У Х В А Л А

30.08.2022 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали судових засідань м. Ужгорода подання старшого інспектора Ужгородського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Закарпатській області ОСОБА_3 стосовно ОСОБА_4 про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків виконання обвинувального вироку Ужгородського міськрайонного суду від 09.06.2006 року, -

ВСТАНОВИВ:

Старший інспектор Ужгородського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Закарпатській області ОСОБА_3 звернулась до суду з поданням, в якому просить суд вирішити питання про звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання у зв`язку із закінченням строку давності виконання покарання.
В обґрунтування подання зазначає, що ОСОБА_4 засуджена 09.06.2006 року вироком Ужгородського міськрайонного суду за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. 75 КК України засуджену ОСОБА_4 звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 1 рік. Вирок набрав законної сили 26.06.2006 року, а строк його виконання у відповідності до п.1 ч.1 ст.80 КК України сплив. Зазначає, що за поданням Ужгородського міськрайонного відділу КВІ від 11.10.2006 року з 23.10.2006 року ОСОБА_4 оголошено в розшук.
Згідно отриманої інформації серед померлих гр. ОСОБА_4 не виявлено.
Встановлено, що ОСОБА_4 після постановлення вироку нового злочину не вчиняла, що підтверджується вимогою Ужгородського РУП ГУ НП в Закарпатській області від 08.12. 2020 року.
Фактів ухилення засудженої від виконання вироку не виявлено, така не була обвинувальним вироком суду визнана винною та засуджена за ухилення від виконання рішення суду.
На підставі викладеного просить вирішити питання про звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.
Представник органу пробації в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, подав до суду заяву про розгляд подання без його участі.
Прокурор у судове засідання не з`явився, заяв про відкладення розгляду подання чи письмових заперечень до суду не подав.
Засуджена в судове засідання не з`явилася, про розгляд повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила.
Відповідно до ч.4 ст.539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.
Враховуючи вказану норму, суд приходить до висновку про можливість розгляду подання у відсутність учасників справи.
Суд, розглянувши подання, дослідивши матеріали особової справи засудженого, оглянувши матеріали судового провадження, оцінивши надані докази, дійшов наступного висновку.
Відповідно до ч.1 ст.539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано протягом п`яти років при засудженні до позбавлення волі на строк не більше п`яти років за тяжкий злочин.
Згідно ч.3 ст.80 КК України, перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються.
Відповідно до ч.4 ст.80 КК України, перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.
Стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.
За таких обставин застосування ст.80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.
Правова природа вказаного виду звільнення від відбування призначеного покарання зумовлюється одностороннім обов`язком держави примусово реалізувати через спеціально уповноважені нею органи призначене особі покарання протягом певних строків. Особа, засуджена до певного виду покарання, не несе правового обов`язку застосовувати правообмеження, які входять до його змісту, сама до себе, це виключна одностороння компетенція спеціальних державних органів, які виконують покарання. Водночас засуджений до певного виду покарання не може перебувати в потенційному очікуванні виконання покарання невизначений проміжок часу, у зв`язку із чим законодавчо встановлюються імперативні строки, сплив яких припиняє наявні між державою і засудженою особою кримінальні правовідносини, а отже, унеможливлює виконання покарання.
Вказані положення свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.
Отже, застосування статті 80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом трьох умов інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку:
- закінчення зазначених у ст.80 КК України строків;
- неухилення засудженого від відбування покарання;
- невчинення протягом встановлених ч.ч.1 та 3 ст.80 КК України строків нового злочину.
Перебіг строку давності виконання обвинувального вироку починається з дня набрання чинності вироком суду.
Як вбачається з вироку Ужгородського міськрайонного суду від 09.06.2006 року ОСОБА_4 засуджена за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. 75 КК України засуджену ОСОБА_4 звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 1 рік.
Вирок набрав законної сили 26.06.2006 року, а строк його виконання у відповідності до п.1 ч.1 ст.80 КК України сплив.
Зі змісту подання вбачається, що за поданням Ужгородського міськрайонного відділу КВІ від 11.10.2006 року з 23.10.2006 року ОСОБА_4 оголошено в розшук.
Відомостей про те, що за період часу з ухвалення вироку по теперішній час ОСОБА_4 притягалася до кримінальної відповідальності за вчинення нового злочину відсутні, що підтверджується вимогою Ужгородського РУП ГУ НП в Закарпатській області від 08.12. 2020 року.
З матеріалів подання вбачається, що станом на 02.06.2022 року засудженою призначене вироком суду покарання не виконано.
Вирішуючи питання про наявність чи відсутність в діях обвинуваченого ухилення від виконання вироку суду, суд виходив з наступного.
Ухилення від відбування покарання як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку встановлюється за чітко регламентованою законодавством процедурою, та вирішується виключно судом, оскільки ухилення засудженого від сплати штрафу, відповідно до ч.1 ст.389 КК України, є кримінальним правопорушенням.
Отже, особа, визнається такою, що ухиляється від відбування покарання лише за наявності обвинувального вироку.
Відомостей щодо притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.389 КК України (ухилення засудженої від виконання вироку суду), матеріали провадження не містять та суду не надано.
Під ухиленням від відбування покарання розуміють умисні дії або бездіяльність засудженого, спрямовані на невиконання покарання.
Таким чином, єдиною та безумовною підставою для визнання особою такою, що ухиляється від виконання покарання, призначеного їй за вироком суду, є лише наявність обвинувального вироку суду, яким особа буде визнана винною саме в ухиленні від відбування покарання.
Наявність лише факту невиконання засудженим призначеного покарання сам по собі не свідчить про ухилення від відбування цього покарання.
Відповідно до ч.1 ст.62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Аналогічна правова позиція висловлена у постанові ВСУ №5-324кс15 від 24.12.2015р.
У справі «Грабчук проти України» Європейський Суд зазначає, що «презумпція невинуватості порушена, якщо посадова особа висловлює думку про винність особи, обвинуваченої у вчиненні злочину, коли цього не було доведено відповідно до закону».
Момент, з якого особа вважається винуватою, є саме той час, коли вина особи доведена в законному порядку, тому альтернативна процедура встановлення винуватості особи є неприпустимою.
Отже, в матеріалах провадження відсутні дані про ухилення засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання, призначеного вироком суду, а відтак, відсутні підстави для зупинення перебігу строку виконання обвинувального вироку і застосування частини третьої статті 80 КК України, висновки суду з цього приводу не можуть ґрунтуватися на припущеннях.
Відтак, враховуючи обставину, що засуджена за період з 09.06.2006 року до кримінальної відповідальності не притягувалася, факт ухилення від виконання вироку суду не доведено, суд вважає, що строки виконання вироку, визначені ст.80 КК України, закінчились, а тому наявні обставини для звільнення засудженої від відбування покарання у зв`язку зі спливом строку давності виконання обвинувального вироку.
На підставі вищевикладеного, ст.80 КК України, керуючись ст.537, 539 КПК України, суд -
постановив:

Подання старшого інспектора Ужгородського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Закарпатській області ОСОБА_3 - задовольнити.
Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання, призначеного вироком Ужгородського міськрайонного суду від 09.06.2006 року ( у справі № 1-142/06) за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Закарпатського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 30.08.2022 року

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1