Ярмолинецький районний суд Хмельницької області
Справа № 689/54/21
Провадження № 1-кп/689/15/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 вересня 2022 року смт. Ярмолинці

Ярмолинецький районний суд Хмельницької області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі Ярмолинецького районного суду матеріали обвинувального акту у кримінальному провадженні №0000205 від 13.11.2020 р.

за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Солобківці Ярмолнецького району Хмельницької області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, без освіти, не працевлаштованої, офіційно не одруженої, на утриманні неповнолітніх дітей немає, в силу ст. 89 КК України раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України,

встановив:
13.11.2020 р. близько 15:30 год., коли ОСОБА_4 разом із сином ОСОБА_6 та іншими членами родини перебувала в приміщення будинку за адресою: АДРЕСА_2 , до їх господарства підійшов оперуповноважений сектору кримінальної поліції Ярмолинецького відділу поліції ГУНП в Хмельницькій області старший лейтенант поліції ОСОБА_7 , який представився працівником поліції, пред`явив своє службове посвідчення та повідомив, що йому необхідно вручити повістку про виклик ОСОБА_6 , а тому запропонував йому підійти до службового автомобіля марки «Daewoo Lanos» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який був припаркований неподалік будинку. ОСОБА_6 пішов слідом за ОСОБА_7 до вказаного службового автомобіля, з якого вийшли старший оперуповноважений сектору кримінальної поліції Південно-західного ВП Хмельницького ВП ГУНП в Хмельницькій області капітан поліції ОСОБА_8 та слідчий слідчого відділу Хмельницького ВП ГУНП в Хмельницькій області лейтенант поліції ОСОБА_9 , які представилися ОСОБА_6 , пред`явили свої службові посвідчення та повідомили, що хочуть вручити йому повістку про виклик до Південно-західного ВП Хмельницького ВП ГУНП в Хмельницькій області та в разі його добровільної згоди відібрати у нього пояснення.

Однак, ОСОБА_6 штовхнув старшого оперуповноваженого сектору кримінальної поліції Південно-західного ВП Хмельницького ВП ГУНП в Хмельницькій області капітана поліції ОСОБА_8 та побіг в зворотному напрямку в середину будинку АДРЕСА_2 . ОСОБА_8 , наздоганяючи, схопив ОСОБА_6 за плаче, але той розвернувшись наніс йому удар в щелепу зліва та забіг у будинок. Переслідуючи ОСОБА_6 , який вчинив відносно ОСОБА_10 протиправні дії, в будинок зайшли працівники поліції ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , які ще раз повідомили, що вони є працівникам поліції та попросили присутніх заспокоїтися.

Усвідомлюючи, що перед нею знаходяться працівники поліції, які виконують свої службові обов`язки, ОСОБА_4 почала висловлюватись на їх адресу нецензурною лайкою та, перешкоджаючи затриманню ОСОБА_6 , нанесла качалкою декілька ударів в область голови та верхніх кінцівок ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_11 .. Скориставшись цим, ОСОБА_6 зміг вирватись та втекти. Надалі, коли ці працівники поліції почали наздоганяти ОСОБА_6 , який тікав від них, ОСОБА_4 кидала камінням в спини працівників поліції.

У судовому засіданні ОСОБА_4 в цілому фактичні обставини визнала, але, посилаючись на те, що потерпілих вона не знала, вони не представились і їй не було відомо, що вони є працівниками поліції, які перебували під час виконання службових обов`язків, свою вину у вчиненні інкримінованого їй діяння не визнала. У судових дебатах повідомила, що її дії були мотивовані материнським інстинктом, спрямованим на захист свого сина, щиро розкаялась.

