Справа № 182/612/22
Провадження № 1-кп/0182/748/2022
У Х В А Л А
Іменем України

19.04.2022 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі

судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

з участю

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції, кримінальне провадження № 0000031 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області знаходиться кримінальне провадження № 0000031 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , та мотивував його тим, що ризики, які були враховані при обранні запобіжного заходу не минули, а збільшились. Також тяжкість покарання може спонукати ОСОБА_4 переховуватись від суду. А вік та стан здоров`я не перешкоджають триманню під вартою останнього.

Обвинувачений ОСОБА_4 заперечував проти продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вважав клопотання прокурора не мотивоване.

Захисник підтримав думку підзахисного та заявив клопотання про зміну запобіжного заходу на домашній арешт.

Вислухавши думку учасників процесу, суд приходить до наступного.

У відповідності до вимог п.3 ч.2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину;

ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, за який передбачене покарання на строк до п`яти років позбавленням волі.

Крім того, ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні ще кількох кримінальних правопорушень, і на теперішній час в провадженні суду пребувають обвинувальні акти за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчинення злочинів, передбачених ч.2 та ч.3 ст. 185 КК України.

Невідворотність покарання за злочини вже саме по собі є підставою та мотивом для обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Практикою Європейського суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ) у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.01.2001 зазначено, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування», а тому ймовірна тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_4 у разі визнання останнього винуватим у кримінальних правопорушеннях, є суттєвим елементом, який підтверджує існування ризику переховування останнього від суду. Ця обставина, у свою чергу, може зашкодити вирішенню завдань кримінального судочинства.

Продовження застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в повній мірі відповідатиме меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, у тому числі зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та узгоджується з вимогами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і практикою ЄСПЛ, зокрема, правовими позиціями, викладеними в рішеннях ЄСПЛ у справах «Лєтельє проти Франції», «Лабіта проти Італії».

Крім того, враховуючи кількість кримінальних проваджень, які перебувають в провадженні суду, є обґрунтований ризик того, що у разі зміни запобіжного заходу ОСОБА_4 продовжить вчиняти аналогічні злочини.

Запобігти зазначеним ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, за думкою суду, неможливо.

Таким чином, суд вважає клопотання прокурора мотивованим і таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 314-316 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити. Продовжити дію щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, рахуючи з 19.04.2022 року до 17.06.2022 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена на протязі 5 днів з дня її проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: ОСОБА_1