1Справа № 335/2142/22 1-кп/335/491/2022
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 червня 2022 р. Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
процесуальних прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
обвинуваченої (в режимі відеоконференції) ОСОБА_5 ,
захисника адвоката ОСОБА_6 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 166 Кримінального кодексу України,
ОСОБА_5 вчинила кримінальне правопорушення за таких обставин.
У період з 08.09.2021 до 17.01.2022 ОСОБА_5 , діючи умисно, на порушення вимог статті 144 Сімейного кодексу України, не здійснила реєстрацію в органах державної реєстрації актів цивільного стану факту народження нею ІНФОРМАЦІЯ_2 дитини жіночої статі на ім`я ОСОБА_7 . В подальшому, діючи умисно, на порушення вимог статті 150 Сімейного кодексу України, злісно не виконувала обов`язки по догляду за дитиною, що виразилось у тому, що у вказаний період часу ОСОБА_5 штучно створила незадовільні умови проживання малолітній дитині жіночої статі на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_2 , систематично не вживала заходів щодо лікування дитини, забезпечення нормальними санітарно-гігієнічними умовами, прогулянками на свіжому повітрі, не забезпечувала її предметами одягу та догляду, а також харчуванням, що призвело до тяжких наслідків у вигляді смерті дитини, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_3 внаслідок гострої легенево-серцевої недостатності, зумовленої генералізованою вірусною хворобою, збудником якої, найбільш вірогідно, є респіраторно-синцитіальний вірус. В даному випадку у дитини був тяжкий ступень білково-енергетичної недостатності, яка характеризується, серед іншого, також знищенням специфічних та неспецифічних захисних сил та астенізації організму, що сприяло генералізації процесу, викликаного вірусною інфекцією, яка спровокована ненаданням ОСОБА_5 належних умов життя малолітній дитині.
Таким чином, ОСОБА_5 вчинила кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ст. 166 Кримінального кодексу України (далі КК України), а саме злісне невиконання батьками встановлених законом обов`язків по догляду за дитиною, що спричинило тяжкі наслідки.
Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 вину у вчиненні інкримінованого їй діяння визнала частково та пояснила, що 08.09.2021 у Запорізькому обласному перинатальному центрі вона народила дитину дівчинку, якій надала ім`я ОСОБА_7 . Біологічним батьком дитини є ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . На облік по вагітності вона до лікарні не ставала, вагітність протікала нормально. Біля тижня вони перебували у центрі, після виписки мешкали втрьох у квартирі ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_2 . Дитину в органах РАЦС вона не зареєструвала, оскільки не знала, кого записати батьком дитини, ОСОБА_8 чи його брата, який перебував в місцях позбавлення волі, оскільки ця обставина могла вплинути на пом`якшення йому покарання. До лікарні дитину вона не водила. Коли приходив дільничний педіатр, їх не було вдома, і тому очно лікар дитину не оглядав. Вона спілкувалась телефоном із медичною сестрою, відправляла їй фотографії дитини. Дитину вона годувала грудним молоком 2-3 тижні. Потім обвинувачена захворіла і в неї пропало молоко, вона стала годувати дитину сумішшю. Обвинувачена повернулась до вживання наркотичних засобів, які на час годування дитини грудним молоком не вживала. Однак, впевнена, що вживання наркотичних засобів не позбавляло її стану свідомості.
У дитини не було теплих речей, тому вони не виходили на вулицю, а вона виносила дитину на балкон. Також у дитини не було дитячого візочку, окремого ліжечка. Вони спали на дивані, де у дитини було своє місце. Кожного дня вона купала дитину у тазу. Забезпечувала дитину харчуванням, засобами гігієни. Проте, вказала, що у квартирі були погані санітарно-гігієнічні умови, був безлад. Однак, для дитини в неї були окремі речі, посуд. Державну допомогу на дитину вона не оформила, оскільки народження дитини не було зареєстроване в РАЦСі. Зазначила, що вона не залишала дитину без нагляду. Іноді вона виходила до магазину, коли дитина вдома спала.