Визнала, що дійсно, 13.11.2020 р. близько 15:00 год. вона перебувала по місцю свого фактичного проживання у будинку по АДРЕСА_2 разом із сином ОСОБА_6 і донькою ОСОБА_12 та займалась лущенням горіхів за допомогою качалки. Інших осіб, зокрема, ОСОБА_13 , у будинку не було. Сина ОСОБА_6 вона відправила на подвір`я принести патики для розпалювання печі. Невдовзі він повернувся і разом із ним увійшло троє невідомих їй осіб у цивільному одязі. Ці незнайомі особи не представились та почали заламувати ОСОБА_6 руки за спину. Тоді ОСОБА_4 та ОСОБА_12 почали їх розбороняти відтягували руками одного від одних. Тоді хтось із цих невідомих осіб обприскав їх із газового балончика і ОСОБА_4 крикнула до ОСОБА_12 щоб остання бігла за допомогою до сусідів, які проживають у будинку по АДРЕСА_3 . Сама ж взяла зі столу качалку та почала нею бити нападників: одного по голові, решту по руках, щоб захистити сина. Тим не менш, невідомі особи вивели ОСОБА_6 з будинку і повели вниз по вулиці. В навздогін ОСОБА_4 кидала в них цеглою. Підбігли на допомогу сусіди, ОСОБА_6 зміг вирватись і втекти. З того часу його місцезнаходження їй не відоме.

Однак, вина ОСОБА_4 підтверджується дослідженими в судових засіданнях доказами.

Так, ОСОБА_4 не заперечує фактичні обставини, а саме час, місце, свою причетність, факт та спосіб нанесення тілесних ушкоджень відповідного ступеня тяжкості тощо.

Поява в АДРЕСА_2 працівників поліції саме у зв`язку із виконанням ними службових обов`язків підтверджується повісткою про виклик від 13.11.2020 р. на ім`я ОСОБА_6 (а.к.п. 131), наказом ГУНП в Хмельницькій області №774 від 13.11.2020 р., наказом Південно-західного ВП Хмельницького відділу №85 від 27.10.2020 р. (а.к.п. 128 - 130). При цьому, порушень службової дисципліни під час виконання потерпілими цих службових обов`язків виявлено не було, що підтверджується висновком №158/2020 від 11.12.2020 р. службового розслідування за фактом можливих порушень службової дисципліни в діях окремих працівників поліції Ярмолинецького ВП та Південно-західного ВнП Хмельницького ВП ГУНП в Хмельницькій області (а.к.п. 133 - 148).

Ці обставини, а також побиття обвинуваченою працівників поліції також підтверджуються протоколом огляду місця події від 13.11.2020 р. (а.к.п. 19 - 26), яким зафіксовано виявлення та місце розташування поліцейського автомобіля, качалки для тіста, віника, інших предметів, про які зазначають у своїх показах обвинувачена та потерпілі; протоколами проведення слідчого експерименту від 12.01.2021 р. (а.к.п. 111 113; 118 120; 125 - 127), які проводились у присутності обвинуваченої, яка не висловлювала жодних зауважень.

Травмкартами №425, 423 від 13.11.2020 р. (а.к.п. 64, 81), висновками експерта №277 від 16.11.2020 р. (а.к.п. 68 - 70), №279 від 17.11.2020 р. підтверджується наявність у ОСОБА_11 та ОСОБА_8 легких тілесних ушкоджень як таких, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, так і таких, що мають незначні скороминущі наслідки у вигляді закритої черепно-мозкової травми у вигляді струсу головного мозку, крововиливів, саден і синців, а травмкартою №424 від 13.11.2020 р. (а.к.п. 96), висновком експерта №278 від 16.11.2020 р. (а.к.п. 100 - 101) підтверджується наявність у ОСОБА_7 легких тілесних ушкоджень, які мають незначні скороминущі наслідки. Цими висновками встановлено, що множинність та різна локалізація тілесних ушкоджень свідчить про спричинення їх переважно від нанесення численних ударів по тілу; механізм їх виникнення свідчить, що в даному випадку вони могли виникнути від ударів дерев`яною палицею, качалкою, кам`яною брилою та подібними предметами. Ці ушкодження могли утворитись в термін та за обставин, вказаних у постанові про призначення експертизи.

Заперечення сторони захисту зводяться лише до того, що обвинуваченій не було відомо, що побої наносились саме працівникам правоохоронного органу у зв`язку із виконанням ними службових обов`язків, оскільки, як стверджує сторона захисту, потерпілими не було дотримано вимог ч. 3 ст. 18 Закону України «Про національну поліцію», яка вимагає звертаючись до особи назвати своє прізвище, посаду, спеціальне звання та пред`явити на її вимогу службове посвідчення.

