Справа № 451/281/22
Провадження № 1-кп/451/100/22
ВИРОК
іменем України

22 червня 2022 року місто Радехів

Радехівський районний суд Львівської області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря с/з ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Радехів матеріали кримінального провадження № 451/281/22, внесеному 04.12.2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000903 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Радехів, Львівської області, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 11.03.2021 року Радехівським районним судом Львівської області за ст. 335 КК України до 2 років обмеження волі, згідно ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання із встановленням 1 року іспитового строку, під вартою перебував з 20.01.2022 року по 02.02.2022 року

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, -

де сторонами виступають з боку:

обвинувачення - прокурор ОСОБА_4 , ОСОБА_5

захисту - захисник ОСОБА_6 ,

обвинувачений ОСОБА_3

за участю прокурора, обвинуваченого

в с т а н о в и в :

Обвинувачений ОСОБА_3 з метою отримання незаконного прибутку від збуту особливо небезпечних наркотичних засобів на території Червоноградського району Львівської області в порушення вимог ст.7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», 08.12.2021 року у невстановленому досудовим розслідуванням місці придбав з його слів у ОСОБА_7 наркотичну речовину «Канабіс», вагою 0,6 грам та 0,77 грам, після чого почав незаконно зберігати з метою незаконного збуту особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого обмежено. В подальшому обвинувачений ОСОБА_3 , діючи умисно, з корисливих мотивів, реалізовуючи свої злочинні наміри, з метою незаконного прибутку від збуту особливо небезпечних наркотичних засобів, 09 грудня 2021 року точний час не встановлений перебуваючи біля проїжджої частини вулиці Витківської в м. Радехів Червоноградського району Львівської області поблизу Державного підприємства «Радехівське лісомисливське господарство», незаконно збув громадянину ОСОБА_8 два поліетиленові пакети в яких містилась особливо небезпечна наркотична речовина «Канабіс», вагою 0,6 грам та 0,77 грам, після чого наркотичний засіб придбаний 09 грудня 2021 року ОСОБА_8 в обвинуваченого ОСОБА_3 було вилучено працівниками Червоноградського РВП ГУНП у Львівській області.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 307 КК України, тобто незаконне придбання, зберігання з метою збуту та незаконний збут особливо небезпечних наркотичних засобів.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_3 з метою отримання незаконного прибутку від збуту особливо небезпечних наркотичних засобів на території Червоноградського району Львівської області в порушення вимог ст.7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», 20.01.2022 року у невстановленому досудовим розслідуванням місці повторно з його слів придбав у ОСОБА_7 наркотичну речовину «Канабіс» вагою 17,51 грам, після чого почав незаконно зберігати з метою незаконного збуту особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого обмежено. В подальшому обвинувачений ОСОБА_3 , діючи умисно та повторно, з корисливих мотивів, реалізовуючи свої злочинні наміри, з метою незаконного прибутку від збуту особливо небезпечних наркотичних засобів, 20.01.2022 року точний час не встановлений, перебуваючи на території АЗС «ОККО», що по вулиці Стоянівській, 36 в м. Радехів Червоноградського району Львівської області, незаконно збув громадянину ОСОБА_8 поліетиленовий пакет в якому містилась особливо небезпечна наркотична речовина «Канабіс» вагою 17,51 грам. Наркотичний засіб придбаний 20 січня 2022 року ОСОБА_8 в обвинуваченого ОСОБА_3 вилучено працівниками Червоноградського РВП ГУНП у Львівській області.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 307 КК України, тобто незаконне придбання, зберігання з метою збуту та незаконний збут особливо небезпечних наркотичних засобів, вчинений повторно.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю та зазначив, що 08.12.2021 року придбав у ОСОБА_7 наркотик «Канабіс» вагою 0,6 грам та 0,77 грам, який зберігав з метою збуту. 09 грудня 2021 року до нього передзвонив ОСОБА_8 з метою придбати наркотик; він сам призначив йому зустріч після чого в цей же день точної години не пам`ятає біля проїжджої частини вулиці Витківської в м. Радехів Червоноградського району Львівської області поблизу Державного підприємства «Радехівське лісомисливське господарство» продав ОСОБА_8 два поліетиленові пакети в яких містився «Канабіс» вагою 0,6 грам та 0,77 грам. за 400 грн., при цьому заробивши 100 грн.

