В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
справа № 542/413/22
провадження № 1-кп/542/51/22
15 червня 2022 року Новосанжарський районний суд Полтавської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченої ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Нові Санжари кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 лютого 2022 року за № 0000025 по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та зареєстрованої у АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , українки, громадянки України, освіта середня, не одруженої, не працюючої, раніше не судимої;
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, -
В С Т А Н О В И В :

07.02.2022 у ОСОБА_4 , яка перебувала в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_2 , виник умисел на крадіжку коштів з банківської картки присутнього в будинку ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки свого діяння і бажаючи їх настання, скориставшись відсутністю небезпеки викриття зі сторони власника банківської картки та присутніх в будинку осіб, ОСОБА_4 шляхом вільного доступу, таємно викрала банківську картку АТ КБ ПриватБанк № НОМЕР_1 , яка знаходилась у кишені куртки ОСОБА_5 . Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу на заволодіння грошовими коштами з банківської картки ОСОБА_5 , ОСОБА_4 приїхала в смт. Нові Санжари. Так, 07.02.2022 о 15:02 годині ОСОБА_4 шляхом проведення електронної операції зі зняття готівки через банкомат АТ КБ ПриватБанк, що знаходиться по вул. Незалежності 30/1 в смт. Нові Санжари Полтавського району Полтавської області, викрала із банківської картки ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 5000,00 грн та викраденими коштами розпорядилася на власний розсуд.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу на заволодіння грошовими коштами з банківської картки ОСОБА_5 , в цей же день ОСОБА_4 знову приїхала в смт. Нові Санжари. Так, 07.02.2022 о 19:33 годині ОСОБА_4 шляхом проведення електронної операції зі зняття готівки через банкомат АТ КБ «Приват Банк», що знаходиться за адресою, вул. Незалежності, 33 в смт Нові Санжари Полтавського району Полтавської області, із банківської картки ОСОБА_5 викрала грошові кошти в сумі 3500,00 грн, викраденими коштами розпорядилася на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_4 шляхом проведення операцій із зняття готівки, здійснила крадіжку грошових коштів в сумі 8500,00 грн із банківської картки імітованої ПАТ КБ ПриватБанк, що належить ОСОБА_5 , чим спричинила останньому матеріальну шкоду на вказану суму.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, а саме у таємному викраденні чужого майна (крадіжці).

В судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнала повністю. В своїх діях щиро розкаялася, підтвердивши обставини, а саме: час, місце та спосіб вчинення нею кримінального правопорушення. Докази її вини, здобуті досудовим розслідуванням визнала повністю і не оспорювала. Показання обвинуваченої є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння нею змісту обставин вчиненого правопорушення, добровільності та істинності її позиції. Цивільний позов обвинувачена визнала частково- в частині стягнення матеріальної шкоди в розмірі 8500,00 грн. В частині стягнення моральної шкоди у розмірі 20000,00 грн позов не визнала, заперечувала проти його задоволення.

Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи.

Представник потерпілого адвокат ОСОБА_6 в судове засідання також не з`явився. Надав до суду письмове клопотання про розгляд кримінального провадження за його відсутності та за відсутності потерпілого. У заяві також вказав, що при призначенні покарання обвинуваченій покладається на розсуд суду. Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення підтримав частково- в частині стягнення матеріальної шкоди у розмірі 8500,00 грн. В частині стягнення моральної шкоди у розмірі 20000,00 грн просив суд залишити позов без розгляду.

Враховуючи те, що обвинувачена ОСОБА_4 винною себе у пред`явленому обвинуваченні визнала повністю, її показання відповідають суті обвинувачення, суд, враховуючи згоду обвинуваченої, думку прокурора, які вважають підтвердженими наявними в матеріалах кримінального провадження доказами фактичні обставини скоєного: дату, час, місце, спосіб, форму вини і спрямованість умислу, мотиви кримінального правопорушення, його наслідки, обставини, які впливають на ступінь і характер відповідальності обвинуваченої, визнає їх доказаними у судовому засіданні і вважає за можливе не досліджувати у повному обсязі докази стосовно цих фактичних обставин кримінального провадження відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченої, дослідженням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченої, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі.

Перед встановленням такого порядку дослідження доказів судом було з`ясовано, що сторони кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин, а процесуальні наслідки встановлення такого порядку дослідження доказів у частині обмеження права апеляційного оскарження вказаних обставин їм роз`яснені та зрозумілі. У суду не виникло сумнівів у добровільності позицій сторін.

За таких обставин суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення доведена повністю.

Дії обвинуваченої ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Згідно з положеннями ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України є проступком.

При призначенні покарання обвинуваченій суд враховує наступне.

Відповідно до статей 50 та 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

За змістом положень п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченої, обставини, які пом`якшують та обтяжують її покарання.

Вивченням даних про особу ОСОБА_4 встановлено, що вона раніше не судима, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, характеризується позитивно.

Відповідно до ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченої, суд визнає її щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої, відповідно до ст. 67 КК України, суд не встановив.

При призначенні покарання ОСОБА_4 суд у відповідності до вимог ч. 1 ст. 65 КК України призначає покарання у межах, установлених у санкції частини статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини КК України.