Та обставина, що обвинуваченій було відомо, що протиправні дії вчиняються нею щодо працівників поліції, які виконують службові обов`язки, підтверджується, зокрема, показами потерпілих, наданими під присягою та попереджених про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання.

Так, потерпілий ОСОБА_8 показав, що він з 06.03.2020 р. був старшим оперуповноваженим сектору кримінальної поліції Південно-західного ВП Хмельницького ВП ГУНП в Хмельницькій області, капітаном поліції, в ОВС з 15.07.2014 р., в Національній поліції з 07.11.2015 р.. Ствердив, що у кінці жовтня 2020 р. до ЄРДР були внесені відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України, в ході розслідування якого було з`ясовано, що до вчинення даного кримінального правопорушення причетний ОСОБА_6 .. 13.11.2020 р. ОСОБА_8 разом з іншим працівником поліції ОСОБА_11 поїхали в смт. Ярмолинці вручати ОСОБА_6 повістку. В Ярмолинецькому ВП ГУНП їм на допомогу відправили працівника поліції ОСОБА_7 , який знає сім`ю ОСОБА_14 . Всі працівники поліції були у цивільному одязі, пересувались автомобілем «Daewoo Lanos» реєстраційний номер НОМЕР_1 , на кузові якого не були нанесені спеціальні розпізнавальні зображення, однак, номерний знак був на синьому фоні.

Приїхавши разом до будинку по АДРЕСА_2 , ОСОБА_7 вийшов з автомобіля, зайшов на подвір`я будинку та покликав ОСОБА_6 .. Разом із ОСОБА_7 . ОСОБА_6 підійшов до автомобіля, при чому ОСОБА_6 озирався, намагався зазирнути в автомобіль, щоб побачити, чи є там ще хтось. Тоді ОСОБА_8 та ОСОБА_11 вийшли з автомобіля, представились, повідомили мету прибуття. Тоді ОСОБА_6 штовхнув ОСОБА_8 в груди і побіг назад у будинок. ОСОБА_8 наздогнав його на подвір`ї будинку і схопив за плече. У відповідь ОСОБА_6 розвернувся і вдарив його кулаком в лице і вбіг всередину будинку, де заліз на пічку. ОСОБА_8 , ОСОБА_11 та ОСОБА_7 вбігли в середину будинку, де у цей час окрім ОСОБА_6 знаходилась ОСОБА_4 , ОСОБА_15 та ще одна жінка віком приблизно 30 років. ОСОБА_8 , ОСОБА_11 та ОСОБА_7 представились, однак, ОСОБА_4 схопила молоток і хотіла вдарити ОСОБА_8 по голові, проте, він закрився рукою. ОСОБА_8 та ОСОБА_7 схопили ОСОБА_6 та почали виводити його з будинку. У цей час усі присутні особи їх шарпали та ображали.

ОСОБА_11 стояв ближче до виходу з будинку і він перехопив ОСОБА_6 з рук ОСОБА_8 .. Але ОСОБА_6 наніс ОСОБА_8 ще один удар, після чого вдарив ОСОБА_11 , звільнився і втік з будинку. У цей час ОСОБА_15 почав бити нас віником із дерев`яною ручкою, а ОСОБА_4 дерев`яною скалкою, розбивши ОСОБА_8 голову. ОСОБА_8 вихопив у неї скалку. Під час переслідування ОСОБА_6 всі кидали у них камінці. ОСОБА_6 вдалось втекти.

Ствердив, що усі присутні особи знали ОСОБА_7 , звертались до нього по імені.

Потерпілий ОСОБА_11 показав, що він з 03.07.2020 р. є слідчим слідчого відділу Хмельницького ВП ГУНП в Хмельницькій області, лейтенантом поліції, в Національній поліції з 17.01.2018 р.. Ствердив, що ним особисто була виписана повістка на ім`я ОСОБА_6 для вручення якої та можливого отримання пояснень 13.11.2020 р. близько 15:00 год. він разом із ОСОБА_8 прибув у смт. Ярмолинці, де їм на допомогу дали працівника поліції ОСОБА_7 , який на автомобілі «Daewoo Lanos» без спеціальних розпізнавальних зображень, але із номерним знаком на синьому фоні відвіз їх до будинку ОСОБА_6 .. Працівники поліції були у цивільному одязі.

