Справа №592/2976/22 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/996/22 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА
Іменем України

06 червня 2022 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Суми кримінальне провадження № 592/2976/22 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 23.05.2022, якою відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_9 ,

обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

захисника адвоката ОСОБА_12 ,

установила:

В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_13 просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу відносно обвинувачених ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , оскільки ухвала суду постановлена незаконним складом суду, в підготовчому засіданні ним було заявлене клопотання про розгляд провадження колегіально у складі трьох суддів, після чого суд вийшов до нарадчої кімнати, де одночасно постановив ухвали про обрання запобіжного заходу і про здійснення розгляду кримінального провадження колегіально. Зазначає також, що клопотання про обрання запобіжного заходу у строки, передбачені ст. 184 КПК обвинуваченим вручено не було, ризики, на які посилається прокурор як підставу для застосування найсуворішого запобіжного заходу не підтверджуються жодним доказом, сама лише тяжкість покарання не може бути єдиною підставою вважати, що обвинувачені можуть переховуватися від суду, враховуючи, що вони тривалий час перебувають під вартою. Недоведеними вважає і ризики впливу на свідків, потерпілих, а також вчинення іншого кримінального правопорушення. За умови доведення існування цих ризиків, запобігти їм можливо шляхом застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

До Ковпаківського районного суду м. Суми надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК. В підготовчому судовому засіданні прокурором було подано клопотання про обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , яке обгрунтовано тим, що вони обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, існують ризики того, що вони можуть переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, які на даний час не зменшилися, а більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти зазначеним ризикам, тому прокурор просив застосувати відносно них запобіжний захід у виді тримання під вартою без внесення застави.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 23.05.2022 відносно ОСОБА_10 і ОСОБА_11 (кожному окремо) застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою до 23.06.2022 включно. Своє рішення суд умотивував тим, що розгляд матеріалів провадження відносно обвинувачених не розпочався, дослідженню підлягають усі докази, ОСОБА_11 та ОСОБА_10 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину, існують ризики того, що вони можуть переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків, вчинити інше правопорушення, а інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти вказаним ризикам.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого рішення суду, доводи обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та їх захисника ОСОБА_12 , які підтримали апеляційну скаргу, просили скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора, доводи прокурора ОСОБА_9 про залишення рішення суду без змін, а апеляційної скарги без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

В провадженні Ковпаківського районного суду м. Суми перебуває обвинувальний акт відносно ОСОБА_10 та ОСОБА_11 за ч. 4 ст. 187 КК.

23.05.2022 в підготовчому судовому засіданні на підставі ч. 2 ст. 31 КПК судом першої інстанції було задоволене клопотання захисника ОСОБА_12 про розгляд кримінального провадження колегіально судом у складі трьох суддів, а також, крім цього, в порядку ч. 3 ст. 315 КПК розглянуте та задоволене клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , про що були постановлені відповідні ухвали.

Однак, на переконання колегії суддів, рішення суду про обрання відносно ОСОБА_11 і ОСОБА_10 запобіжного заходу у виді тримання під вартою постановлене в порушення вимог КПК.

Зокрема, відповідно ст. 2 КПК, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Законність судового рішення повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями кримінального процесуального кодексу України. Законним є рішення, ухвалене перш за все компетентним судом (ст. 370 КПК).

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошено право кожного на розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, визначеним законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення, а критерії визначення складу суду, повноважного на розгляд кримінального провадження, встановлені ст. 31 КПК.

Кримінальне провадження в суді першої інстанції щодо злочинів, за вчинення яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк більше десяти років, здійснюється колегіально судом у складі трьох суддів лише за клопотанням обвинуваченого (ч. 2 ст. 31 КПК). А главою 27 КПК регламентовано порядок підготовчого провадження в суді першої інстанції.

Відповідно ст. 315 КПК, при вирішення питань, пов`язаних з підготовкою до судового розгляду, суд першої інстанції, якщо не будуть встановлені підстави для прийняття рішень, передбачених п. 1-4 ч. 3 ст. 314 цього Кодексу, проводить підготовку до судового розгляду. З метою підготовки до судового розгляду суд здійснює відповідні процесуальні дії, у тому числі й з`ясовує питання про склад осіб, які братимуть участь у судовому розгляді, розглядає відповідні клопотання учасників судового провадження, за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого, як і роз`яснює під час підготовчого судового засідання обвинуваченому у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк більше десяти років, право заявити клопотання про розгляд кримінального провадження стосовно нього колегіально судом у складі трьох суддів.

Тобто, за умови надходження в підготовчому судовому засіданні клопотання обвинуваченого щодо складу суду на підставі ч. 2 ст. 31 КПК до вирішення питання, пов`язаного з обранням, заміною чи скасуванням заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжного заходу, обраного щодо обвинуваченого свідчить про неможливість його розгляду відповідно ч. 3 ст. 315 КПК суддею одноособово.

