Справа № 743/1754/20 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/89/22
Категорія - ч.2 ст.125 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 червня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника потерпілого - адвоката - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Чернігові кримінальне провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 в інтересах потерпілого ОСОБА_8 на вирок Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 08 жовтня 2021 року відносно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ніжин Чернігівської області, громадянина України, працюючого ФОП, із середньою освітою, військовозобов`язаного, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ; фактично проживаючого: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 08 жовтня 2021 року ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною 2 статті 125 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 80 (восьмидесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 1360 (одна тисяча триста шістдесят) грн.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_8 2681 (дві тисячі шістсот вісімдесят одну) грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_8 5000 (п`ять тисяч) грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_8 5000 (п`ять тисяч) грн. в рахунок відшкодування витрат на правову допомогу.

Всього стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_8 12681 (одинадцять тисяч шістсот вісімдесят одну) грн.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_8 відмовлено.

Речові докази: флешкарту «EXCELERAM» 16 GB та оптичний носій DVD-R 16X4.7GB Data 120 min Video HP; оптичний носій DVD-R 16X4.7GB Data 120 min Video HP визначено залишити в матеріалах кримінального провадження; підвіску «MIGF» Cal.4mm дві металеві кульки з м`яких тканин гр. ОСОБА_8 - знищити.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_9 , 18.06.2020 року, близько 19 години, знаходячись біля будинку АДРЕСА_3 , на грунті неприязних відносин, які виникли під час конфлікту з ОСОБА_8 , діючи умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , використовуючи двоствольний пістолет «MIG F 1,5» калібру 4 мм Флобер виробництва України, здійснив два постріли у живіт ОСОБА_8 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді непроникаючих вогнепальних поранень передньої черевної стінки в ділянці лівого підребер`я по середньо-ключичній лінії та передньої черевної стінки, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Дії ОСОБА_9 , які виразилися в умисному заподіянні легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, підлягають кваліфікації як кримінальний проступок, передбачений ч. 2 ст.125 КК України.

Не погоджуючись з вироком суду, адвокат ОСОБА_7 в інтересах потерпілого ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просив змінити вирок Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 08 жовтня 2021 року та задовольнити цивільний позов у кримінальному провадженні в повному обсязі, стягнути понесені процесуальні витрати на правову допомогу в сумі 10 000 гривень.

В обґрунтування своєї позиції вказує, що потерпілим у кримінальному провадженні було заявлено відшкодування витрат на правову допомогу в сумі 10 000 гривень, яка була безпідставно зменшена. Посилається на ч.1 ст.124 КПК України, згідно якої у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати, до яких належать і витрати на правову допомогу (ч.1 ст.118 КПК). Вказує, що на підтвердження суми витрат на правову допомогу було надано всі необхідні документи, також перераховано дії, вчинені у зв`язку з наданням правової допомоги ОСОБА_8 . Зазначає, що всього витрачено понад 15 годин часу. Розмір гонорару не вважає завищеним. Вказує, що процесуальне законодавство не передбачає можливості суду на власний розсуд зменшувати розмір процесуальних витрат. Щодо розміру моральної шкоди вказує, що на його думку зменшення витрат на відшкодування моральної шкоди із заявлених 50 000 грн. до 5000 грн. є безпідставним та суперечить вимогам КПК. Зазначає, що внаслідок винних дій обвинуваченого було порушено нормальні життєві зв`язки потерпілого. Зазначає, що при визначенні розміру моральної шкоди, що підлягає стягненню на користь потерпілого, суд має керуватися засадами розумності, виваженості та справедливості, як того вимагає ст.41 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, враховувати глибину та ступінь моральних і фізичних страждань потерпілого, яких він зазнав внаслідок отриманої травми. Вважає, що стягнута в рахунок моральної шкоди сума 5000 грн. взагалі не відповідає глибині і ступеню моральних і фізичних страждань потерпілого. Зазначає, що ОСОБА_9 навіть не вибачився за вчинене та не відчув жодного співчуття до потерпілого, хоча на думку захисника, його дії були навмисними, спрямованими на завдання шкоди, оскільки пострілів було чотири, два з яких потрапили у потерпілого. У зв`язку з даними обставинами потерпілий зазнав фізичного болю, а також душевних страждань, переживання негативних емоцій, що призвели до порушення ритму життя позивача. Вважає, що обвинуваченим не доведено жодних підстав для зменшення моральної шкоди, що підлягає відшкодуванню, а судом належним чином не обґрунтовано підстави істотного зменшення розміру моральної шкоди.

