Справа № 755/2335/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" лютого 2022 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Дніпровського районного суду м. Києва обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000401 від 31 січня 2022 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Черкаської обл., громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

31 січня 2022 року близько 05 години 15 хвилин, ОСОБА_3 перебував за адресою: АДРЕСА_3 .

У цей час у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на грубе порушення громадського порядку.

Реалізуючи свій злочинний умисел, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_3 , діючи з прямим умислом, з мотивів явної неповаги до суспільства, які виразилися у зневажливому ставленні до громадського порядку та існуючих у суспільстві загальновизнаних правил поведінки і моральності, зневазі до оточуючих, що супроводжувалось особливою зухвалістю, в частині забезпечення спокійних умов побуту, ігноруючи існуючі в суспільстві елементарні правила поведінки, обравши об`єктом своїх хуліганських дій припаркований автомобіль марки «Nissan», моделі «X-Trail», державний номерний знак НОМЕР_1 , фіолетового кольору, який належить потерпілому ОСОБА_5 , підійшов до нього, почав руками та ногами наносити удари по водійським дверцятам та склу, внаслідок чого утворились вм`ятини та тріщини на склі.

У подальшому, ОСОБА_3 , продовжуючи реалізовувати свої умисні дії, не реагуючи на зауваження інших осіб, які перебували за вказаною адресою, безпричинно взяв до рук камінець та кинув ним по склу водійських дверцят автомобіля марки «Volkswagen», моделі «Transporter» білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 , який належить потерпілому ОСОБА_6 , внаслідок чого скло розбилось.

Подальші неправомірні дії ОСОБА_3 були припинені випадковими перехожими, які на місце події викликали працівників поліції.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні повністю визнав, та повністю визнав суми цивільних позовів потерпілих, щиро розкаявся, повністю підтвердив, що вчинив кримінальне правопорушення за обставин, встановлених під час досудового розслідування. Показав, що 31 січня 2022 року він з друзями вживав спиртні напої, був сильно п`яний. По телефону він посварився зі своєю дівчиною. Він був розлючений, зайшов у двір будинку, почав бити ногами автомобіль марки «Nissan», а потім взяв з землі камінь та розбив ним скло автомобіля марки «Volkswagen». Його на місці затримали перехожі. У нього не було умислу викрадати ці автомобілі. Зараз він вже помирився зі своєю дівчиною, вони проживають разом, на даний час він займається ремонтними роботами. Він щиро кається у вчиненому та просить суворо його не карати.

Дані обвинуваченим ОСОБА_3 показання не викликають у суду сумніву щодо їх правдивості та добровільності.
Винність обвинуваченого ОСОБА_3 повністю підтверджується його показаннями та щирим каяттям у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України.
Відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Положення ч.3 ст.349 КПК України, роз`яснені судом у судовому засіданні учасникам судового провадження.
За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи та кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, а тому суд, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 , тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин кримінального провадження.
Як вбачається з даних, що містяться:
- у протоколі прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 31 січня 2022 року: ОСОБА_6 звернувся до Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві з заявою, про те, що 31 січня 2022 року близько 05 години 30 хвилин за адресою: м. Київ, пр-т Ю.Гагаріна, 10/2 виявив пошкодження автомобіля марки «Фольксваген», державний номерний знак НОМЕР_3 , а саме: розбите ліве переднє скло;

- у постанові про визнання речових доказів від 01 лютого 2022 року: камінь, що запаковано до паперового конверту коричневого кольору, скріпленого печаткою «Для пакетів» з підписами понятих визнано речовим доказом;

- у постанові про визнання речових доказів від 01 лютого 2022 року: оптичний DWD-R диск із відеофайлом вчинення хуліганських дій визнано речовим доказом;

- у постанові про визнання речових доказів від 09 лютого 2022 року: оптичний диск, на якому зафіксовано подію, що мала місце 31 січня 2022 року за адресою: м. Київ, пр-т Гагаріна, 10/2 визнано речовим доказом.

Крім того, винність ОСОБА_3 , який не оспорював фактичні обставини справи, у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку знайшла повне підтвердження під час судового розгляду.
Суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 296 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю.
Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_3 покарання, суд відповідно до вимог ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального проступку, дані про особу обвинуваченого, який офіційно не працює, не перебуває під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом, не перебуває на обліку у лікаря психіатра, раніше не судимий, вчинив кримінальний проступок, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння.