До будинку ОСОБА_6 ОСОБА_7 пішов сам, привів ОСОБА_6 .. ОСОБА_11 та ОСОБА_8 представились, показали посвідчення, повідомили, з якою метою приїхали. Почувши це, ОСОБА_6 відштовхнув ОСОБА_8 в груди і побіг в напрямку будинку. ОСОБА_8 побіг слідом, а ОСОБА_11 та ОСОБА_7 за ними. ОСОБА_8 наздогнав ОСОБА_6 на подвір`ї будинку і схопив за плече, але ОСОБА_6 розвернувся і вдарив його кулаком в лице і вбіг всередину будинку. ОСОБА_8 , ОСОБА_11 та ОСОБА_7 вбігли в середину будинку, крикнули: «Поліція». ОСОБА_4 у цей час лущила горіхи, і, взявши молоток, вдарила ОСОБА_8 молотком по руці по дотичній. Усі присутні в будинку особи чинили працівникам поліції спротив. Коли їм вдалося витягнути ОСОБА_6 , при виході з будинку ОСОБА_4 скалкою вдарила ОСОБА_8 по голові, від чого пішла кров, наносила скалкою удари і йому. В цей час ОСОБА_6 вирвався і почав тікати. ОСОБА_11 намагався по телефону викликати допомогу, однак, ОСОБА_4 вирвала у нього телефон.

Коли ОСОБА_8 , ОСОБА_11 та ОСОБА_7 намагались наздогнати ОСОБА_6 , ОСОБА_4 кидала в них каміння, при чому попала ОСОБА_11 у спину. На допомогу ОСОБА_6 позбігались інші особи. ОСОБА_16 показав їм посвідчення, однак, це не допомогло, аж поки не приїхали інші працівники поліції. Від ударів скалкою по голові ОСОБА_11 отримав струс головного мозку, були й інші тілесні ушкодження.

Потерпілий ОСОБА_7 показав, що він є оперуповноважений сектору кримінальної поліції Ярмолинецького відділу поліції ГУНП в Хмельницькій області, старшим лейтенантом, в ОВС з 01.01.2008 р., в Національній поліції з 01.10.2019 р.. По суті обставин події надав аналогічні пояснення.

Таким чином, з цих показів вбачається, що потерпілі ідентифікували себе як працівників поліції, які виконують службові обов`язки, що обвинувачена особисто знала ОСОБА_7 , його місце роботи, оскільки зверталась до нього по імені; знала й те, що ОСОБА_7 прийшов до будинку у зв`язку із виконанням службових обов`язків, оскільки повідомив присутнім про причину явки, і саме на його вимогу ОСОБА_6 добровільно вийшов з будинку до службового автомобіля для отримання повістки, а тому ОСОБА_4 не могла не усвідомлювати, що подальші дії, пов`язані із намаганням затримати ОСОБА_6 , який хотів сховатись у будинку, вчиняються працівниками поліції у зв`язку із виконанням ними службових обов`язків. Та обставина, що обвинувачена могла не знати особисто ОСОБА_11 та ОСОБА_8 зазначеного факту не спростовує.

Сумніви сторони захисту щодо належного і повного виконання працівниками поліції обов`язків, передбачених ч. 3 ст. 18 Закону України «Про національну поліцію», яка вимагає звертаючись до особи назвати своє прізвище, посаду, спеціальне звання та пред`явити на її вимогу службове посвідчення, не ґрунтуються на наявних у матеріалах справи доказах та, окрім того, не впливають на кваліфікацію діяння, оскільки суб`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України характеризується прямим умислом, тобто особа повинна усвідомлювати, що протиправні дії вчиняються нею відносно працівника правоохоронного органу та у зв`язку із виконанням ним службових обов`язків, не залежно від того, з якого джерела, у який спосіб та у якому об`ємі особою отримано таку інформацію.