Заслухавши доповідача, представника потерпілого - адвоката ОСОБА_7 , який просив задовольнити апеляційну скаргу, думку прокурора, який просив задовольнити цивільний позов та процесуальні витрати на правову допомогу в повному обсязі, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

В ході судового засідання у суді першої інстанції ОСОБА_9 вину в інкримінованому йому кримінальному проступку визнав частково, однак вона повністю підтверджується дослідженими під час судового розгляду доказами.

Таким чином, висновок суду про доведеність вини ОСОБА_9 у вчиненні зазначеного у вироку діяння за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджується сукупністю зібраних і досліджених у судовому засіданні доказів, яким судом першої інстанції надана оцінка у сукупності з іншими доказами і на підставі яких прийнято законне та обґрунтоване рішення суду.

Дії ОСОБА_9 судом вірно кваліфіковані за ч.2 ст.125 КК України, як дії, що виразилися в умисному заподіянні легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Обставини вчинення кримінального правопорушення та кваліфікація дій обвинуваченого не оспорюються, тому в цій частині вирок суду не переглядається.

При призначенні виду та міри покарання суд першої інстанції, у відповідності з вимогами ст. ст. 65, 66, 67 КК України, виходячи із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, особу винуватого та відсутність обставини, що пом`якшують чи обтяжують покарання, також врахував, що на обліку у наркологічному кабінеті, лікаря-психіатра та військовому обліку ІНФОРМАЦІЯ_2 обвинувачений не перебуває, раніше не судимий, працює, зареєстрований ФОП і призначив покарання у виді штрафу в розмірі, визначеному в межах санкції ч.2 ст.125 КК України.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дотримався загальних засад призначення покарання та цілком обґрунтовано призначив покарання в межах санкції інкримінованої частини статті у виді штрафу, яке стане необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Разом з тим, в апеляційній скарзі представником потерпілого - адвокатом ОСОБА_7 ставиться питання про збільшення витрат на правову допомогу, а також про розмір моральної шкоди, яке заслуговує на увагу з огляду на таке.

Питання процесуальних витрат у кримінальному провадженні врегульовано Главою 8 КПК України. Перелік видів таких витрат міститься у ст. 118 цього Кодексу, а їх розподіл регламентовано ст. 124 КПК України.

За правилами ч. 2 ст. 120 КПК України витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, який надає правову допомогу за договором, несе потерпілий, а згідно ч. 1 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Так, згідно ч.ч.1, 2 ст.127 КПК України підозрюваний, обвинувачений, а також за його згодою будь-яка інша фізична чи юридична особа має право на будь-якій стадії кримінального провадження відшкодувати шкоду, завдану потерпілому, територіальній громаді, державі внаслідок кримінального правопорушення.

Шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно- небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Так, відповідно до ч.1 ст.129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд, залежно від доведеності підстав і розміру позову, задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Положеннями ч.1 ст. 91 КПК України передбачено, що у кримінальному провадженні підлягає доказуванню, зокрема, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Згідно з вимогами ст.1167 ЦК України моральна шкода, заподіяна фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її заподіяла, при наявності вини вказаної особи.

Відповідно до ч.2 ст. 23 ЦК України моральна шкода, окрім іншого, може полягати у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я, в душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Сталою судовою практикою визначено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Представником цивільного позивача потерпілого ОСОБА_8 ставиться питання про стягнення з обвинуваченого моральної шкоди у сумі 50000 грн..

Задовольняючи цивільний позов потерпілого, суд першої інстанції стягнув з обвинуваченого ОСОБА_9 на користь потерпілого ОСОБА_8 5 000 грн. моральної шкоди, заподіяної злочином, та 5 000 грн. витрат на правову допомогу.

Рішення місцевого суду про часткове стягнення з обвинуваченого ОСОБА_9 на користь потерпілого ОСОБА_8 моральної шкоди та часткове стягнення витрат на правову допомогу в достатній мірі не обґрунтовано та не вмотивовано.

Дійсно, частково поза увагою суду залишились доводи потерпілого про його втрати немайнового характеру внаслідок моральних та фізичних страждань.