Так, призначаючи ОСОБА_4 покарання суд виходить із положень статей 50, 65 КК України, враховує принцип законності, справедливості, обгрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до положень ст. 12 КК України є проступком, наявність пом`якшуючої покарання обставини, відсутність обставин, що обтяжують покарання, дані про особу обвинуваченої та призначає покарання у межах санкції частини статті, що передбачає покарання за вчинене кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 185 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Враховуючи характер вчинених ОСОБА_4 дій, їх невисоку суспільну небезпеку, наявність пом`якшуючої обставини, відсутність обставин, що обтяжують покарання, обставини вчинення кримінального правопорушення, негативне ставлення обвинуваченої до скоєного, відсутність тяжких наслідків, суд вважає за можливе звільнити обвинувачену ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням на 1 рік з покладенням на неї обов`язків, визначених ст. 76 КК України.

Суд вважає, що вищезазначені обставини дійсно можуть бути підставою для застосування інституту звільнення від покарання з випробуванням, бо ще не втрачена можливість соціальної реабілітації та виправлення обвинуваченої без ізоляції від суспільства, що також підтверджується її критичним ставленням до скоєного, усвідомлення своєї провини і засудження своєї протиправної поведінки, яка свідчить про дійсне прагнення стати на шлях виправлення.

Крім того, на думку суду, призначена міра покарання надасть можливість обвинуваченій сформувати у своїй свідомості уявлення про неминучість настання відповідальності за можливі вчинені нею протиправні діяння у майбутньому, що буде в свою чергу достатньою превентивною мірою.

За правилами ст. 76 КК України суд покладає на засуджену обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирішуючи питання щодо заявленого потерпілим цивільного позову, суд дійшов таких висновків.

Частина 1 ст. 128 КПК України передбачає, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право на її відшкодування.

За правилами ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинно-наслідкового зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та виною останнього в її заподіянні.

Водночас, розгляд кримінального провадження за правилами ч. 3 ст. 349 КПК України за своєю правовою природою свідчить про згоду учасників судового провадження з усіма встановленими під час досудового розслідування обставинами вчинення кримінального правопорушення, його наслідками, в тому числі й щодо розміру заподіяної майнової шкоди.

При цьому, однією з особливостей судового розгляду на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України є те, що обставини вчинення та наслідки кримінального правопорушення у ньому не встановлюються на підставі повного та всебічного дослідження доказів у межах змагальної процедури за участю всіх фігурантів інкримінованого правопорушення, а набувають значення правової презумпції в силу визнання та неоспорення цих обставин сторонами кримінального провадження.

Отже, з огляду на специфіку розгляду кримінального провадження на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, суд не встановлює розмір завданої потерпілому ОСОБА_5 шкоди, протиправність діяння її заподіювача та причинно-наслідкового зв`язку між цими елементами, а лише виходить з визнаних сторонами кримінального провадження обставин.

Як убачається зі змісту обвинувального акту, розмір матеріальної шкоди, спричиненої потерпілому становить 8500,00 грн.

Виходячи з наведеного суд констатує, що потерпілому ОСОБА_5 було завдано дійсну матеріальну шкоду в розмірі 8500,00 грн.

Зазначені грошові кошти не були повернуті обвинуваченою ОСОБА_4 .

За таких обставин вказана сума підлягає стягненню з обвинуваченої, а позов в цій частині- задоволенню.

Розглядаючи заяву представника потерпілого щодо залишення позову в частині стягнення моральної шкоди без розгляду, суд прийшов до таких висновків.

Так, положеннями ч. 3 ст. 129 КПК України визначено, що у разі виправдання обвинуваченого за відсутності в його діях складу кримінального правопорушення або його непричетності до вчинення кримінального правопорушення, а також у випадках, передбачених частиною першою статті 326 цього Кодексу, суд залишає позов без розгляду. При цьому, частина 1 ст. 326 КПК України визначає підставами залишення позову без розгляду неприбуття в судове засідання цивільного позивача, його представника чи законного представника, якщо від них не надійшло клопотання про розгляд позову за їх відсутності або якщо обвинувачений чи цивільний відповідач не визнав пред`явлений позов.

Водночас, за правилами ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Разом з тим, за правилами п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд залишає позов без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

При цьому, диспозитивність як загальна засада кримінального провадження передбачає те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Між тим, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом (ст. 26 КПК України).

Встановлено, що клопотання про залишення позову в частині стягнення моральної шкоди подано до початку судового розгляду, момент якого визначений ст. 347 КПК України.

Залишення позову без розгляду з підстав, заявлених у клопотанні відповідає принципу диспозитивності та загальним засадам кримінального провадження, з огляду на що клопотання представника потерпілого підлягає задоволенню, а позов в частині стягнення моральної шкоди у розмірі 20000,00 грн підлягає залишенню без розгляду.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Під час судового провадження клопотань від прокурора про застосування запобіжного заходу не надходило.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 100, 349, 368-371, 373, 374, 376, 393-395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

Призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, або навчання.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 в частині відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 8500,00 грн- задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_2 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 8 500,00 грн (вісім тисяч п`ятсот гривень).

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 в частині відшкодування моральної шкоди у розмірі 20000,00 грн- залишити без розгляду.

Роз`яснити, що особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Речові докази:

- куртку салатно-камуфляжного кольору «Militari», шапку в`язану чорну «nasa», що належать ОСОБА_4 , які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів відділення поліції № 3 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області за адресою: Полтавська область, смт Нові Санжари, пл. Перемоги, 1, повернути власнику ОСОБА_4 ;

- банківський чек № НОМЕР_3 , який зберігається в кімнаті зберігання речових доказів відділення поліції № 3 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області за адресою: Полтавська область, смт Нові Санжари, пл. Перемоги, 1, - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок суду може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Новосанжарський районний суд Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 Кримінального процесуального кодексу України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору. Учасники провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1