Справа № 185/8287/22
Провадження № 1-кс/185/1714/22
07 жовтня 2022 року слідчий суддя Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , у присутності підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання начальника Борівського відділу Ізюмської окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування до підозрюваного в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 п. п. 1, 5 ч. 2 ст. 115 КК України
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Донецьке, Ізюмського району, Харківської області, українця, громадянина України, одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 раніше не судимого, -
запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою -
Клопотанням прокурора, яке надійшло до суду 07 жовтня 2022 року, порушується питання про застосування до підозрюваного в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п.п. 1, 5 ч. 2 ст. 115 КК України, ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.
Відповідно до матеріалів, якими слідчий обґрунтовує клопотання, 06 жовтня 2022 року, приблизно о 14.00 годині, ОСОБА_6 , знаходячись за місцем свого фактичного мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , вживав алкогольні напої разом зі своєю дружиною ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та сусідом ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , внаслідок чого ОСОБА_6 перебував у стані алкогольного сп`яніння.
У ході спільного розпиття спиртного, на фоні ревнощів, у ОСОБА_6 раптово виник умисел, направлений на умисне протиправне заподіяння смерті своїй дружині ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .
Реалізуючи вказаний умисел, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків,ставлячи за мету умисне позбавлення життя ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з мотивів ревнощів, викликаних особистою образою, ОСОБА_6 пішов до сусіднього будинку по АДРЕСА_1 , взяв гранату невстановленого типу та зайшовши назад до будинку за адресою: АДРЕСА_2 , вийняв чеку з гранати та кинув її на підлогу у кімнаті, де перебували ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , внаслідок чого граната вибухнула.
Внаслідок вибуху гранати ОСОБА_8 спричинено тілесні ушкодження у вигляді вибухового ураження правої ноги, зруйнованої артерії та нерву на рівні коліна, ураження литкового м`яза, вибухового ураження лівої ноги, множинних точкових ран на рівні лівого коліна; ОСОБА_7 внаслідок вибуху гранати у вигляді множинних сліпих непроникаючих поранень лівої гомілки.
Таким чином, ОСОБА_6 вчинив всі дії, що були необхідними для доведення свого умислу, направленого на протиправне позбавлення життя ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , однак, з причин, що не залежали від його волі, вказаний умисел не був доведеним до кінця.
На підставі вищевикладеного, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. п. 1, 5 ч. 2 ст. 115 КК України, тобто у закінченому замаху на умисне вбивство двох або більше осіб, вчиненому способом, небезпечним для життя багатьох осіб.
07 жовтня 2022 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. п. 1, 5 ч. 2 ст. 115 КК України, а саме закінчений замах на умисне вбивство двох або більше осіб, вчиненому способом, небезпечним для життя багатьох осіб.
На думку прокурора, відносно підозрюваного ОСОБА_6 має бути застосований запобіжний захід саме у вигляді тримання під вартою у зв`язку з обґрунтованою підозрою у вчиненні ним кримінального правопорушення, враховуючи що ОСОБА_6 вчинив особливо тяжкий злочин, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від десяти до п`ятнадцяти років, перебуваючи під загрозою застосування до нього суворого покарання, у разі доведеності його вини у вигляді позбавлення волі, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення. Крім того, слідчий вважає, що існує ризик незаконного впливу на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні.
Прокурор та слідчий у судовому засіданні підтримали клопотання, просили його задовольнити.
Підозрюваний ОСОБА_6 підозру визнав, не заперечував проти застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Захисник адвокат ОСОБА_5 , у судовому засіданні не заперечувала проти застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Вивчивши клопотання слідчого та матеріали додані до клопотання, з`ясувавши думку осіб, що приймали участь у розгляді клопотання слідчого, зокрема, міркування прокурора та слідчого щодо доведеності наданими слідчому судді доказами обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, проаналізувавши та зіставивши результати розгляду клопотання слідчого між собою, та в сукупності з наданим до клопотання обґрунтуванням приходжу до наступного висновку.
Статтею 176 КПК України передбачений перелік запобіжних заходів, одним з яких є й такий запобіжний захід, як тримання під вартою.
Відповідно до ч. 4 ст. 176 КПК України запобіжні заходи застосовуються під час досудового розслідування слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора.
Встановлено, що ОСОБА_6 було затримано 06 жовтня 2022 року о 19:25 год. працівниками поліції, тому згідно ст. 209 КПК України момент затримання вважається о 19:25 год. 06 жовтня 2022 року.
07 жовтня 2022 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. п. 1, 5 ч. 2 ст. 115 КК України.
07 жовтня 2022 року підозрюваним було отримано копію клопотання з доданими матеріалами про застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Згідно п. п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є запобігання спробам підозрюваного, обвинуваченого: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, потерпілих по даному кримінальному провадженню; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.
Стаття 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року передбачає, що при розгляді справ, суди застосовують Конвенцію та практику Суду, як джерело права.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст.177, 178, 183 КПК України.
Так статтею 178 КПК України зазначено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі й вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання раніше застосованих запобіжних заходів та інше.
На виконання вказаних вимог Закону, відповідно до матеріалів клопотання відносно ОСОБА_6 , останній є особою, яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, є особливо тяжким злочином, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від десяти до п`ятнадцяти років, одружений, офіційно не працює, не має постійного джерела доходу, раніше не судимий.
Суд вважає цілком доведеним існування як ризику переховування від слідства, незаконного впливу на свідків та потерпілих у даному кримінальному провадженні так і можливість вчинити інше кримінальне правопорушення.
Крім того, слідчий суддя вважає необхідним зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.
Враховуючи те, що обґрунтованість підозри підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю вагомих доказів, детальний перелік яких міститься у клопотанні та досліджений слідчим суддею, що слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення, у слідчого судді наявні всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, що йому інкримінується.
Відтак, приходжу до висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, у зв`язку з чим не може бути застосованим відносно підозрюваного ОСОБА_6 .
Між тим, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків.
Задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, не застосовує можливість внесення застави, оскільки ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину, із застосуванням насильства.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 184, 186, 193, 196, 197, 309, 372, 395 КПК України
П О С Т А Н О В И В :
Клопотання начальника Борівського відділу Ізюмської окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Донецьке, Ізюмського району, Харківської області, українця, громадянина України, одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб, обчислюючи строк тримання під вартою з моменту затримання, а саме з 19.25 год. 06 жовтня 2022 року до 19 год. 25 хв. 05 грудня 2022 року.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення, а особою, що утримується під вартою - протягом того ж строку з моменту вручення копії ухвали.

Cлідчий суддя: ОСОБА_1