Грошовий еквівалент моральної шкоди в сумі 5000 грн. теж дещо занижений, з таким розміром стягнутої моральної шкоди суд апеляційної інстанції погодитися не може, а тому, за умов виваженості, розумності та справедливості, глибини завданих страждань, підлягає збільшенню, про що просить апелянт.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України і роз`яснень, наданих в п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, вимушені зміни у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

З огляду на викладене, не можна погодитись з висновком суду першої інстанції щодо стягнення з обвинуваченого моральної шкоди в розмірі 5 000 грн., оскільки суд не в повній мірі врахував глибину душевних страждань потерпілого з приводу незапланованого вимушеного лікування внаслідок отримання тілесних ушкоджень, винуватцем яких є обвинувачений, погіршення стану здоров`я потерпілого та часу на відновлення стану, що існував до вказаних подій, ведення свого господарства.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що висновки суду щодо суми відшкодування моральної шкоди не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, а тому в частині вирішення цивільного позову вирок підлягає скасуванню зі збільшенням розміру моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню обвинуваченим ОСОБА_9 на користь потерпілого ОСОБА_8 .

Тому, враховуючи викладене, оскільки потерпілому ОСОБА_8 заподіяно моральну шкоду, пов`язану з нанесенням йому тяжкої моральної травми і постійних моральних страждань, та враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, майновий стан обвинуваченого, колегія суддів вважає за необхідне скасувати вирок суду в частині вирішення цивільного позову потерпілого, збільшивши розмір моральної шкоди та визнати необхідним та достатнім гривневий еквівалент грошового відшкодування моральної шкоди потерпілому в сумі 50 000 грн..

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Судом при розгляді справи встановлено наявність безпосереднього причинного зв`язку між неправомірними діями обвинуваченого та заподіяною потерпілому моральною шкодою.

Апеляційний суд враховує стан здоров`я потерпілого, його вік, спричинення моральних та фізичних страждань заподіяних незаконними діями обвинуваченого, які спричинили негативні зміни у його житті, негативні хвилювання та спогади, насторогу, тривогу, емоційні та тілесні реакції при згадуванні, важкість виконання повсякденних обов`язків вдома, фіксованість уваги на проблемі одужання та реабілітації, переживання фізичних незручностей, знижений та нестійкий настрій, емоційну напругу, нервозність, а також те, що дії обвинуваченого були абсолютно несправедливими.

Що стосується доводів апелянта про неправомірне зменшення судом витрат на правову допомогу, то вони є слушними з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів провадження, надання адвокатом ОСОБА_7 потерпілому-цивільному позивачу ОСОБА_8 адвокатських послуг у даному кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_9 за ч. 2 ст.125 КК України підтверджується договором про надання правової допомоги з адвокатом ОСОБА_7 , актом виконаних робіт за договором, ордером про надання правничої допомоги, квитанцією до прибуткового касового ордеру.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК України вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, розмір процесуальних витрат, належить до обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

У пунктах 47, 48 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», які знайшли своє відображення у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23.01.2019 у справі № 569/10915/17, судам роз`яснено, що при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом.

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Апеляційний суд визнає розмір суми, яка підлягає стягненню з обвинуваченого на користь потерпілого на відшкодування витрат на правову допомогу в 10000 грн. повністю обґрунтованою і посилається при цьому на практику Верховного суду, зокрема на постанову КГС ВС від 25 травня 2021 р. (справа № 910/7586/19) п. 3.42-3.50 та п. 1.40 Додаткової постанови КГС ВС від 19.07.2021 р. (справа № 910/16803/19) в поєднанні з приписами 627 ЦК України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 118 КПК України процесуальні витрати складаються із витрат на правову допомогу.

Згідно зі статтею 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що по справі було проведено декілька судових засідань, в які прибував адвокат ОСОБА_7 , він сумлінно виконував свої обов`язки адвоката, які включали, окрім іншого, підготовку до справи, витрачений час на дорогу до судового засідання та у зворотньому напрямку, його очікування та безпосередню участь в судовому засіданні. Усе це є складовими правничої допомоги, витрати на яку підлягають компенсації. А втручання суду в договірні відносини між адвокатом та його клієнтом можливе лише за умов обґрунтованості і належності доказів на підтвердження невідповідності судових витрат. В інших випадках таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в ст. 627 ЦК України.

Отже, враховуючи викладене, апеляційний суд констатує фактичну присутність представника потерпілого у судових засіданнях, керуючись принципами справедливості та верховенства права, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат, розумності їхнього розміру, виходячи з обставин кримінального провадження, вважає, що вимоги щодо стягнення з обвинуваченого на користь потерпілого витрат на правову допомогу підлягають задоволенню у сумі 10000 грн..

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах потерпілого ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 08 жовтня 2021 року відносно ОСОБА_9 змінити в частині цивільного позову.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_8 50000 (п`ятдесят тисяч) гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_8 10000 (десять тисяч) гривень в рахунок відшкодування витрат на правову допомогу.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4