407, 418, 419, 424, 426, 532 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:
Вирок Полонського районного суду Хмельницької області від 13 грудня 2021 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін, а його апеляційну скаргу без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3