До трьох місяців дитина розвивалась нормально. Після Нового року дитина стала втрачати вагу, стала слабкою, відмовлялась від харчування. Температури в дитини не було. Вона пропустила момент, коли дитина захворіла, і не зверталась до лікарні, дитину педіатру для огляду не показувала. У цей же час між нею та чоловіком погіршились стосунки, і вона хотіла поїхати до своєї матері. Проте, на 17.01.2022 в неї було призначено судове засідання. Десь о 15:45 год. вона була у магазині «Сільпо», де придбала молоко. Після повернулась додому, у дворі побачила ОСОБА_8 , який сказав, що дитина спить. Вона пішла до квартири, в квартирі було холодно. ОСОБА_8 зайшов за нею та почав кричати, що дитина померла. Вона роздягнула дитину, стала робити їй штучне дихання. Викликали швидку допомогу. У телефонному режимі лікарі надали рекомендації, вона поклала дитину на підлогу та робила їй штучне дихання. Потім обвинувачена втратила свідомість, дуже злякалась. Коли приїхала швидка допомога, вона пішла з квартири, потім деякий час бродила по вулиці. Похороном дитини займалась її мати.
Вказала, що визнає свою вину, проте частково не погоджується із обставинами вчинення злочину, які вказані в обвинувальному акті, а саме із тим, що неодноразово залишала малолітню дитину впродовж тривалого строку без будь-якого нагляду, не забезпечувала прогулянками на свіжому повітрі, предметами одягу та догляду, а також харчуванням. Визнала, що систематично не вживала заходів щодо лікування дитини, не забезпечувала дитину нормальними санітарно-гігієнічними умовами, оскільки не показувала дитину педіатру, не зрозуміла, що дитина захворіла і своєчасно не звернулась до лікарні, а також визнала, що у квартирі було брудно, вона ніколи в ній не прибиралась, оскільки не було бажання, вела аморальний спосіб життя, вживала наркотичні засоби. Проте, за час перебування під вартою вона пройшла терапію, спілкувалась із психологом та бажає виправитись, більше наркотичні засоби не вживає, а тому просила призначити їй покарання, не пов`язане із ізоляцією від суспільства.
Крім часткового визнання вини самою обвинуваченою, її винуватість у вчиненні інкримінованого діяння доводиться доказами, які були досліджені під час судового розгляду в порядку та обсягу, визначеному судом з урахуванням позицій сторін (допит обвинуваченої, дослідження письмових доказів, допит свідка ОСОБА_8 , експерта, спеціаліста, дослідження характеризуючих матеріалів та процесуальних документів, необхідних для ухвалення вироку).
Так, відповідно до змісту виписки про новонародженого від 13.09.2021, складеною КНП «Обласний перинатальний центр» Запорізької обласної ради, 08.09.2021 обвинувачена ОСОБА_5 народила дитину жіночої статі зростом 52 см, окружністю голови 35 см, окружністю грудної клітини 33 см, вагою при народженні 3 250 г, при виписці 3 210 г, стан дитини задовільний (а.с. 104), дитина отримала щеплення (а.с. 108). Про народження дитини було складено медичний висновок в електронному вигляді № ТТ58-ЕТ69-АЕМС-25ХХ (а.с. 107 зворот).
Також у КНП «Обласний перинатальний центр» Запорізької обласної ради ОСОБА_5 залишила заяву на адресу УСЗН Запорізької міської ради по Вознесенівському району від 13.09.2021 про видачу допомоги «Пакунок малюка» за місцем проживання (а.с. 105), оскільки у даному медичному закладі така одноразова натуральна допомога відсутня (довідка на а.с. 106).
Згідно з листом Олександрівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі від 19.01.2022 № 152/21.17-33 з серпня 2021 р. ОСОБА_5 не зверталась до вказаного відділу з метою реєстрації народження дитини (а.с. 120).
Згідно з протоколом огляду місця події від 17.01.2022 з доданою фототаблицею слідчим за участі понятих, експерта та спеціаліста було оглянуто карету швидкої медичної допомоги, в якій виявлено труп дитини жіночої статі, віком на вигляд 4 місяці. Протоколом зафіксовано розташування трупа дитини та наведено його опис (а.с. 7079).
Протоколом огляду трупа від 18.01.2022 слідчий за участі понятих зафіксував, що труп дитини жіночої статі без одягу, документів, правильної статури, задовільного харчування, довжина тіла 59 см, вага 2 950 г, окружність голови 38 см, окружність грудної клітини 30 см, окружність живота 24 см, має трупні плями. Протоколом детально описано вигляд трупу дитини та частин і елементів її тіла (а.с. 8083).
Згідно з лікарським свідоцтвом про смерть № 339 від 18.01.2022 смерть дитини на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , настала ІНФОРМАЦІЯ_3 внаслідок гострої легенево-серцевої недостатності, двобічної полісегментарної пневмонії, інший суттєвий стан фоновий, який сприяв, але не пов`язаний із захворюванням чи його ускладненнями, яке є причиною смерті білково-енергетична недостатність (а.с. 84).
