Справа № 202/4544/22
Провадження № 1-кп/202/356/2022
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2022 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілої ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Індустріального районного суду міста Дніпропетровськ угоду про примирення у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені внесеного 12.06.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000294 у відношенні:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Магадан Російської Федерації, українця, громадянина України, має середню-спеціальну освіту, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не маючого, не зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 01.09.2017 Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у вигляді штрафу 850 гривень. 18.05.2021 ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська змінено покарання у вигляді штрафу на громадські роботи строком 50 годин, яке не відбуто,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, -
ВСТАНОВИВ:

Згідно обвинувального акту встановлено, що ОСОБА_6 , маючи не заняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість за вчинення корисного злочину, 12 червня 2022 року близько 13:00 години, знаходився поблизу будинку №2 по вул. Холодильна у м. Дніпро, де побачив раніше знайому йому малолітню ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у руках якої знаходився мобільний телефон марки «Realme». Помітивши вказаний телефон, у ОСОБА_6 , раптово виник злочинний умисел, направлений на шахрайство, тобто на заволодіння чужим майном шляхом обману, а саме мобільним телефоном, що належить останній, який він визначив предметом свого злочинного посягання.

Далі, ОСОБА_6 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство) і звернення його на власну користь, вчиняючи злочин повторно, підійшов до малолітньої ОСОБА_7 , під приводом телефонного дзвінка матері малолітньої ОСОБА_7 , попросив у останньої мобільний телефон марки «Realme», вартістю 3725 гривень 94 копійки, який належав малолітній ОСОБА_7 .

Так, малолітня ОСОБА_7 , будучи впевнена у доброчесних намірах ОСОБА_6 , в той же день, у той же час, знаходячись за вищевказаною адресою, добровільно передала ОСОБА_6 мобільний телефон марки «Realme». На підтвердження своїх слів і переконання в своїй порядності малолітню ОСОБА_7 , ОСОБА_6 почав демонструвати телефонну розмову 3 матір`ю малолітньої ОСОБА_7 , знаходячись у безпосередній близькості до останньої, однак заздалегідь не маючи умислу повертати майно.

Далі, доводячи свій злочинний умисел направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), до кінця, вчиняючи злочин повторно, ОСОБА_6 запевнив малолітню ОСОБА_7 , що поверне приналежний їй мобільний телефон, після чого утримуючи при собі майно. з місця вчинення злочину зник. В подальшому ОСОБА_6 , розпорядився майном, яким він заволодів шляхом обману, на власний розсуд, тим самим, спричинивши малолітній потерпілій ОСОБА_7 , майнову шкоду на суму 3725 гривень 94 копійки.

Стороною обвинувачення дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч. 2 ст. 190 КК України заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

09.09.2022 в ході судового розгляду кримінального провадження між представником малолітньої потерпілої ОСОБА_7 ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_6 на підставі ст.ст. 468, 469, 472 КПК України було укладено угоду про примирення.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 винуватим себе у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України визнав повністю та просив суд затвердити угоду про примирення, укладену між ним та представником малолітньої потерпілої.

Представник малолітньої потерпілої ОСОБА_4 у судовому засіданні просила суд затвердити угоду про визнання винуватості та призначити обвинуваченому узгоджене сторонами покарання.

Прокурор заперечувала проти затвердження угоди про примирення вказуючи, що при укладенні даної угоди не дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просила суд не затверджувати угоду про примирення.

Заслухавши пояснення обвинуваченого та потерпілого, думку прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження, перевіривши умови укладання угоди про примирення, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, суд виходить з наступного.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.ст. 468-475 цього Кодексу.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена угода про примирення.

На підставі ч.3 ст. 469 КПК України угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого, у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, і може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Разом з тим, відповідно до ч.ч.6,7 ст.474 КПК України суд зобов`язаний переконатися у судовому засіданні, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. При цьому суд відмовляє в затвердженні угоди, в тому числі й якщо умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди, а також коли умови угоди не відповідають інтересам суспільства.

Відповідно до п. 1 ч. 7 ст. 474 КПК України суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону.

Угода про примирення, укладена 09.09.2022 між обвинуваченим ОСОБА_6 та потерпілою ОСОБА_4 суперечить вимогам КПК та КК України.

Згідно обвинувального акту, обвинуваченому ОСОБА_6 пред`явлено обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

Санкцією ч. 2 ст. 190 КК України передбачено покарання у вигляді штрафу від трьох тисяч до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправних робіт на строк від одного до двох років, або обмеження волі на строк до п`яти років, або позбавлення волі на строк до трьох років.

Згідно змісту угоди, яка скріплена підписами сторін, обвинувачений повністю визнав себе винуватим в інкримінованому йому органом досудового розслідування злочині та остаточно примирився з потерпілим, сторони досягли відповідних домовленостей погоджуючись на призначенні покарання за ч. 2 ст. 190 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік із застосуванням ст. 75 КК України та покладенням обов`язків, визначених ст.76 КК України.

Однак, сторонами у даному кримінальному провадженні не враховано обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та характеризують особу обвинуваченого, зокрема, що ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення до відбуття покарання за вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 01.09.2017, за яким ОСОБА_6 засуджено за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у вигляді штрафу 850 гривень. 18.05.2021 ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська змінено покарання у вигляді штрафу на громадські роботи строком 50 годин, яке не відбуто.

Тобто при узгодженні покарання в повній мірі не враховано особу ОСОБА_6 .

Таким чином, враховуючи, що зазначена в угоді про примирення міра покарання ОСОБА_6 не відповідає вимогам КК України та перешкоджає вирішенню судом питання про затвердження угоди та призначення обвинуваченому покарання, відповідно до вимог п.2 ч.4 ст.374, ч.1 ст.475 КПК України, суд вважає за необхідне відмовити у затвердженні угоди про примирення, укладеної між потерпілою ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_6 та продовжити судовий розгляд кримінального провадження, відомості про яке внесені 12.06.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000294 у відношенні ОСОБА_6 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України у загальному порядку.
На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст.314,372,376,474 КПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у затвердженні угоди про примирення, яку укладено 09.09.2022 між представником малолітньої потерпілої ОСОБА_7 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та обвинуваченим ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені внесеного 12.06.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000294 в наслідок невідповідності умов угоди вимогам КК та КПК України.
Продовжити судовий розгляд кримінального провадження, відомості про яке внесені 12.06.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000294 у відношенні ОСОБА_6 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України у загальному порядку.
Роз`яснити сторонам у кримінальному провадженні, що повторне звернення з угодою в одному кримінальному провадженні не допускається
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1