Номер провадження 11-кп/816/1168/22 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Розбещення неповнолітніх
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2022 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у режимі відеоконференції у залі суду в м. Суми кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 08 серпня 2022 року, якою обвинуваченому ОСОБА_7 було продовжено раніше обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави, -

ВСТАНОВИЛА:

У провадженні Ковпаківського районного суду м. Суми перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України.

В рамках даного кримінального провадження, прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 діб з визначенням розміру застави, яке обґрунтовано тим, що строк дії попередньої ухвали закінчується 26 серпня 2022 року, а підстав для зміни запобіжного заходу не вбачається, оскільки ризики, які судом існували під час обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшилися та залишились актуальними і на даний час.

Обвинувачений ОСОБА_7 звернувся до суду з клопотанням про зміну йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 08 серпня 2022 року у задоволенні клопотання обвинуваченого було відмовлено, а клопотання прокурора задоволено.

Продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 строк тримання під вартою до шестидесяти днів, тобто, до 24 години 00 хвилин 06 жовтня 2022 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 та ст. 182 КПК України визначено розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом у сумі вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 208000 грн.

Не погодившись з таким судовим рішенням, обвинувачений ОСОБА_7 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій висловлює незгоду з тим, що без його участі йому продовжують строк дії запобіжного заходу, посилаючись на висновки, які не відповідають дійсності, просить, за його участі, переглянути застосований відносно нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та змінити його на більш м`який, враховуючи нові факти і обставини, які з`явились на даний час.

Заслухавши доповідь головуючого судді щодо змісту оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги, думку обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора, який вважав оскаржувану ухвалу суду законною та обґрунтованою, просив залишити її без зміни, а апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали даного провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На думку колегії суддів, судом першої інстанції при вирішенні питання продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вищезазначених вимог закону дотримано не в повному обсязі.

Так, положеннями ст. 333 КПК України передбачено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються під час судового провадження згідно з положеннями розділу ІІ цього Кодексу з урахуванням особливостей, встановлених цим розділом.

Крім того, ст.331 КПК України встановлено, що вирішення судом питання щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Вказані норми Закону є відсилочними, та, у свою чергу, кореспондуються зі ст.ст.193, 199 КПК України, які регламентують порядок розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу та порядок продовження строку тримання під вартою.

Так, відповідно до ч. 4 ст.199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Згідно зі ст. 193 КПК України, розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.

Слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених ст.177 КПК України, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Таким чином, із системного аналізу вищенаведених норм кримінального процесуального закону вбачається обов`язковість участі обвинуваченого під час продовження йому судом строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 вказує на незаконність прийнятого судом рішення, з посиланням на те, що розгляд клопотання прокурора щодо продовження йому строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відбувалося за його відсутності.

З метою перевірки обґрунтованості зазначених доводів, апеляційним судом з Ковпаківського районного суду м. Суми було витребувало диск по справі №592/17427/19 провадження №1-кп/592/164/22, з записом судового засідання від 08 серпня 2022 року, в якому було постановлено оскаржене обвинуваченим ОСОБА_7 судове рішення.

Під час дослідження вказаного диску, в порядку підготовки провадження до апеляційного перегляду, колегією суддів було встановлено, що дійсно, у вказаному судовому засіданні обвинувачений участі не приймав, головуючий повідомив, що у даній справі було призначено відеоконференцію з ДУ «Сумський слідчий ізолятор» за участю обвинуваченого ОСОБА_7 та про відсутність відеоконференцзв`язку з вказаною установою, і, з врахуванням позиції прокурора, який вважав за можливе здійснити розгляд поданого ним клопотання без участі останнього, а також думки захисника ОСОБА_8 , який при вирішенні вказаного питання покладався на розсуд суду, прийняв рішення про розгляд питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за відсутності обвинуваченого.

Проте, за відсутності виняткових обставин для розгляду клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без участі ОСОБА_7 , при тому, що строк його тримання під вартою закінчувався 26 серпня 2022 року, суд мав відкласти розгляд даного питання на іншу дату, з метою дотримання права обвинуваченого на доступ до правосуддя, однак цього не зробив, тобто, не вжив всіх можливих заходів для забезпечення його обов`язкової участі в судовому засіданні під час розгляду даного клопотання, чим допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили постановити законне та обґрунтоване судове рішення, що є підставою, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 412 КПК України, для його скасування, у зв`язку з чим, в цій частині, апеляційна скарга обвинуваченого підлягає до задоволення.

Після скасування ухвали суду першої інстанції, за результатом розгляду клопотання прокурора, колегія суддів постановляє нову ухвалу.

При цьому, вирішуючи питання доцільності продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів вважає, що ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які існували на час обрання останньому вказаного запобіжного заходу, на які вказує прокурор у клопотанні, не зменшились та існують, з врахуванням конкретних обставин.

Так, ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, існує у зв`язку з тим, що ОСОБА_7 вже перебував у розшуку в даному кримінальному провадженні, через його неодноразовими неявками до суду, неможливістю виконання примусового приводу в судове засідання за відсутність його за місцем мешкання.

Крім того, з врахуванням тих обставин, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, і у разі визнання винуватості, йому загрожує суворе покарання у виді позбавлення волі, з метою уникнення відповідальності за скоєне кримінальне правопорушення, останній може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Існування ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме незаконно впливати на малолітню потерпілу ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , підтверджується попередньою поведінкою обвинуваченого, який писав листи та виставляв записки на вікнах власного будинку в напрямку вікон потерпілої з метою сексуального характеру, а також неприязними відносинами зі свідками, на що вказує висновок психіатричної експертизи, а також з урахуванням того, що потерпіла є малолітньою особою, а батьки не завжди перебувають поруч.

Ризик того, що обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується, існує у зв`язку з тим, що ОСОБА_7 ніде не працює, джерела доходів не має, а також з врахуванням фактичних обставини злочину, у вчиненні якого він на даний час обвинувачується.

Таким чином, встановивши обставини на підтвердження ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які не зменшились та існують, колегія суддів дійшла висновку, що доводами клопотання прокурор доведено доцільність продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки запобігти зазначеним ризикам шляхом застосування до останнього більш м`яких запобіжних заходів, неможливо і саме такий запобіжний захід забезпечить його належну процесуальну поведінку.

При цьому, колегія суддів враховує і те, що Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Таким чином, з врахуванням практики ЄСПЛ, а також тих обставин, що злочин, передбачений ч. 2 ст. 156 КК України розбещення малолітньої, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 , становить небезпеку для суспільства, колегія суддів вважає, що в даному конкретному випадку суспільний інтерес має більшу вагу над повагою до свободи особи, а тому, і з цих підстав, продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою останньому є виправданим.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне, відповідно до вимог ч. 3 ст. 183, п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, визначити обвинуваченому ОСОБА_7 заставу у сумі вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 208 000 грн., що буде достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, передбачених п.п. 1,2,3 ч. 5 ст. 194 КПК України.

З врахуванням вищезазначеного, клопотання прокурора підлягає до задоволення, а апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 в частині зміни йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 405,412, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 08 серпня 2022 року задовольнити частково.

Ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 08 серпня 2022 року, якою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 було продовжено раніше обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави, скасувати у зв`язку з істотним порушенням кримінального процесуального закону.

Постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання прокурора Окружної прокуратури м. Суми ОСОБА_6 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 .

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 строк тримання під вартою до шестидесяти днів, тобто, до 24 години 00 хвилин 06 жовтня 2022 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 та ст. 182 КПК України визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом у сумі вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 208 000 грн.

Ухвала набирає законної сили негайно та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4