Провадження №1-кп/523/820/22
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2022 року

Суворовський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурорів Суворовської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_3 , ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого (підсудного) ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду об`єднане кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №90000932 від 09.07.2021 року, №0001608 від 08.12.2021 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Новоселівка Березівського району Одеської області, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого та офіційно непрацевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст.89 КК України не має судимості,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185 КК України,
В С Т А Н О В И В:
06.07.2021 року, приблизно о 07:55 годині, підсудний ОСОБА_6 , перебуваючи спільно з іншою особою, кримінальне провадження відносно якої закрито у зв`язку зі смертю, на сходовій клітині 4 поверху під`їзду №3 будинку АДРЕСА_3 , побачили між 4 та 5 поверхами належний потерпілій ОСОБА_7 телевізор марки «Samsung Plasma Display» та переконавшись, що за їх діями ніхто не спостерігає і не зможе завадити, діючи умисно, за попередньою змовою, таємно викрали зазначений телевізор, моделі «PS-42S5SR», S/N: AC6631HY900140P, вартістю 10000грн., заволодівши яким вказані особи залишили місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядились викраденим майном на власний розсуд і спричинили таким чином означеній потерпілій матеріальну шкоду у наведеному розмірі.
Крім того, 20.11.2021 року, підсудний ОСОБА_6 прибув до квартири свого знайомого потерпілого ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_4 , де перебуваючи правомірно і впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, вказаній підсудний діючи умисно, повторно, з корисливим мотивом, усвідомлюючи неправомірний характер своїх дій, таємно викрав належні матері ОСОБА_8 потерпілій ОСОБА_9 пральну машину-автомат марки «Zanussi», модель VarioElectronicControl AA 850, в корпусі білого кольору, вартістю 7294грн., а також двокамерний холодильник марки «Indesit», в корпусі білого кольору, вартістю 3575грн., заволодівши якими підсудний залишив місце вчинення кримінального правопорушення та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, спричинивши таким чином зазначеній потерпілій матеріальну шкоду у загальному розмірі 10869грн.

В судові засідання потерпілі ОСОБА_7 та ОСОБА_9 не з`явилися, звернувшись до суду із заявами щодо розгляду справи без їх участі, у зв`язку з чим, суд з урахуванням позиції інших сторін процесу й з метою дотримання розумності строків розгляду, вирішив здійснити розгляд кримінального провадження за відсутністю означених потерпілих.

Підсудний ОСОБА_6 , повністю визнавши свою провину по пред`явленому й викладеному в обвинувальних актах обвинуваченню, будучи допитаним в судовому засіданні, пояснив суду про час, місце, спосіб та мотиви вчиненого ним при вказаних вище обставинах, не оспорюючи при цьому докази, які містяться у матеріалах досудового розслідування та фактичні обставини скоєних кримінальних правопорушень.

Згідно з ч.3 ст.349 КПК України, суд за результатами попереднього обговорення з учасниками судового провадження змісту цієї норми закону та наслідків її застосування, визнав недоцільним за клопотанням прокурора дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, з`ясувавши, що учасники провадження правильно розуміють зміст цих положень закону, а також роз`яснивши їм про відсутність права оскарження фактичних обставин об`єднаного кримінального провадження в апеляційному порядку, суд упевнився в добровільності та істинності їх позиції.

Разом із тим, суд вважає, що винність підсудного ОСОБА_6 у вчиненні ним кримінальних правопорушень, фактичні обставини яких ним та ніким із учасників процесу не оспорюються, повністю підтверджується наявними у матеріалах досудового розслідування доказами, дослідження яких не здійснювалось у повному обсязі, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України.

Попри те, при кваліфікації дій підсудного ОСОБА_6 за епізодом від 06.07.2021 року за ознакою повторності, суд виходить з того, що за матеріалами розглядуваного об`єднаного кримінального провадження підсудний засуджений за вироком Суворовського районного суду м.Одеси від 15.04.2014 року за ч.ч.2, 3 ст.185, ст.70 КК України до 3 років позбавлення волі, за яким він звільнився 26.06.2015 року за відбуттям строку покарання, а в теперішній час на підставі ухвали Верховного Суду від 07.08.2019 року на стадії апеляційного перегляду перебуває вирок того ж суду від 15.05.2017 року за ч.2 ст.187 КК України.
При цьому, суд також ураховує, що за ч.ч.1, 2 ст.88 КК України, особа визнається такою, що має судимість, з дня набрання законної сили обвинувальним вироком і до погашенні чи зняття судимості, а судимість має правове значення у разі вчинення нового кримінального правопорушення та в інших випадках, передбачених законами України.
Згідно з п.8 ч.1 ст.89 означеного Кодексу, особи, засуджені до позбавлення волі або до основного покарання у виді штрафу за тяжкий злочин, якщо вони протягом шести років з дня відбуття покарання (основного чи додаткового) не вчинять нового кримінального правопорушення.
До того ж, з огляду на ч.4 ст.32 вказаного Кодексу, повторність відсутня, якщо за раніше вчинене кримінальне правопорушення особу було звільнено від кримінальної відповідальності на підставах, установлених законом, або якщо судимість за це кримінальне правопорушення було погашено або знято, а також після відбуття покарання за кримінальний проступок.
Відтак, слід дійти висновку, що на момент вчинення підсудним ОСОБА_6 кримінального правопорушення за епізодом від 06.07.2021 року, судимість останнього за вироком від 15.04.2014 року, за яким він був засуджений зокрема за тяжкий злочин та звільнився 26.06.2015 року за відбуттям строку покарання, в силу ст.89 КК України було погашено, а вирок суду від 15.05.2017 року на підставі ухвали Верховного Суду від 07.08.2019 року не набрав законної сили, внаслідок чого кваліфікація дій вказаного підсудного за означеним епізодом з кваліфікуючою ознакою «повторності» є помилковою та підлягає виключенню.
Тотожного правового висновку щодо правозастосування та оцінки ознаки «повторності» дійшла Об`єднана палата ККС ВС у постанові від 14.09.2020 року (справа №591/4366/18, провадж.№51-1122кмо20).
Приймаючи до уваги наведені обставини, судом встановлено, що підсудний ОСОБА_6 своїми умисними діями вчинив:

-за епізодом від 06.07.2021 року таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб;

-за епізодом від 20.11.2021 року - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, а відтак його дії вірно кваліфіковані стороною обвинувачення за ч.2 ст.185 КК України, відповідно.

Так, з огляду на ч.2 ст.185 КК України, кримінальна відповідальність за цією нормою закону настає за таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно або за попередньою змовою групою осіб, що карається арештом на строк від трьох до шести місяців або обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк, а згідно п.1 примітки цієї ж статті, у статтях 185, 186 та 189-191 повторним визнається кримінальне правопорушення, вчинене особою, яка раніше вчинила будь-яке із кримінальних правопорушень, передбачених цими статтями або ст.187, 262 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.65, ч.2 ст.50 вказаного Кодексу, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень, та при призначенні покарання суду слід врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також слід виходити з того, що покарання має бути призначене відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу й у межах санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, яке передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Внаслідок означених вимог закону, при призначенні покарання підсудному ОСОБА_6 , суд приймає до уваги характер і обставини вчиненого ним, кількісний склад протиправних діянь та їх суспільну небезпечність, які в силу ст.12 КК України відносяться до категорії нетяжких злочинів, а також судом ураховується відсутність матеріальних збитків потерпілим ОСОБА_7 та ОСОБА_9 внаслідок повернення викраденого майна.

Крім того, при вирішенні означеного питання суд бере до уваги покази свідка сторони захисту ОСОБА_10 , який під час допиту в суді як батько підсудного ОСОБА_6 надав пояснення щодо характеристики останнього та як заставодавець в умовах військової агресії РФ проти України висловив добровільну згоду на перерахування грошових коштів в розмірі 24809грн. із загальної суми внесених ним в якості застави на користь Збройних Сил України, що підтвердив письмово у відповідній заяві.

Наряду з наведеним, судом також ураховується стан здоров`я підсудного ОСОБА_6 та його особі - свою провину в інкримінованих діяннях визнав повністю, в силу ст.89 КК України не має судимості, на обліку в КНП «Міський психіатричний диспансер» ОМР та КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я ООР» не перебуває, забезпечений місцем реєстрації та проживання, але офіційно не працевлаштований та неодружений, раніше притягався та в теперішній час притягається до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів корисливої спрямованості (кримінальне провадження перебуває на стадії апеляційного перегляду за ухвалою Верховного Суду від 07.08.2019 року), сукупність чого свідчить про схильність підсудного до протиправної поведінки.

Разом із тим, викладені у складеній дільничним офіцером поліції ВП №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області характеристиці підсудного ОСОБА_6 за місцем проживання відомості щодо його зловживання спиртними напоями та підтримання стосунків з особами, які ведуть сумнівний спосіб життя, не можуть бути прийняті судом до уваги, з огляду на недоведеність цієї обставини іншими матеріалами кримінального провадження, а надання дільничним офіцером поліції характеристики у кримінальному провадженні до того ж, не входить до кола його повноважень за ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» та «Інструкцією з організації діяльності дільничних офіцерів поліції», затвердженої наказом МВС №650 від 28.07.2017 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 21.08.2017 року за №1041/30909.

За приписами ст.ст.66, 67 КК України, до обставин, що пом`якшують покарання підсудного ОСОБА_6 , слід віднести щире каяття за усіма епізодами та відсутність збитків внаслідок повернення викраденого майна, а обставин, що обтяжують покарання вказаного підсудного, протягом розгляду об`єднаного кримінального провадження судом не встановлено.