Під час досудового розслідування та судового розгляду ОСОБА_3 пояснював, що до вчинення кримінального проступку вживав алкогольні напої. Однак, органом досудового розслідування ця обставини при формулюванні обвинувачення зазначена не була, також не було її визнано обставиною, яка обтяжує відповідальність обвинуваченого. З урахуванням наведеного та того, що ОСОБА_3 не захищався від обвинувачення у вчиненні кримінального проступку у стані алкогольного сп`яніння, суд не може погіршувати його становище, - тому дану ознаку суд враховує лише як ознаку, яка характеризує особу обвинуваченого.

Обставиною, яка відповідно до вимог ст. 66 КК України, пом`якшує покарання ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття обвинуваченого.
Обставин, які відповідно до вимог ст. 67 КК України, обтяжують покарання ОСОБА_3 , - судом не встановлено.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 не має постійного місця роботи, не має постійного заробітку, тому суд приходить до висновку про відсутність підстав призначення ОСОБА_3 покарання у вигляді штрафу.
Аналізуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_3 можливо без ізоляції від суспільства, тобто без відбування покарання, а тому вважає за можливе призначити йому покарання у виді обмеження волі, із застосуванням вимог ст.75 КПК України, з випробуванням та покласти обов`язки, передбачені п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України, яке буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Крім того, потерпілим ОСОБА_5 у кримінальному провадженні було заявлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди у сумі 20 000 гривень. Свої позовні вимоги він обґрунтував тим, що своїми умисними діями ОСОБА_3 завдав йому матеріального збитку на суму 18 000 гривень за ремонт його автомобіля. Крім того, йому було завдано моральну шкоду, яка полягає у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням його майна, він переніс значний емоційний стрес, який супроводжувався почуттям розгубленості, тривоги. Тому він просить стягнути з ОСОБА_3 моральну шкоду у сумі 2 000 гривень, посилаючись на вищезазначені обґрунтування.

Потерпілим ОСОБА_6 у кримінальному провадженні було заявлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди у сумі 30 000 гривень. Свої позовні вимоги він обґрунтував тим, що своїми умисними діями ОСОБА_3 завдав йому матеріального збитку на суму 28 000 гривень за ремонт його автомобіля. Крім того, йому було завдано моральну шкоду, яка полягає у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням його майна, він переніс значний емоційний стрес, який супроводжувався почуттям розгубленості, тривоги. Тому він просить стягнути з ОСОБА_3 моральну шкоду у сумі 2 000 гривень, посилаючись на вищезазначені обґрунтування.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 у повному обсязі визнав суми цивільних позовів, погодився на їх відшкодування.
Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства (ч.5 ст. 128 КПК України).
Ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому (ч.1 ст. 129 КПК України).
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.3, ч.4 ст. 12 ЦПК України).
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (ч.1 ст. 13 ЦПК України).
Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, у тому числі, моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Крім того, відповідно до вимог ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Щодо заявлених потерпілими ОСОБА_5 та ОСОБА_6 цивільних позовів у частині відшкодування матеріальної та моральної шкоди, то вони підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки повністю знайшли своє підтвердження у ході судового розгляду та підтверджені доказами, наданими потерпілою стороною, крім того, їх суми у судовому засіданні повністю визнав обвинувачений ОСОБА_3 .
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Долю речових доказів у кримінальному провадженні суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ч.3 ст.349, ст.ст.368-371, 373-374, 376, КПК України, суд,-
У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, і призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року 6 (шести) місяців іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 на відшкодування матеріальної шкоди суму 18 000 (вісімнадцять тисяч) гривень 00 копійок та на відшкодування моральної шкоди суму 2 000 (дві тисячі) гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 на відшкодування матеріальної шкоди суму 28 000 (двадцять вісім тисяч) гривень 00 копійок та на відшкодування моральної шкоди суму 2 000 (дві тисячі) гривень.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні не понесені.
Речовий доказ: камінь, що запаковано до паперового конверту коричневого кольору, скріпленого печаткою «Для пакетів» з підписами понятих, який відповідно до квитанції № 017836, зберігається у камері схову речових доказів Дніпровського УП ГУНП в м. Києві знищити; оптичний DWD-R диск із відеофайлом вчинення хуліганських дій , оптичний диск, на якому зафіксовано подію, що мала місце 31 січня 2022 року за адресою: АДРЕСА_3 - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому ОСОБА_3 та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя ОСОБА_1