Єдиний унікальний номер справи 185/2340/22
Провадження № 1-кп/185/366/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2022 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судових засідань ОСОБА_2

розглянувши у період воєнного стану у підготовчому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000002 від 18 січня 2022 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,уродженця м. Павлограда Дніпропетровської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Павлограда Дніпропетровської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_5
захисників адвоката ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

Прокурор заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , кожному окремо, строк якого спливає 15 липня 2022 року, а ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не перестали існувати.

Обвинувачений ОСОБА_8 не заперечував проти продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_4 заперечував проти продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_6 не заперечував проти продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_7 заперечував проти продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив змінити на цілодобовий домашній арешт.

З`ясувавши думку сторін кримінального провадження із зазначеного питання, кожного окремо, проаналізувавши та співставляючи зазначені питання між собою та у сукупності з позицією сторін кримінального провадження, змістом обвинувального акту, а також вимогами КК та КПК України, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Строк тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 закінчиться до наступного судового засідання, однак завершити кримінальне провадження неможливо, у зв`язку із чим є необхідність відкладення розгляду справи з незалежних від суду причин.

Статтею 176 КПК України передбачений перелік запобіжних заходів, одним з яких є й такий запобіжний захід, як тримання під вартою.

Згідно зі ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, в тому числі: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Окрім того, статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про запобіжний захід, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, необхідно враховувати, в тому числі, й вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання раніше застосованих запобіжних заходів та інше.

На виконання вказаних вимог Закону судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 раніше судимий, відповідно до ст. 12 КК України обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, покарання за вчинення якого, у разі доведеності вини, передбачає до десяти років позбавення волі, не працює, під тяжкістю встановленого покарання він може переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, що виправдовує подальше тримання обвинуваченого під вартою та можливість продовження вищевказаного запобіжного заходу, тому ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не перестали існувати і мають місце при продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_4 раніше не судимий, відповідно до ст. 12 КК України обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, покарання за вчинення якого, у разі доведеності вини, передбачає до десяти років позбавення волі, не працює, під тяжкістю встановленого покарання він може переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, що виправдовує подальше тримання обвинуваченого під вартою та можливість продовження вищевказаного запобіжного заходу, тому ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не перестали існувати і мають місце при продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи обсяг пред`явленого ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , кожному окремо, обвинувачення, є достатні підстави вважати, що, враховуючи ймовірну тяжкість покарання, яке загрожує останнім, у разі визнання останніх винуватими у кримінальних правопорушеннях, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , перебуваючи під загрозою застосування тяжкого покарання, можуть переховуватися від суду, тобто наявний ризик, передбачений п. 1) ч. 1 ст. 177 КПК України, а відповідно до рішення Європейського суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ) у справі «Ілійков проти Болгарії» «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування». Ця обставина, у свою чергу, може зашкодити вирішенню завдань кримінального судочинства.

На думку суду, оскільки в цей час продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, продовження обвинуваченим строку тримання під вартою в повній мірі відповідатиме меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу.

Таким чином, продовження існування зазначених вище обставин у їх сукупності, виправдовують подальше перебування обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 під вартою, що відповідає, і є співрозмірним тяжкості і характеру діяння, яке інкримінується останнім, та більш м`які запобіжні заходи, не забезпечать їх належної процесуальної поведінки, а тому продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою є найбільш прийнятним за наявних умов.

Згідно з ч. 4 ст. 183 КПК України розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченими обов`язків, передбачених КПК України, не визначається, оскільки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , кожний окремо, обвинувачуються у вчиненні злочину, який пов`язаний з застосуванням насильства.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 182, 183, 331, 372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим обвинуваченому ОСОБА_3 та ОСОБА_4 задовольнити.

Продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до 11 вересня 2022 року.

Продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до 11 вересня 2022 року.

Копію ухвали вручити обвинуваченим, прокурору, направити начальнику Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№4).

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1