Також, 20.01.2022 року до нього передзвонив ОСОБА_8 з метою придбати наркотик, вказавши що йому потрібно закупитись на 4000 грн., тому він придбав у ОСОБА_7 наркотик «Канабіс» вагою 17,51 грам та зберігав його з метою збуту. В цей же день - 20.01.2022 року точної години не пам`ятає на території АЗС «ОККО», що по вулиці Стоянівській, 36 в м. Радехів Червоноградського району Львівської області, він продав ОСОБА_8 один пакет «Канабіс» вагою 17,51 грам., після чого був затриманий працівниками поліції. У вчиненому щиро кається та зазначає, що надає правдиві свідчення, обставини викладені в обвинувальному акті визнає в повному обсязі. Просить суворо не карати та має намір мобілізуватися в ЗСУ. Крім того, просив суд визнати недоцільним дослідження доказів, що до тих обставин, які ним не оспорюються по справі. При цьому вказав, що розуміє зміст цих обставин. Зміст ст. 349 КПК України йому зрозумілий.

Суд переконався, що показання обвинуваченого ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Суд знаходить, що факт вчинення злочинних дій та вина обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушенні повністю і об`єктивно стверджується зібраними по справі доказами.

Фактичні обставини справи, які підтверджуються цими доказами не оспорювались в судовому засіданні ні обвинуваченим, ні іншими учасниками судового розгляду.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

У зв`язку із чим судом, після роз`яснення сторонам кримінального провадження наслідків визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, особливості апеляційного оскарження окремих судових рішень, згідно ч. 2 ст. 394 КПК України, ухвалено обмежитись допитом обвинуваченого та дослідити матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, які долучені до матеріалів кримінального провадження.

Висновок суду щодо доведеності винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення ( епізод за 09.12.2021 року та епізод за 20.01.2022 року) ґрунтується на даних у судовому засіданні показаннях самого обвинуваченого яким суд надає віри, оскільки такі є послідовними, логічними, не містять суперечностей, а тому не викликають у суду сумніву щодо їх правдивості.

Оцінюючи встановлені та дослідженні судовим розглядом обставини вчиненого кримінального правопорушення, суд приходить висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 вірно кваліфіковано за ч. 2 ст. 307 КК України, так як своїми умисними діями він вчинив незаконне придбання, зберігання з метою збуту та незаконний збут особливо небезпечних наркотичних засобів та своїми умисними діями він вчинив незаконне придбання, зберігання з метою збуту та незаконний збут особливо небезпечних наркотичних засобів, вчинений повторно.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Вирішуючи питання призначення покарання обвинуваченому, суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.

При призначенні обвинуваченому покарання, суд враховує вимоги п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 (із змінами та доповненнями), згідно яких призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Відповідно до ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 судом не встановлено.

Призначаючи обвинуваченому покарання суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином; спосіб вчинення, мету та мотив вказаного діяння; суд враховує позицію сторони обвинувачення та захисту, щодо необхідної міри покарання, ставлення ОСОБА_3 до вчиненого, яке полягає у визнанні вини та щиросердному розкаянні; його посередню характеристику, дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він офіційно не працює, однак підзаробляє і отримує дохід, на обліку у лікаря нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, раніше судимий, злочин вчинений під час відбування покарання з випробуванням згідно ст. 75 КК України. Судом не враховується покликання обвинуваченого на те, що в нього на утриманні перебуває малолітня донька ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки доказів суду не надано.

Тому, беручи до уваги, що обвинувачений злочин вчинив в період іспитового строку, на шлях виправлення не став, інкримінований йому злочин в силу ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, суд вважає за можливе обрати обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі з конфіскацією майна в межах санкції ч. 2 ст. 307 КК України, як єдиний засіб перевиховання в умовах ізоляції від суспільства та остаточно призначивши покарання за правилами ст. 71 КК України.

Призначаючи обраний вид покарання ОСОБА_3 , суд не вбачає підстав для застосування ст. ст. 69, 75 КК України, виходячи з наступного.

Згідно абз. 4 п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами покарання" у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі статті 71 КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 14.09.2021 року (справа № 127/25037/17), яким наголошено, що в разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням суперечить точному змісту кримінального закону.

