печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2022 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_2, при секретарі ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання представника власника майна ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000889 від 19.09.2016 року, накладеного ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 01.09.2022 року, справа №463/6216/22,-

В С Т А Н О В И В :

До провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_2 надійшло клопотання представника власника майна ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000889 від 19.09.2016 року, накладеного ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 01.09.2022 року, справа №463/6216/22.

Просить скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 01.09.2022 року, справа №463/6216/22, на транспортний засіб LAND ROVER RANGE ROVER SPORT, 2015 р.в., VIN НОМЕР_1 , дозволивши власнику - ОСОБА_1 володіти, користуватись та розпоряджатись вказаним майном.

В обґрунтування поданого клопотання зазначено, що арешт було накладено безпідставно, необґрунтовано, також посилається на те, що при накладенні арешту не було враховано відсутність правової підстави для арешту майна, а відтак наявні підстави якими законодавець зумовлює скасування накладеного арешту.

Представник власника майна - адвокат ОСОБА_4 подала заяву про розгляд справи у її відсутність, клопотання підтримала та просила задовольнити в повному обсязі.

Прокурор у судове засідання не з?явився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.

За таких обставин, слідчий суддя розглянув клопотання у відсутність учасників судового розгляду на підставі ст. 26 КПК України.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступних висновків.

Слідчим суддею встановлено, що Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000889 від 19.09.2016 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 367, ч. 3 ст. 365-2, ч. 1 ст. 358, ч. 2 ст. 205-1 КК України.

Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 01.09.2022 року, справа №463/6216/22, клопотання прокурора другого відділу організації процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 про накладення арешту на майно та передачу його в управління у кримінальному провадженні №0000889 від 19.09.2016 року задоволено частково та накладено арешт на майно, в тому числі на транспортний засіб LAND ROVER RANGE ROVER SPORT, 2015 р.в., VIN НОМЕР_1 .

Вказаний арешт накладено слідчим суддею з метою забезпечення збереження речових доказів, оскільки при накладенні арешту встановлено, що майно, на яке просив накласти арешт прокурор, відповідає критеріям, визначеним ст. 98, п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України.

При цьому, суд бере до уваги, що оскільки органом досудового розслідування кримінального провадження визначено Головне слідче управління Державного бюро розслідувань, що зареєстровано за адресою: вул. Панаса Мирного, 28, м. Київ, та знаходиться в Печерському районі міста Києва, тобто підпадає під територіальну юрисдикцію Печерського районного суду міста Києва.

Також, із долученої до матеріалів справи ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 31.08.2022 року, справа №757/28978/22-к, про скасування арешту майна вбачається що відповідно до постанови Заступника керівника ГСУ ДБР ОСОБА_6 про доручення проведення досудового розслідування слідчій групі 10.06.2022 року розслідування кримінального провадження №0000889 від 19.09.2016 року доручено слідчим ГСУ Державного бюро розслідувань (вул. Панаса Мирного, 28, м. Київ, поштова адреса: вул. С. Петлюри, 15, м. Київ), а отже суд не бере до уваги те, що досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні долучено здійснювати слідчим ГСУ ДБР, які відповідно до наказів Директора ДБР дислокуються на час воєнного часу за місцем знаходження ТУ ДБР, розташованого у м. Львові.

Відповідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Відповідно до ч. 2 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17 липня 1997 року ,кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним ( рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» (ВП),заява №31107/96,п.58, ЕСНR 1999-ІІ.) Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції»,від 22 вересня 1994 року, Series A №296-А,п.42,та «Кушоглу проти Болгарії», заява №48191/99.пп.49-62,від 10.05.2007). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статі 1 Першого Протоколу. Необхідного балансу не вдається досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»,пп.69 та 73, Series A №52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21.02.1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», п.50, Series A №98).

Між тим, при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти відповідно до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

У відповідності до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Посилання сторони обвинувачення на визнання речовим доказом не мотивовано. Так, не зазначено, з яких мотивів прокурор виходив при вирішення питання про визнання майна речовими доказами, яким критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України вони відповідають, зокрема: чи вони були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, чи зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Разом з тим, суд бере до уваги, що відповідно до долученої до матеріалів сприви копії свідоцтва про право власності транспортний засіб LAND ROVER RANGE ROVER SPORT, 2015 р.в., VIN НОМЕР_1 , належить ОСОБА_1 , якій не пред`являлась підозра та відсутні відомості, що досудове розслідування здійснюється відносно даної особи.

Право власності на вказаний траспортний засіб ОСОБА_1 набула 09.08.2022 року на законний піставах, що підтверджується матеріалами справи, в тому числі договором купівлі-продажу №8048/2022/3322406 від 09.08.2022 року, при укладенні якого проводилась перевірка правовстановлюючих документів транспортного засобу LAND ROVER RANGE ROVER SPORT, 2015 р.в., VIN НОМЕР_1 , а отже вона є добросовісним набувачем.

Так, дослідивши матеріали клопотання, враховуючи позицію представника власника майна, суд прийшов до висновку, що версія органу досудового розслідування, що майно, на яке накладено арешт, відповідає ознакам визначеним ст. 98 КПК України, тобто відповідає критеріям речових доказів у кримінальному провадженні №0000889 від 19.09.2016 року, належним чином не досліджена та не підтверджена допустимими в розумінні ст. 86 КПК України доказами, а спростована наданими доказами в обґрунтування скасування арешту майна, а протилежне стороною обвинувачення не доведено.

Таким чином, враховуючи зазначене, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність в кримінальному провадженні даних, які б виправдовували подальше втручання держави у право на мирне володіння заявника належним йому майном, оскільки ОСОБА_1 є добросовісним набувачем, яка не має відношення до вчиненого кримінального правопорушення, у зв`язку з чим вважає за доцільне клопотання задовольнити та скасувати арешт майна в частині накладення арешту на транспортний засіб LAND ROVER RANGE ROVER SPORT, 2015 р.в., VIN НОМЕР_1 , не вбачаючи підстав для подальшого застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-174, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

Клопотання - задовольнити.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 01.09.2022 року, справа №463/6216/22, на транспортний засіб LAND ROVER RANGE ROVER SPORT, 2015 р.в., VIN НОМЕР_1 , дозволивши власнику - ОСОБА_1 володіти, користуватись та розпоряджатись вказаним майном.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_2