Відповідно до висновку експерта № 339 від 23.02.2022 судово-медичної експертизи трупа дитини ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з доданою фототаблицею, смерть дитини настала від гострої легенево-серцевої недостатності, зумовленої генералізованою вірусною хворобою, збудником якої, найбільш вірогідно, є респіраторно-синцитіальний вірус (п. 1 підсумків). В даному конкретному випадку експерт зауважив, що у дитини була тяжка ступінь білково-енергетичної недостатності, яка в свою чергу характеризується, окрім інших її ознак, також зниженням специфічних та неспецифічних захисних сил та астенізації організму, що сприяло генералізації процесу, викликаного вірусною інфекцією (п. 3 підсумків). Будь-яких ушкоджень, у тому числі посмертних, не виявлено (п. 5 підсумків) (а.с. 8590).
Допитаний в судовому засіданні судовий експерт ОСОБА_11 пояснив, що ним було проведено судово-медичну експертизу трупа дитини ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Експертиза проводилась з 18.01.2022 по 23.02.2022. Під час експертизи було встановлено, що смерть дитини настала від гострої легенево-серцевої недостатності, зумовленої генералізованою вірусною хворобою, збудником якої, найбільш вірогідно, є респіраторно-синцитіальний вірус. Генералізована вірусна хвороба означає, що вірус завдає шкоди всьому організму, тобто у даному випадку внаслідок дії вірусу при розтині трупу було виявлено підгострий трахеїт, бронхіт, двобічну дрібновогнищеву пневмонію, дрібно вогнищевий енцефаліт, підгострий ентерит. Тобто були пошкоджені дихальні шляхи, мозок, кишківник. У мертвому організмі вірус живе не довго, а тому у експертизі зроблено висновок про те, що збудником був найбільш вірогідно респіраторно-синцитіальний вірус, на який часто хворіють новонароджені діти. Смертність у розвинутих країнах від цього вірусу мінімальна, а у нерозвинутих досягає 40%. Інкубаційний період вірусу становить від декількох годин до декількох днів. Дитина померла гостро та швидко, скільки часу конкретно дитина хворіла, не відомо. Чи міг дорослий побачити симптоми хвороби у дитини, то це питання є оціночним і має вирішуватись судом. Зараження вірусом відбувається повітряно-крапельним шляхом. Також під час експертизи було встановлено фоновий стан тяжка білково-енергетична недостатність ІІІ ступеню, внаслідок чого знижені захисні сили організму. Цей висновок зроблено через низку вагу дитини, яка у 4 місяці важила менше ніж при народженні. Висновок про ступінь недостатності зроблено саме виходячи із відсотку втрати маси тіла. Ним також були встановлені такі ознаки цього стану, як стоншення підшкірно-жирової клітковини, зниження тургору шкіри, зменшення маси внутрішніх органів відповідно до вікових норм з ознаками їх незрілості, міокардіодістрофія, тобто дистрофія серцевого м`яза. Ця недостатність виникла внаслідок недостатності білка в організмі. Внаслідок чого ця недостатність виникла експерт сказати не може, оскільки це має встановлювати педіатр під час спостереження новонародженої дитини та дивитись, як взагалі дитина набирала вагу, як харчувалась. Також, чи є ця недостатність симптомом вірусної хвороби можна з`ясувати у спеціальній медичній літературі. Якщо лікар-педіатр не спостерігав дитину, то цим питанням мали займатися соціальні служби. Крім того, експертизою було встановлено супутній діагноз кальцинати в одній з надниркових залоз, які були мікроскопічними.