На підставі сукупності викладеного, при визначенні виду та міри покарання у даному кримінальному провадженні, приймаючи до уваги досліджені під час судового розгляду обставини інкримінованих підсудному ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, їх кількісний склад, ступінь тяжкості й суспільної небезпечності, наведені вище характеризуючи дані про особу останнього, суд у контексті ст.ст.50, 65 КК України доходить висновку про те, що у розглядуваному випадку покарання належить призначити у виді арешту в межах строку, встановленого у визначеній санкцією ч.2 ст.185 цього Кодексу межі, що за переконанням суду уявляється обґрунтованим і достатнім для виправлення вказаного підсудного і недопущення вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Вирішуючи питання щодо зарахування терміну попереднього ув`язнення підсудного ОСОБА_6 до строку призначеного йому покарання за цим вироком, суд в силу ч.5 ст.72, ст.60 КК України ураховує строк його тримання під вартою в цьому кримінальному провадженні, тобто в період з 21.12.2021 року до 22.06.2022 року.

Розглядаючи заяву застоводавця ОСОБА_10 щодо перерахування частини внесених ним в якості застави у цьому кримінальному провадженні за підсудного ОСОБА_6 грошових коштів в розмірі 24809грн. на потреби Збройних Сил України, суд приймає до уваги добровільну згоду на це заставодавця, відсутність заперечень інших учасників провадження з цього приводу та виходить з наступного.

Втім, за ч.11 ст.182 КПК України, застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу, але ураховуючи заяву заставодавця ОСОБА_10 щодо перерахування частини внесених ним грошових коштів в якості застави на підтримку Збройних Сил України, суд вважає, що в умовах воєнного стану в зв`язку з військовою агресією РФ проти України, з метою підтримання обороноздатності держави та надання належної відсічі збройній агресії, заява заставодавця підлягає задоволенню, а внесені ним грошові кошти - поверненню заставодавцеві, шляхом перерахування за заявою заставодавця частини застави в розмірі 24809грн., які перебувають на рахунку Територіального управління ДСА України в Одеській області, на спеціальний рахунок Національного банку України за відповідними реквізитами на підтримку Збройних Сил України.
Питання щодо долі речових доказів у кримінальному провадженні, суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.100, ч.3 ст.349, ст.ст.369-371, 373-374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
ОСОБА_6 визнати винним у скоєнні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.2 ст.185 КК України, призначивши покарання у виді арешту на строк 6 (шість) місяців.

Згідно зі ст.ст.72, 60 КК України, зарахувати ОСОБА_6 у строк призначеного покарання термін його попереднього ув`язнення у цьому кримінальному провадженні в період з 21.12.2021 року до 22.06.2022 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день арешту.

Запобіжний захід ОСОБА_6 у вигляді застави, до набрання вироком законної сили, - залишити без змін.

Заяву заставодавця ОСОБА_10 від 28.06.2022 року про перерахування частини внесеної ним застави за ОСОБА_6 на потреби Збройних Сил України в розмірі 24809грн., - задовольнити.

Після набрання вироком законної сили, частину внесеної заставодавцем ОСОБА_10 за ОСОБА_6 застави у розмірі 24809 гривень (двадцять чотири тисячі вісімсот дев`ять гривень), згідно квитанції №59 від 20.06.2022 року та ухвали Суворовського районного суду м.Одеси від 16.02.2022 року, на підставі заяви заставодавця від 28.06.2022 року, - повернути заставодавцеві, шляхом перерахування цієї суми з рахунку Територіального управління ДСА України в Одеській області на спеціальний рахунок Національного банку України за відповідними реквізитами для підтримки Збройних Сил України.

Іншу частину грошових коштів в розмірі 1 (одна) гривня, внесених заставодавцем ОСОБА_10 за ОСОБА_6 на підставі ухвали Суворовського районного суду м.Одеси від 16.02.2022 року, після набрання вироком законної сили, - повернути вказаному заставодавцю.

Виконання вироку в частині повернення внесеної заставодавцем ОСОБА_10 застави та перерахування її частини в розмірі 24809грн. на потреби Збройних Сил України, - доручити Територіальному управлінню Державної судової адміністрації в Одеській області.

В порядку ст.100 КПК України, речові докази у об`єднаному кримінальному провадженні:

-телевізор марки «Samsung Plasma Display», модель «PS-42S5SR», S/N: AC6631HY900140P, та пральну машину-автомат марки «Zanussi», модель VarioElectronicControl AA 850, в корпусі білого кольору, які передані потерпілим ОСОБА_7 і ОСОБА_9 під зберігальні розписки, відповідно, - вважати повернутими за належністю вказаним особам;

-ключ від циліндрового механізму урізного замка із написом «IMPERIAL», що перебуває в камері схову ВП №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області (квитанція №000672 від 22.12.2021 року), знищити.

Копії вироку вручити під розписку прокуророві та ОСОБА_6 , надати для відома іншим заінтересованим особам, а також направити до ТУ ДСА в Одеській області та до ВП №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області, - для виконання в частинах, що стосується їх відповідних повноважень.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження та подання апеляції через Суворовський районний суд міста Одеси до Судової палати по кримінальних справах Одеського апеляційного суду, протягом 30 днів з дня проголошення.

С у д д я: ОСОБА_1