Також відповідно до абз. 5 п. 8 вищезазначеної Постанови застосування положень ст. 69 КК України щодо покарання, призначеного за сукупністю злочинів чи за сукупністю вироків, є неприпустимим.

Разом з тим, відповідно до вимог ч. 1 ст. 71 КК України при призначенні покарання за сукупністю вироків суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Згідно ч. 4 ст. 71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Частина 1 ст. 71 КК України містить імперативну вимогу про призначення судом покарання за сукупністю вироків (шляхом повного або частково приєднання до покарання, призначеного за новим вироком, невідбутої частини покарання за попереднім вироком) у випадку, коли засуджений вчинив новий злочин після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання.

Таким чином, приєднання невідбутої частини покарання, призначеного за попереднім вироком, є обов`язком суду, який призначає остаточне покарання за сукупністю вироків.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст.72 КК України, при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення: одному дню позбавлення волі відповідають 2 дні обмеження волі.

Судом встановлено, що вироком Радехівського районного суду Львівської області від 11.03.2021 р. ОСОБА_3 засуджений за ст. 335 КК України до 2 років обмеження волі, згідно ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання із встановленням 1 року іспитового строку. Враховуючи викладене остаточне покарання ОСОБА_3 має бути призначене відповідно до ст. ст. 71,72 КК України.

Крім того, при призначенні покарання суд також враховує, що обвинувачений ОСОБА_3 засуджений вироком Радехівського районного суду Львівської області від 11.03.2021 р. за ст. 335 КК України до 2 років обмеження волі. Водночас, відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнено від відбуття призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки, визначених ст.76 КК України. З обставин даної справи видно, що дане, нове, кримінальне правопорушення ОСОБА_3 вчинив в період грудень 2021 року - січень 2022 року відповідно, тобто під час іспитового строку.

Відповідно до ч. 3 ст.78 КК України у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу. Також відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами покарання" у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими статтями 71, 72 КК України.

З урахуванням наведеного, беручи до уваги, що нове кримінальне правопорушення вчинене ОСОБА_3 в період іспитового строку, визначеного йому вироком Радехівського районного суду Львівської області від 11.03.2021 р., остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити за сукупністю вироків на підставі ч.1 ст.71 КК України, частково приєднавши невідбуте покарання за вироком Радехівського районного суду Львівської області від 11.03.2021 року. При цьому, суд враховує вимоги ч.4 ст.71 КК України, згідно яких остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Цивільний позов у кримінальному провадженні відсутній.

Питання про долю речових доказів слід вирішити відповідно до статті 100 КПК України, про що зазначити в резолютивній частині цього вироку.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Заходи забезпечення кримінального провадження слід вирішити відповідно до статті 174 КПК України, про що зазначити в резолютивній частині цього вироку.

В ході досудового розслідування, ухвалою слідчого судді Червоноградського міського суду Львівської області від 21.01.2022 року - ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном до 20.03.2022 року та визначено заставу у розмірі 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 74 430 грн., яка 02.02.2022 року сплачена заставодавцем ОСОБА_10 та 02.02.2022 року обвинуваченого ОСОБА_3 звільнено з ДУ «ЛУВП (№19)» у зв`язку із внесенням застави.

Тому, згідно з ч. 4 ст.202 КПК України обвинувачений ОСОБА_3 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 74 430 грн. стосовно ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили разом з покладеним обов`язком у виді заборони відлучатися із Червоноградського (Радехівського) району Львівської області в якому він зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 без дозволу суду, слід залишити без змін. Інші обов`язки стосуються лише стадії досудового розслідування та судового розгляду, а отже, не можуть бути продовжені до набрання вироком законної сили.

Після вступу вироку в законну силу застава в розмірі 74 430,00 грн., яка внесена ОСОБА_10 за ОСОБА_3 на депозитний рахунок ТУ ДСА України у Львівській області, підлягає поверненню ОСОБА_10 .

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.

Також суд враховує, що в межах кримінального провадження щодо ОСОБА_3 застосовувався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а саме з 13.25 год. 20.01.2022 року по 02.02.2022 року. У зв`язку з цим слід зарахувати як відбуте ОСОБА_3 за цим вироком покарання, строк попереднього ув`язнення, починаючи з 13.25 год. 20.01.2022 року по 02.02.2022 року, виходячи з положень ст. 72 КК України, що 1 (одному) дню попереднього ув`язнення відповідає 1 (один) день позбавлення волі.