За клопотанням процесуального прокурора в судове засідання викликано спеціаліста з педіатрії та неонатології з метою отримання роз`яснень діагнозів, що встановлені дитині за наслідками судово-медичної експертизи. В судовому засіданні завідувач кафедри педіатрії та неонатології Запорізької медичної академії післядипломної освіти, доктор медичних наук, професор, заслужений діяч науки і техніки України ОСОБА_12 як спеціаліст надав роз`яснення, що респіраторно-синцитіальна інфекція є однією із вірусних інфекцій, діагностика та лікування якої передбачено протоколом, затвердженим наказом МОЗ № 499 від 2014 року. Причиною хвороби є респіраторно-синцитіальний вірус, яким можуть заражатися як дорослі, так і діти. У дорослих інфекція протікає в нетяжкій формі. Частіше за все інфекцією хворіють діти до 4 років. Вірус передається від людини до людини повітряно-крапельним шляхом, а також через речі та предмети, з якими контактувала хвора людина. У дітей першого року життя хвороба протікає в два етапи. У перші три дні вражаються верхні дихальні шляхи, ротоглотка, носоглотка, температура може підійматися до субфебрильної, тобто до 37,5 градусів. На 5-7 добу можуть виникнути ускладнення у вигляді бронхіту, бронхіоліту, рідше пневмонії. Температура різко підіймається, дихання ускладнюється, чутно дистанційні хрипи. З бронхів виділяється рідина, у дитини може бути вологий кашель з мокротою, ускладнюється видих. Типових очагів пневмонії немає. Хвороба призводить до легеневої та серцевої недостатності. Цей процес був би явно помітний у домашніх умовах. Скоріш за все, у дитини був і нежить, і кашель. Цей вірус не протікає безсимптомно. Згідно з протоколом лікування цієї інфекції, дитина має бути оглянута лікарем впродовж перших трьох діб хвороби, та у віці до 6 місяців дитину обов`язково госпіталізують. Що стосується білково-енергетичної недостатності, то при цьому стані у дитини порушується імунологічний захист організму. Білок отримується дитиною через харчування. У віці до 6 місяців це грудне вигодовування та/або адаптована молочна суміш, які повністю постачають білок у дитячий організм. У даному випадку в дитини при народженні була вага 3 250 г, зріст 52 см, на момент смерті у віці 4 місяці вага склала 2950 г, зріст 59 см. Нормою на 4 місяці є вага 6 250 г, зріст 60-62 см. У перший місяць життя дитина має набрати 600 г ваги, а з 2 до 4 місяців по 800 г щомісячно. Причиною білково-енергетичної недостатності не може бути респіраторно-синцитіальна інфекція, оскільки така інфекція не є хронічним процесом, а є гострим. Також дитина перебувала в обмеженому замкненому приміщенні, не контактувала із різними формами вірусів та бактерій, і тому не мала змоги виробити імунітет. Дитина захворіла на фоні білково-енергетичної недостатності, яка не могла виникнути через вірус. Також з урахуванням даних, що зазначені у висновку судово-медичної експертизи та виписки про новонародженого, у дитини не було встановлено будь-яких хронічних захворювань, які могли б мати наслідком білково-енергетичну недостатність. Цю недостатність у дитини такого віку міг викликати диарейний синдром, але під час проведення експертизи ознак цього синдрому в кишківнику не було виявлено. Отже, у даному випадку серед причин виникнення білково-енергетичної недостатності слід виключити хворобу або інший патологічний процес в організмі. Також згідно з висновком судово-медичної експертизи у дитини були виявлені кальцинати в одній з надниркових залоз, які могли виникнути через дрібноточковий крововилив під час пологів, що не складає загрози життю. На сьогодні медицина є доступною, під час виписки з пологового будинку повідомляється лікар-педіатр за місцем реєстрації або проживання породіллі. Крім того, під час перебування в пологовому будинку неонатолог проводить із матір`ю дитини бесіду щодо профілактики вірусних захворювань, годування, догляду за дитиною, профілактики рахіту. До соціальних служб інформація надається лише у разі, якщо матір зареєстрована офіційно як наркозалежна. Обстеження наркозалежної породіллі на предмет вживання наркотичних речовин у пологовому будинку не проводиться, а здійснюється опитування під час приймання до лікарні.