Не спростовують таких висновків й покази допитаної в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_12 , щодо того, що особи, які увійшли до будинку, належно не представились та не були їй відомі. Вона показала, що вона є донькою ОСОБА_4 і ствердила, що 13.11.2020 р. вдома по АДРЕСА_2 вони були лише у трьох: вона, її мати ОСОБА_4 та брат ОСОБА_6 .. Інших осіб, у т.ч. ОСОБА_13 в будинку не було. Близько 15:00 год. в будинок увірвалось троє молодих осіб у цивільному одязі у масках, які почали заламувати її брату руки. Ніхто з цих осіб не представився, посвідчення не показував. ОСОБА_12 та ОСОБА_4 намагались їх розборонити, але хтось із осіб, що увійшли, бризнув на них із газового балончика. ОСОБА_12 побігла кликати на допомогу маминих родичів, які проживають в будинку по АДРЕСА_3 , але не добігла, оскільки внаслідок дії газу їй стало погано і вона втратила свідомість. До тями вона прийшла тільки у будинку родичів, їй допоміг ОСОБА_17 ..

Ці покази суд розцінює критично, як такі, що надані через призму можливостей власного сприйняття оточуючих подій свідком. Так, ці покази оминають факти попередньої появи у будинку працівника поліції ОСОБА_7 , на вимогу якого з будинку вийшов ОСОБА_6 та спроби подальшої втечі останнього до будинку, які поза розумним сумнівом встановлені судом. Крім того, з жодних інших показів чи матеріалів справи не вбачається приховування працівниками поліції облич масками. Та обставина, що даному свідкові могло не бути відомо, що особи, які зайшли до будинку, є працівниками поліції, не спростовує того, що це було відомо самій обвинуваченій.

Таким чином, стороною обвинувачення доведено, що ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 345 КК України умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку із виконанням цим працівником службових обов`язків.

Обираючи міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України належить до нетяжких злочинів, особу обвинуваченої, яка за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, не має освіти, не працевлаштована.

Пом`якшуючою обставиною є щире каяття. Так, обвинувачена в цілому не заперечувала фактичних обставин справи, а деякі розбіжності у її показах не носили істотного характеру, стосувались другорядних обставин та, на думку суду, обумовлені можливостями її власного сприйняття та формулювання своєї думки. В судовому засіданні встановлено, що невизнання вини обвинуваченою стосувалось її незгоди із правовою кваліфікацією вчиненого нею діяння, при тому, що вона не має жодної освіти. Про щирість каяття свідчить та обставина, що під час розгляду справи обвинуваченою вживались заходи, спрямовані на примирення із потерпілими.
Обтяжуючих обставин не встановлено.
Враховуючи наведене, а також обставини скоєння кримінального правопорушення, суд вважає, що в межах санкції ч. 2 ст. 345 КК України міра покарання, м`якша за позбавлення волі, не забезпечить виправлення та перевиховання обвинуваченої.
Водночас, враховуючи вік обвинуваченої, наявність у неї міцних соціальних зв`язків і постійного місця проживання, серед мешканців якого вона є однією із найстарших осіб відповідно до довідки характеристики (а.к.п. 198), яка забезпечує за рахунок джерел, що не суперечать законодавству (збір та реалізація сезонних продуктів, тимчасові підробітки) утримання інших осіб, які фактично проживають разом із нею та не працевлаштовані, суд вважає, що виправлення і перевиховання обвинуваченої можливе без відбування покарання та доцільність застосування до обвинуваченої ст. 75 КК України із покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Долю речових доказів вирішити у відповідностідо ст. 100 КПК України. Судові витрати по справі відсутні.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 373, 374, КПК України, суд

ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винуватою у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України і призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

У відповідності до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 2 (два) роки.

Покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, а саме:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід до ОСОБА_4 не застосований.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ярмолинецького районного суду від 17.11.2020 р. у справі №689/2153/20 на дерев`яну скалку для тіста, медичну маску для обличчя, віник, чоловічу куртку темно-вишневого кольору - скасувати.

Речові докази по справі: дерев`яну скалку для тіста, медичну маску для обличчя, віник, чоловічу куртку темно-вишневого кольору повернути ОСОБА_4 .

Цивільний позов не заявлявся. Судові витрати у справі відсутні.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу в Хмельницький апеляційний суд через Ярмолинецький районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя ОСОБА_1