печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 липня 2022 року м. Київ

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання адвоката ОСОБА_3 , подане в інтересах ТОВ «ПРАЙМ-РЕНТ» про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000032 від 12.01.2021, -

Учасники судового провадження:
особа, якою подано клопотання - ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В :

08.06.2022 адвокат ОСОБА_3 , в інтересах ТОВ «ПРАЙМ-РЕНТ» звернувся до слідчого суддіПечерського районного суду м. Києва із клопотанням про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 13.01.2022 у справі № 757/1408/22-к в рамках кримінального провадження № 0000032 від 12.01.2021.

В обґрунтування клопотання посилається на те, що вказаною ухвалою було накладено арешт на грошові кошти, які обліковуються на розрахункових рахунках ТОВ «ПРАЙМ-РЕНТ», а саме: № НОМЕР_1 , який відкритий в АТ «АБ «Радабанк»; № НОМЕР_2 , який відкритий в АТ «АЛЬФА-БАНК».
Зазначає, що необхідність арешту в ухвалі обґрунтовано загальною фразою, що прокурором надано суду достатньо доказів, які в своїй сукупності доводять необхідність накладення арешту на грошові кошти. Жодній посадовій особі ТОВ «ПРАЙМ-РЕНТ»не повідомлено про підозру у даному кримінальному провадженні. Вказує, що арешт на грошові кошти накладено не обґрунтовано, а в клопотанні прокурора ТОВ «ПРАЙМ-РЕНТ» взагалі вказана помилково без будь яких на те підстав. Вважає, що у кримінальному провадженні відсутні дані та підстави, які б виправдовували подальше втручання держави у право на мирне володіння належним заявнику майном, оскільки арешт коштів на рахунках повністю заблокував роботу товариства, а тому воно не може виплачувати заробітну плату своїм працівникам, не може розрахуватись за водопостачання, електроенергію, паливно-мастильні матеріали, а також податок на прибуток, що призведе до нарахування штрафних санкцій, у зв`язку з цим вказує, що арешт на це майно накладено необґрунтовано, без належних на те підстав.
Представник особи, в інтересах якої подано клопотанняв судовому засіданні вимоги клопотання підтримав та просив скасувати арешт з наведених у клопотанні підстав.

Прокурор в судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомив, що не створює процесуальних перешкод у формі неможливості розгляду.

Вивчивши клопотання, вислухавши пояснення учасників судового провадження, дослідивши матеріали, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.

Судовим розглядом встановлено, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України за процесуального керівництва прокурорів Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000032 від 12.01.2021 за ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366, ч. 3 ст. 212 КК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 13.01.2022 у справі № 757/1408/22-кнакладено арешт, серед іншого на грошові кошти, які обліковуються на розрахункових рахунках ТОВ «ПРАЙМ-РЕНТ», а саме: № НОМЕР_1 , який відкритий в АТ «АБ «Радабанк»; № НОМЕР_2 , який відкритий в АТ «АЛЬФА-БАНК».
Порядок скасування арешту майна визначений ст. 174 КПК України, якою передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку про наявність у заявника права на звернення до суду з клопотанням про скасування арешту майна.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

При цьому, у відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу (ч. 2 ст. 170 КПК України).

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Так, як вбачається з мотивувальної частини ухвали Печерського районного суду м. Києва від 13.01.2022 частково задовольняючи клопотання сторони обвинувачення про накладення арешту на майно, слідчий суддя виходив з того, що арешт необхідний з метою збереження речових доказів, оскільки грошові кошти відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, є предметом кримінального правопорушення, могли зберегти на собі сліди злочину та можуть містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом у порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Статтею 92 КПК України визначено, що обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого; обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає.

Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України.

Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом (ч.ч. 1, 2 ст. 22 КПК України).

При цьому, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі "Ващенко проти України" (Заява № 26864/03) від 26.06.2008 зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Вказані норми кримінального процесуального законодавства та відповідна практика Європейського суду з прав людини, вказує, що особі, яка звертається із клопотанням до суду, процесуальним законодавством надаються не лише права, а і покладаються обов`язки.

Так, виходячи із тих питань, які відносяться до компетенції слідчого судді, при дослідженні матеріалів клопотання про скасування арешту майна слідчим суддею встановлено, що доказів в його обґрунтування не надано, в тому числі не надано доказів щодо спричинення будь-яких негативних наслідків для ТОВ «ПРАЙМ-РЕНТ», цільового призначення арештованих рахунків, відсутності відношення цього товариства до фігурантів кримінального провадження, відсутності правової підстави для арешту майна, що позбавляє слідчого суддю можливості встановити чи в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано, що є обов`язковим елементом доведення стороною підстав для скасування арешту у відповідності до абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, а тому сторона заявника при зверненні до суду не довела обставин, на які посилається у своєму клопотанні, адже до клопотання долучено лише повноваження адвоката, ухвалу якою накладено арешт та адвокатські запити щодо надання руху по кримінальному провадженню.

Враховуючи неявку в судове засідання прокурора неможливо встановити на якій стадії знаходиться кримінальне провадження та чи потреба у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна не відпала, однак, оскільки заявником не доведено, що арешт накладено необґрунтовано, приходжу до висновку, що у задоволенні клопотання слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 22, 26, 106, 92, 98, 167, 170-175, 309, 392, 532 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 , поданого в інтересах ТОВ «ПРАЙМ-РЕНТ» про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000032 від 12.01.2021.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_4