Згідно з розділом «Підсумки» висновку експертів комплексної судово-медичної експертизи № 390/к від 10.05.2022 (вих. № 535 від 23.05.2022), дитина жіночої статі на ім`я ОСОБА_7 була виписана з КНП «Обласний перинатальний центр» ЗОР на 5 день після народження у задовільному стані з вагою 3 210 г і довжиною тіла 52 см. Будь-яких вад розвитку при клінічному обстеженні новонародженої дитини та судово-медичній експертизи її трупа у чотиримісячному віці не встановлено. З урахуванням закономірності і збільшення маси і довжини тіла у дітей першого року життя у чотиримісячному віці дитини ОСОБА_7 ці параметри повинні були складати, відповідно 6 160 г і 63 см. Фактична маса трупа дитини складала 2 950 г, довжина 59 см. Дефіцит маси тіла у дитини ОСОБА_7 склав більше ніж 52 %. Даний параметр відповідає гіпотрофії (білково-енергетичній недостатності) ІІІ ступеню. Гіпотрофія (білково-енергетична недостатність) недостатнє живлення дитини, яке характеризується зупинкою або сповільненням збільшення маси тіла, порушенням функцій травлення, обміну речовин, послабленням специфічних і неспецифічних захисних сил організму, схильністю до розвитку інших захворювань, затримкою фізичного і нейропсихічного розвитку. Гіпотрофія ІІІ ступеню має клінічно вкрай важкий перебіг. Окрім значного виснаження спостерігаються інші дефіцитні стани (рахіт, анемія), висока частота інфекційних захворювань (внаслідок ареактивності імунної системи), порушується функціонування усіх систем внутрішніх органів, що може призвести до «повільної тихої» смерті. За гіпотрофії третього ступеню, навіть у разі проведення лікування, смертність становить близько 50%. Зниження імунної реактивності у дітей з гіпотрофією призводить до частого захворювання на інфекційні хвороби, які мають схильність до затяжного перебігу, запальних процесів, септичних станів. Враховуючи цілком задовільний стан новонародженої дитини, відсутність вад розвитку та клінічних проявів важких захворювань слід вважати, що причиною розвитку гіпотрофії у дитини ОСОБА_7 став дефіцит годування у грудному віці. Об`єктивні дані, які б вказували на неможливість попередження розвитку гіпотрофії ІІІ ступеню та смерті від інфекційного процесу дитини ОСОБА_7 за умов належного годування і догляду, відсутні.
Допитаний судом свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що обвинувачена є дівчиною його брата. Вона проживала із ним у квартирі АДРЕСА_3 як до, так і після народження дитини. Він не є батьком дитини. Зазначив, що обвинувачена добре відносилась до дитини, ніколи не залишала дитину саму. 17.01.2022 він приїхав з роботи, дитина спала. Софія вийшла до магазину, а коли повернулась, він побачив, що дитина не дихає, викликав швидку допомогу. До приїзду швидкої допомоги оператор надавала поради, і вони з обвинуваченою робили дитині масаж серця та штучне дихання. Після приїзду швидкої допомоги Софія винесла дитину до автомобіля і кудись пішла, була в шоковому стані. Повернулась в той же день під ранок. Пояснив, що він працював і на зароблені гроші купував дитині дитячі речі, одяг, памперси, суміш, коли про це просила Софія. Самостійно він також годував дитину, розводив суміш у воді згідно з інструкцією, що наведена на пачці суміші, десь 4-5 разів на день. Дійсно, останні дні дитина дуже схудла, він це помітив. Проте поведінка дитини не змінювалась, вона не мала температури, не була капризною, не мала задишки, кашлю. Ніхто з дорослих у той період не хворів. Чи відвідували дитину лікарі, не знає. У квартирі він ніколи не прибирався. Вдома був безлад, оскільки він шукав документи. Дитяче ліжко відсутнє. Дитина жила у кімнаті з ОСОБА_13 та спала на дивані з нею. У квартирі є балкон, на балконі нічого немає. Наркотичні засоби він та ОСОБА_13 не вживали. З дитиною він не гуляв, а чи гуляла ОСОБА_13 не бачив. Додому сторонні особи не приходили.
Показання свідка у тій частині, що ОСОБА_5 належним чином виконувала батьківські обов`язки щодо дитини в частині годування дитини, лікування, забезпечення дитини належними санітарно-гігієнічними умовами, суд оцінює критично та не приймає до уваги, оскільки як пояснював свідок, він вдень працював, тобто не міг бачити, як ОСОБА_5 у цей час годувала, купала, гуляла із дитиною тощо. Крім того, його показання у цій частині спростовуються фактичними даними, які зазначені у протоколі огляду місця події, а саме квартири, в якій мешкали ОСОБА_5 зі свідком та дитиною, та яким зафіксовано неналежний санітарно-гігієнічний стан квартири, а також відсутність дитячого одягу, засобів дитячої гігієни, харчування. Також, показання свідка в тій частині, що ОСОБА_5 не вживала наркотичних засобів спростовуються показаннями самої ОСОБА_5 , яка навпаки підтверджувала цей факт.