Керуючись ст. ст. 370, 373, 374 КПК України, суд -

ухвалив :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України та призначити йому покарання за ч. 2 ст. 307 КК України у виді - 6 (шести) років позбавлення волі з конфіскацією майна. На підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років з конфіскацією майна, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Радехівського районного суду Львівської області від 11.03.2021 року, визначивши з урахуванням вимог ч. 1 ст. 72 КК України остаточне покарання ОСОБА_3 у виді 6 (шести) років 3 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту звернення вироку до виконання, зарахувавши на підставі ч. 5 ст. 72 КК України обвинуваченому ОСОБА_3 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення, починаючи з 13.25 год., 20.01.2022 року по 02.02.2022 року, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 74 430 ( сімдесят чотири тисячі чотириста тридцять) гривень стосовно ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили разом з покладеним обов`язком у виді заборони відлучатися із Червоноградського (Радехівського) району Львівської області в якому він зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 без дозволу суду - залишити без змін.

Після вступу вироку в законну силу заставу, якщо її не буде звернуто в дохід держави, у розмірі 74 430 ( сімдесят чотири тисячі чотириста тридцять) гривень, яка внесена ОСОБА_10 на р/р UA0000757, отримувач - ТУ ДСА України у Львівській області, , банк отримувача - Державна казначейська служба України (МФО 820172) - повернути ОСОБА_10 .

Речові докази, які постановами про визнання речовими доказами від 09.12.2021 року, 21.01.2022 року ( 4 постанови) визнані речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000903, а саме:

- два поліетиленові пакети в яких знаходилась невідома речовина зеленого кольору рослинного походження, поміщені у спец-пакет № INZ2038947 - знищити;

- три пакети невідомої речовини зеленого кольору невідомого походження, поміщені у спец-пакет ГСУ № INZ2037814 - знищити;

- поліетиленовий пакет в якому знаходилась невідома речовина зеленого кольору рослинного походження, поміщена у спец-пакет № INZ2037828 - знищити;

- пластмасовий коробок типу «Напас» - знищити;

- вилучені у ОСОБА_3 дві грошові купюри номіналом 200 грн. № СА 2326281, № СЗ5760857- конфіскувати в дохід держави;

- мобільний телефон марки «Iphone» модель «10» чорного кольору ІМЕІІ: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 у чохлі чорного кольору із сім-карткою № НОМЕР_3 ; мобільний телефон марки «Xiaomi» модель «Redmi 6» чорного кольору із сім-карткою № НОМЕР_4 , які належать ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_3 повернути ОСОБА_11 .

Вилучені в ході проведення особистого обшуку ОСОБА_7 за місцем його проживання грошові кошти номіналом 1000 грн. АЖ 0647158, номіналом 500 грн. АЄ 8115356, номіналом 500 грн. ФЖ 9534882, номіналом 500 грн. ВЕ 4533380, номіналом 500 грн. МВ 4100389, номіналом 500 грн. УБ 2132001, номіналом 50 грн. СЛ 3374910, які згідно ухвали слідчого судді Червоноградського міського суду Львівської області від 24.01.2022 року про арешт майна (Справа № 459/112/22, провадження № 1-кс/459/93/2022) постановою слідчого Червоноградського РВП ГУ НП у Львівській області від 21.01.2022 року визнані речовими доказами конфіскувати в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи № СЕ-19/114-22/1327-НЗПРАП від 14.02.2022 наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів 1029,72 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи № СЕ-19/123-21/10005-НЗПРАП від 24.12.2021 наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів 686,48 грн.

Арешт накладений ухвалами слідчого судді Червоноградського міського суду Львівської області від 24.01.2022 року (справа № 459/112/22, провадження №1-кс/459/94/2022; справа № 459/112/22, провадження №1-кс/459/90/2022; справа № 459/112/22, провадження №1-кс/459/93/2022; справа № 459/112/22, провадження №1-кс/459/96/2022;) - скасувати.

Вирок відповідно до ст. 532 КПК України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляції через Радехівський районний суд Львівської області.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 статті 349 КПК України.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

Вирок виготовлено в одному примірнику в нарадчій кімнаті.

Головуючий суддяОСОБА_1