Справа №760/5020/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2022 року слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві в залі суду клопотання адвоката ОСОБА_3 , поданого в інтересах володільця майна ОСОБА_4 на постанову прокурора про накладення арешту у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0003413 від 02.12.2021 року,-

ВСТАНОВИВ:

адвокат ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із вказаним клопотанням, у якому просить скасувати в частині накладення арешту на автомобіль марки «TOYOTA CAMRY», державний номерний знак НОМЕР_1 , VIN номер: НОМЕР_2 , накладений постановою керівника Солом`янської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 14.03.2022 року.

На обґрунтування клопотання заявник зазначав, що СВ Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0003413 від 02.12.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України.

14.03.2022 у рамках даного кримінального провадження постановою керівника Солом`янської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 накладено арешт, в тому числі, і на автомобіль марки «TOYOTA CAMRY», державний номерний знак НОМЕР_1 , VIN номер: НОМЕР_2 .

Вказаний автомобіль залишено на зберігання на території спеціального майданчика для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів що за адресою: м. Київ, вул. Г. Хоткевича, 20/Б.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 автомобіль марки «TOYOTA CAMRY», державний номерний знак НОМЕР_1 , VIN номер: НОМЕР_2 , належить ОСОБА_4 .

Вважає, що арешт накладено не обґрунтовано, без повідомлення власника майна, а тому підлягає скасуванню.

Адвокат ОСОБА_3 та володілець майна ОСОБА_4 клопотання підтримали з наведених у ньому підстав, просили задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні не заперечила щодо скасування арешту автомобіля, просила повернути його власнику, так як всі слідчі дії на даний час проведенні.

Заслухавши думку адвоката, власника майна, а також думку прокурора, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що СВ Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0003413 від 02.12.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України.

14.03.2022 у рамках даного кримінального провадження постановою керівника Солом`янської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 накладено арешт, в тому числі, і на автомобіль марки «TOYOTA CAMRY», державний номерний знак НОМЕР_1 , VIN номер: НОМЕР_2 .

Вказаний автомобіль залишено на зберігання на території спеціального майданчика для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів що за адресою: м. Київ, вул. Г. Хоткевича, 20/Б.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 автомобіль марки «TOYOTA CAMRY», державний номерний знак НОМЕР_1 , VIN номер: НОМЕР_2 , належить ОСОБА_4 .

Відповідно до постанови про накладення арешту на майно слідує, що підставою для цього слугувала необхідність збереження речового доказу з метою повного, всебічного та неупередженого проведення слідчий (розшукових) дій, що в свою чергу може позбавити можливості встановлення істини у кримінальному провадженні, в тому числі проведення експертиз.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У відповідності до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як передбачено ч.1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.

Згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно ст. 2 КПК України, завданням кримінального провадження визначено захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження (ч. 1 ст. 7 КПК України).

Заходи забезпечення у вигляді арешту майна мають бути пропорційними щодо мети їх застосування, повинен бути встановлений справедливий баланс між завданнями кримінального провадження та вимогою захисту основних прав особи.

В силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі АГОСІ проти Об`єднаного Королівства). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

У справі Раймондо проти Італії (Raimondo v. Italy, рішення 24.01.1994), заявник скаржився на контроль за використанням власності в зв`язку з провадженням кримінального розслідування, не знайшовши у цьому випадку порушення ст.1 протоколу № 1, Суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань (п.35).

Так, стороною обвинувачення слідчому судді не надано даних, що скасування арешту з вказаного транспортного засобу може негативно вплинути на хід досудового розслідування.

Враховуючи викладене, наслідки арешту майна для володільця майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя вважає доведеним заявником, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба, що відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України є підставою для скасування арешту з автомобіля марки «TOYOTA CAMRY», державний номерний знак НОМЕР_1 , VIN номер: НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_4 та його повернення.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст. ст. 170, 171,174, 309 КПК України, ст. 321 ЦК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити частково.
Скасувати постанову керівника Солом`янської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 від 14.03.2022 року в частині накладення арешту на автомобіль марки «TOYOTA CAMRY», державний номерний знак НОМЕР_1 , VIN номер: НОМЕР_2 .
Зобов`язати слідчогогрупи слідчих або прокурора, які здійснюють досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеного до ЄРДР №0003413 від 02.12.2021 року повернути ОСОБА_4 , вилучений під час проведення слідчих дій автомобіль марки «TOYOTA CAMRY», державний номерний знак НОМЕР_1 , VIN номер: НОМЕР_2 .
В іншій частині скарги відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1