Оцінюючи показання обвинуваченої стосовно того, що тяжка білково-енергетична недостатність могла виникнути у дитини саме через захворювання на вірусну інфекцію, суд виходить із того, що дана недостатність не є симптомом респіраторно-синцитіальної інфекції у дітей, а, як зазначав судовий експерт в судовому засіданні, виникла внаслідок недостатності білка в організмі, на що, у першу чергу, вказувало зниження маси тіла у порівнянні із вагою дитини при народженні. Також із роз`яснень спеціаліста, наданих в судовому засіданні, випливає, що дана недостатність виникає внаслідок не надходження білка в організм через харчування дитини, і не може бути наслідком респіраторно-синцитіальної інфекції, яка має гострий, а не хронічний характер. Інші захворювання або патологічні стани, які б призвели до білково-енергетичної недостатності, згідно з наявними письмовими доказами у дитини не були виявлені ані при народженні, ані при виписці з перинатального центру, ані на час смерті. Також, згідно з висновками комісійної судово-медичної експертизи № 390/к від 10.05.2022 об`єктивні дані, які б вказували на неможливість попередження розвитку гіпотрофії ІІІ ступеню та смерті від інфекційного процесу дитини ОСОБА_7 за умов неналежного годування і догляду, відсутні.
Також суд критично оцінює показання ОСОБА_5 про те, що вона не помітила в дитини симптомів вірусної інфекції, оскільки хвороба має такі симтоми як нежить, кашель, ускладнене дихання, підйом температури, про що також зазначив в судовому засіданні спеціаліст.
Отже, ОСОБА_5 як мати дитини, на переконання суду, не могла не помітити симптоматику вірусної інфекції у немовляти, а саме такі симптоми як задишка, кашель, нежить, внаслідок чого повинна була звернутися за медичною допомогою до лікаря, який, своєю чергою, міг надати ОСОБА_5 відповідні рекомендації щодо амбулаторного чи стаціонарного лікування дитини. Крім того, як пояснила сама ОСОБА_5 , вона не показувала дитину педіатру для спостереження, а зв`язувалась епізодично з медсестрою, надсилала їй фотографію дитини. Проте, конкретної дати та часу, коли ОСОБА_5 виходила із медсестрою на зв`язок, обвинувачена не зазначила, вказавши, що ці дії мали місце після народження дитини та виписки з пологового будинку. Крім того, ОСОБА_5 пояснювала, що помітила, як дитина після 01.01.2022 почала втрачати вагу, відмовлятися від харчування. Однак, з того часу і до дня смерті немовляти 17.01.2022 ОСОБА_5 так і не звернулась до лікаря-педіатра і не показала лікарю дитину, не отримала рекомендацій щодо харчування та лікування дитини, зважаючи на наявність у дитини гіпотрофії ІІІ ступеню.
Крім того, виходячи із тих даних, що були зафіксовані оглядом квартири, яка була помешканням ОСОБА_5 із дитиною, суд доходить висновку, що ОСОБА_5 як мати не створила для догляду за дитиною належних санітарно-гігієнічних умов, адже квартира станом на 17.01.2022 була забруднена, захаращена, знаходилась в антисанітарному, занедбаному стані, на що вказує безлад у квартирі, бруд у всіх кімнатах, відсутність місця для сну та перебування дитини, відсутність необхідного мінімуму дитячих речей. Крім того, під час огляду слідчим було вилучено лише простирадло з візерунком, дитячу шапочку біло-синього кольору, дитячу пляшку для годування, картонну коробку з-під дитячої суміші «Малиш». Тобто у квартирі були відсутні в достатній кількості дитячі речі, предмети одягу, гігієни, взагалі відсутні будь-які розвиваючі іграшки, будь-який запас дитячого харчування, адже коробка з-під дитячої суміші була порожньою, а грудне вигодовування зі слів самої ОСОБА_5 вона припинила у перші 2-3 тижні життя дитини.
Враховуючі встановлені судом обставини вчиненого злочину, суд вважає можливим виключити зі складу обвинувачення, яке визнається судом доведеним, посилання на багаторазове залишення дитини ОСОБА_5 протягом тривалого строку без будь-якого нагляду, оскільки доказів цих обставин суду не надано. ОСОБА_5 у судовому засіданні категорично заперечувала цю обставину, хоча і пояснювала, що іноді виходила в магазин, в той час коли дитина була вдома сама або із батьком та спала. Жодними доказами з боку сторони обвинувачення ці пояснення ОСОБА_5 не спростовані. Відтак, підлягає виключенню з обсягу пред`явленого їй обвинувачення посилання в обвинувальному акті на неодноразове залишення дитини без будь-якого нагляду. Проте, суд зауважує, що дана обставина не впливає на кваліфікацію діяння, інкримінованого останній.