Зважаючи на це, судом першої інстанції ухвалене судове рішення в порушення вимог КПК, а вказані порушення вимог кримінального процесуального закону є істотними, оскільки завадили суду ухвалити законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення щодо застосування запобіжного заходу.

Підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК), а істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення (ч. 1 ст. 412 КПК). Судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо судове рішення ухвалено незаконним складом суду (п. 2 ч. 2 ст. 412 КПК).

Таким чином, оскаржене судове рішення не можна вважати законним і обґрунтованим, тому ухвала підлягає скасуванню із наведених вище підстав, а апеляційна скарга прокурора в цій частині задоволенню.

Разом з тим, згідно клопотання про обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_11 і ОСОБА_10 , вони обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого насильницького корисливого злочину, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі строком на п`ятнадцять років. При цьому колегія суддів враховує, що ОСОБА_11 і ОСОБА_10 є обвинуваченими у кримінальному провадженні і обґрунтованість пред`явленого їм обвинувачення може бути вирішена виключно при ухваленні судом першої інстанції вироку чи іншого судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження, а тому колегія суддів не уповноважена надавати оцінку доказам як сторони захисту, так і сторони обвинувачення, не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність, і може вирішувати тільки питання щодо наявності передбачених ч. 1 ст. 177 КПК ризиків та необхідності (доцільності) тримання під вартою обвинуваченого для їх запобігання.

Висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу фактичних обставин кримінального правопорушення та обвинуваченої особи (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців тощо), її поведінки під час досудового розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади, способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків тощо).

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству. КПК не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Виходячи з наведеного вище, мають місце заявлені у клопотанні прокурора ризики того, що обвинувачені через тяжкість покарання, що їм загрожує в разі визнання їх винуватими у вчиненні кримінального правопорушення, можуть переховуватися від суду і вчиняти інші кримінальні правопорушення. Урахування тяжкості кримінального правопорушення у цьому випадку має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за вчинене кримінальне правопорушення підвищує ризик того, що обвинувачені можуть ухилитися від суду та іншим чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, що узгоджується з правовою позицією ЄСПЛ, згідно якої «небезпека ризику переховування від органів досудового розслідування і суду може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з інформацією про матеріальний, соціальний стан особи та інше».

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування (рішення ЄСПЛ у справі «Бекчиєв проти Молдови», §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти (рішення у справах «Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини»).

Тяжкість обвинувачення як вірно зазначає в апеляційній скарзі захисник ОСОБА_12 не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами, зокрема, з огляду на обставини вчинення злочину, який супроводжувався готуванням, насильницьким подоланням опору потерпілого, поєднаного з спричиненням тяжких тілесних ушкоджень, збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» (заява № 33977/96 від 26.07.2001) ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Є цілком обґрунтованим і ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК, оскільки КПК встановлена певна процедура отримання показань від осіб, які є потерпілими, свідками у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК).

Згідно з ч. 4 ст. 95 КПК суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового розгляду, або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею, і не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, а тому ризик впливу на потерпілого, свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від зазначених осіб та дослідження їх судом.

На момент розгляду клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у виді тримання під ватою відносно обвинувачених ОСОБА_11 і ОСОБА_10 кримінальне провадження до судового розгляду ще не призначене, а тому ризик незаконного впливу на потерпілих та свідків існує і не зменшився, а тому доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_12 про недоведеність існування цього ризику є необгрунтованими.

З урахуванням конкретних обставин вчинення правопорушення, яке інкримінується обвинуваченим, наслідків вчинених ними протиправних дій, колегія суддів вважає, що у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства, а тому приходить до переконання, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою не забезпечить запобігання встановленим ризикам, що є виправданим та необхідним елементом з огляду на інші обставини і визначає потребу в триманні підозрюваного під вартою.

Вирішуючи питання про ув`язнення, колегія суддів враховує і наявність об`єктивної потреби у цьому, зважуючи на всі обставини, що свідчать «за» і «проти» наявності справжнього публічного інтересу, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи. При цьому згідно положень ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також судової практики ЄСПЛ, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинувачених, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від національного суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства; право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Оскільки установлені вище обставини свідчать про наявність всіх передбачених законом підстав для обрання відносно ОСОБА_11 і ОСОБА_10 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, то після скасування ухвали суду колегія суддів вважає за необхідним постановити нову ухвалу, якою обрати відносно обвинувачених запобіжний захід у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави згідно п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК.

Доводи захисника щодо порушення прокурором строків вручення клопотання про обрання запобіжного заходу, передбачених ст. 184 КПК, задоволенню не підлягають, оскільки суд в даному випадку керується вимогами ч. 3 ст. 315 КПК і не може впливати на прокурора.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419 і 422-1 КПК України,

постановила:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 23.05.2022 відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та постановити нову ухвалу.

Клопотання прокурора окружної прокуратури м. Суми ОСОБА_14 задовольнити.

Обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою до 21.06.2022 включно.

Обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою до 21.06.2022 включно.

Виконання ухвали покласти на прокурора окружної прокуратури м. Суми ОСОБА_15 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4