Справа № 298/147/22
Номер провадження 1-кп/298/94/22
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2022 року смт. Великий Березний

Великоберезнянський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючої- судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Великий Березний обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000018 від 28 січня 2022 року відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із середньоюспеціальною освітою, непрацюючого, неодруженого, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_4 зобов`язаний рішенням Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 03 квітня 2014 року сплачувати аліменти на користь ОСОБА_5 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі в розмірі 700 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Однак, ОСОБА_4 , достовірно знаючи, що починаючи з 14 березня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття, він зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання своєї дитини , з метою невиконання зазначеного рішення суду, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх суспільно-небезпечні наслідки, злісно та систематично у період часу з 14.03.2014 року по 01.01.2022 року ухилявся від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини. Зазначені умисні , незаконні дії ОСОБА_4 призвели до виникнення заборгованості по сплаті аліментів, яка станом на 01.01.2022 року становить 82336,45 грн., що перевищує сукупну суму виплат за три місяці відповідних платежів.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину свою визнав повністю та пояснив, що про рішення Великоберезнянського районного суду про стягнення аліментів знає, однак, із-за відсутності постійної роботи він не може сплачувати аліменти. Крім того, в лютому місяці 2022 року в нього стався інсульт, він тривалий час перебував у лікарні. На даний час він продовжує лікуватися та згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією йому визначено другу групу інвалідності та йому протипоказана регулярна фізична праця в загальних виробничих умовах. У вчиненому розкаюється, просить його суворо не карати.

При визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, на підставі та в порядку, встановленому ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які підлягають доказуванню, оскільки жодна із обставин не оспорюється сторонами кримінального провадження, а обвинувачений переконав суд, що правильно розуміє зміст цих обставин, розуміє, що буде позбавлений права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку, і сумнівів у добровільності його позиції суд не має.

Відповідно до вимог ч.4 ст. 95 КПК України суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору або посилатися на них і обґрунтовує свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання.

Відповідно до ч.1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення доведена, і кваліфікує його дії за: ч.1 ст. 164 КК України злісне ухилення від сплати аліментів на утримання дітей .

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 12 КК України вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення за ч.1 ст. 164 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Згідно ч. 1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків, засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Вирішуючи питання про призначення покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, розмір попередженої шкоди, особу винного, його поведінку одразу після вчинення злочину та в подальшому, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Характеризуючи особу обвинуваченого слід зазначити, що ОСОБА_4 на обліку у психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, до кримінальної відповідальності не притягався, негативно оцінює вчинене діяння, засуджує свою поведінку.

Враховуючи, що судом встановлено кілька обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , а саме, щире каяття, повне визнання вини, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, а також з урахуванням характеризуючих даних про особу винного , суд приходить до висновку про можливість застосування положення ст.69 КК України при призначенні покарання.

Із врахуванням всіх обставин справи, враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_4 , перенесену ним хворобу та є особою з інвалідністю 2 групи, характер та ступінь суспільної небезпечності скоєного ним злочину, пом`якшуючі та відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд вважає за можливе застосувати ст. 69 КК України та перейти до іншого, більш м`якого виду покарання, не зазначеного в санкції ч. 1 ст. 164 КК України, а саме штрафу.

Обраний обвинуваченому ОСОБА_4 такий вид покарання, на переконання суду, відповідає не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, але й особі обвинуваченого, є обґрунтованим та буде відповідати цілям покарання.

Цивільний позов у кримінальному провадження не заявлено.

Речові докази по справі відсутні.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 органом досудового розслідування не обирався. В ході судового розгляду клопотань про обрання такого не надходило.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 369, 373, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст..69 КК України у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510(п`ятсот десять) грн.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду через Великоберезнянський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуюча: ОСОБА_1