У той же час, хоча ОСОБА_5 вказувала, що забезпечувала дитину прогулянками на свіжому повітрі, а саме виносила дитину на балкон, однак, на переконання суду, відсутність у дитини сезонного одягу та візочку або колиски, або теплого конверту тощо свідчило про неможливість винесення ОСОБА_5 дитини на прогулянку у холодну пору року, а стан квартири, який відповідно до протоколу огляду, є захаращеним різними речами, зокрема свідчить про відсутність вільного доступу до виходу на балкон, тим більше із дитиною на руках. Крім того, як зазначив спеціаліст в судовому засіданні, дитина внаслідок, у тому числі, перебування у замкненому просторі, не контактувала із різними вірусами та бактеріями і не могла сформувати імунологічний захист організму. Відтак, показання ОСОБА_5 щодо забезпечення доступу дитини до свіжого повітря судом відкидаються, оскільки суперечать дійсним обставинам справи.
Дії ОСОБА_5 щодо не реєстрації народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану протягом одного місяця від дня народження дитини призвели до неможливості отримання нею державної допомоги при народженні дитини та отримання нею натуральної допомоги «Пакунок малюка» чи грошового еквіваленту цієї допомоги, що надало б їй можливість придбати для дитини предмети одягу, гігієни, дитяче харчування. ОСОБА_5 не зазначила суду обставин, які б об`єктивно перешкоджали їй здійснити державну реєстрацію народження дитини, оскільки сумніви, з її слів, у тому, кого саме записати батьком дитини, не є поважними причинами не вчинення таких дій, адже Сімейний кодекс України встановлює місячний строк з дня народження дитини, в який така реєстрація має бути проведена. Проте, ОСОБА_5 не здійснила такої реєстрації і після спливу цього місячного строку.
Згідно зі статтею 144 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Невиконання цього обов`язку є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. У разі смерті батьків або неможливості для них з інших причин зареєструвати народження дитини реєстрація провадиться за заявою родичів, інших осіб, уповноваженого представника закладу охорони здоров`я, в якому народилася дитина або в якому на цей час вона перебуває. Реєстрація народження дитини провадиться органом державної реєстрації актів цивільного стану з одночасним визначенням її походження та присвоєнням прізвища, імені та по батькові. Реєстрація народження дитини засвідчується Свідоцтвом про народження, зразок якого затверджує Кабінет Міністрів України.
Згідно з ч. 2 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Відповідно до статті 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
З урахуванням приведених положень чинного законодавства, суд доходить переконливого висновку, що ОСОБА_5 як мати допустила злісне невиконання батьківських обов`язків по догляду за дитиною, що носило тривалий та системний характер, а саме не зареєструвала у встановленому порядку і строки народження дитини, не піклувалась про здоров`я дитини, її фізичний розвиток, що виразилось у вчиненні вищезазначених дій та бездіяльності (систематичному невжитті заходів щодо лікування дитини, незабезпеченні дитини нормальними санітарно-гігієнічними умовами, прогулянками на свіжому повітрі, предметами одягу та догляду, а також харчуванням), що у підсумку спричинило тяжкі наслідки у вигляді смерті дитини, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Посилання захисника у судових дебатах на те, що існує суспільна відповідальність за вказані наслідки з боку соціальних служб та лікарів, які не здійснювали належного контролю щодо стану дитини після виписки ОСОБА_5 з пологового будинку, судом відкидаються як такі, що не мають під собою жодного законодавчого підґрунтя. Як пояснював в судовому засіданні спеціаліст, облік дітей, які опинились в складних життєвих обставинах, ведеться у разі, якщо мати зареєстрована як особа, що має наркотичну залежність. ОСОБА_5 на обліку в лікаря-нарколога не перебувала і про будь-які проблеми соціального характеру лікарів у пологовому будинку не повідомляла. Також, ОСОБА_5 не зверталась за державною чи соціальною допомогою, у той час як під час виписки їй роз`яснювалось відповідне право звернутись до УСЗН за грошовою допомогою та від неї відбиралась відповідна заява. Також, на переконання суду, бездіяльність, на думку захисника, з боку соціальних та медичних служб, не спростовує вини обвинуваченої та не може сама по собі розцінюватися як така, що призвела до невідворотного наслідку в результаті вчинення ОСОБА_5 відповідних злочинних дій.
За таких обставин, суд доходить висновку, що вина ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого їй діяння повністю доведена, та її дії кваліфікуються судом за ст. 166 КК України як злісне невиконання батьками встановлених законом обов`язків по догляду за дитиною, що спричинило тяжкі наслідки.
При призначенні ОСОБА_5 покарання, суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України віднесено до категорії нетяжкого злочину, спричинених наслідків в результаті злочину настала смерть малолітньої дитини.
Також суд враховує дані про особу обвинуваченої, яка раніше притягалась до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у вигляді штрафу, який обвинувачена не сплатила, до затримання офіційно не була працевлаштована, зловживала наркотичними засобами, вела аморальний спосіб життя, на обліку в лікарів-психіатра та нарколога не перебувала.
За сімейним станом обвинувачена розлучена, має двох малолітніх дітей, 2013 та 2014 року народження, які проживають разом із батьком.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 , є щире каяття. При цьому, під час судового розгляду та судових дебатів обвинувачена дійсно розкаялась, висловила намір змінити своє життя, зробила для себе певні висновки та в умовах ізоляції не вживала наркотичні засоби, що, на думку суду, свідчить про бажання останньої стати на шлях виправлення.
Обставиною, що обтяжує покарання, є вчинення кримінального правопорушення щодо малолітньої дитини.
Вирішуючи питання щодо виду покарання, яке слід застосувати в даному випадку, суд враховує, що санкцією ст. 166 КК України передбачено покарання у вигляді обмеження волі на строк від 2 до 5 років або позбавлення волі на той самий строк.
При цьому, оскільки ОСОБА_5 має ще двох дітей віком до 14 років, тому згідно з ч. 3 ст. 61 КК України до неї неможливо застосувати покарання у вигляді обмеження волі.
Таким чином, враховуючи конкретні обставини вчиненого злочину, його наслідки, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, особу обвинуваченої, суд вважає, що забезпечити виправлення обвинуваченої не можливо без реального відбування нею покарання, а тому вважає за доцільне визначити ОСОБА_5 покарання у вигляді позбавлення волі.
Оскільки, на переконання суду, виправлення і перевиховання останньої без ізоляції від суспільства не є можливим, з урахуванням її особистості, способу життя, який остання вела до затримання, нехтування пануючими у суспільстві нормами поведінки, а також наслідків, до яких призвела протиправна поведінка останньої, які є тяжкими та невідворотними, тому суд вважає за неможливе застосувати до ОСОБА_5 звільнення від відбування покарання із іспитовим строком. Разом із тим, враховуючи, що ОСОБА_5 має ще двох малолітніх дітей, щодо яких не позбавлена батьківських прав, а також батьків похилого віку (батько є інвалідом ІІІ групи), а також ставлення ОСОБА_5 до скоєного, її щире каяття, суд вважає, що у даному випадку застосування максимального строку покарання, визначеного санкцією статті 166 КК України, буде надто суворим. У той же час, визначення покарання у межах санкції цієї статті, яке належить відбути реально, на переконання суду стане необхідним запобіжником вчиненню нових злочинів, сприятиме остаточному виправленню ОСОБА_5 , та відповідатиме законній меті покарання, визначеній у ч. 2 ст. 50 КК України.
Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні. Цивільний позов не заявлявся.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, застосований до обвинуваченої ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18.04.2022, слід залишити до набрання вироком законної сили.
До строку відбування покарання у вигляді позбавлення волі на підставі ч. 5 ст. 72 КК України слід зарахувати строк попереднього ув`язнення із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Оскільки вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21.07.2021 ОСОБА_5 засуджена за ч. 1 ст. 309 КК України до штрафу розміром 17 000,00 гривень, який на даний час не сплачено, тому цей вирок згідно з ч. 3 ст. 72 КК України слід виконувати самостійно.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 369, 373, 374, 376 КПК України, суд
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 166 Кримінального кодексу України, та призначити їй покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
Строк відбування покарання рахувати з 20 січня 2022 року.
До строку відбування покарання зарахувати строк попереднього ув`язнення з 20 січня 2022 року по 10 червня 2022 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Вирок Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 21 липня 2021 року, яким ОСОБА_5 засуджена за ч. 1 ст. 309 Кримінального кодексу України до штрафу розміром 17 000,00 гривень, виконувати самостійно.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, застосований до ОСОБА_5 ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18 квітня 2022 року, залишити до набрання вироком законної сили.

Речові докази: простирадло з візерунком, дитяча шапка, дитяча пляшка для годування, коробка дитячого харчування, передані на відповідальне зберігання до камери схову СВ відділу поліції № 1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області, повернути ОСОБА_5 за належністю.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженою, яка перебуває під вартою у той же строк з моменту вручення їй копії вироку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1