Справа № 185/7143/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2022 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участі секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у закритій частині підготовчого судового засідання в залі суду в м. Павлограді кримінальне провадження № 0000441 від 23 липня 2022 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Жерделі Андрушівського району Житомирської області, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, командира бойової машини командира механізованого відділення механізованого взводу механізованої роти механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України,

за участі:

прокурора - ОСОБА_4

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

Молодший сержант ОСОБА_6 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період та проходячи її на посаді командира бойової машини командира механізованого відділення механізованого взводу механізованої роти механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 6, 11, 16, 28, 29, 30, 31, 32, 35, 36, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, в умовах воєнного стану, з мотивів небажання виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України у безпосередньому зіткненні з противником, близько 08 год. 00 хв. 23.07.2022, перебуваючи в ротному опорному пункті поблизу АДРЕСА_2 , отримавши законний усний наказ свого прямого начальника командира механізованої роти механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_7 про висування до бойових позицій в район населених пунктів Солодке та Новомихайлівка, Донецької області для стримування бойових позицій в напрямку вказаних рубежів, для забезпечення успішного виконання поставленого завдання підрозділу, відкрито відмовився виконати зазначений наказ начальника, чим підірвав бойову готовність та боєздатність підрозділу, що могло призвести до прориву російсько-окупаційними військами оборони Збройних Сил України на зазначеній ділянці оборони.
Ознаки встановленого судом злочинного діяння відповідають ознакам кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України.
Дії ОСОБА_6 кваліфікуються за ч. 4 ст. 402 КК України, як непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника, вчинена в умовах воєнного стану.
11 вересня 2022 року між прокурором Покровського відділу Донецької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил ОСОБА_4 та ОСОБА_6 укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст. 472 КПК України, яка надана в підготовчому судовому засіданні. Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до укладеної угоди ОСОБА_6 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, в обсязі висунутого обвинувачення.

ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснив, що він повністю розуміє, що має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину кримінального правопорушення. Також обвинувачений пояснив, що він розуміє наслідки укладення та затвердження угоди у вигляді обмеження права оскаржити вирок згідно з положеннями статей 394 та 424 КПК України, а також відмови від судового розгляду, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, та відмову допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подавати докази, що свідчать на його користь. Також обвинувачений пояснив, що він розуміє характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винним, вид покарання, який буде застосовано до нього у разі затвердження угоди. Угоду щодо визнання винуватості з прокурором він уклав добровільно, без насильства, примусу чи погроз, та без впливу будь-яких обставин, не обумовлених в угоді. Просив суд затвердити укладену між ним та прокурором угоду про визнання винуватості.

Також зазначив, що повністю погоджується з обвинуваченням, він після мобілізації проходив навчання в «Десні». Згодом прибув до м.Дніпро, звідки його направили до Донецької області, с. Єлизаветівка, Звідти був направлений на бойові позиції. Всередині липня був наданий наказ залишити позиції, після чого, він відійшов до с.Єлизаветівка. 23 липня 2022 року був наданий наказ повернутись на раніше зайняті позиції, однак він відмовився, бо злякався. У вчиненому розкаюється.

Прокурор та захисник в підготовчому судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просили цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання.

В угоді передбачено, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.

Розглядаючи у порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості внаслідок згоди на це потерпілих.

Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Тому суд приходить до висновку, що умови угоди не порушують інтереси сторін і відповідають інтересам суспільства, обвинувачений взмозі виконати взяті на себе зобов`язання та присутні фактичні підстави для визнання його винуватості у скоєнні кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 402 КК України, що встановлено під час допиту обвинуваченого.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим відповідають вимогам КПК України та КК України, суд, врахувавши викладені доводи сторін кримінального провадження, дослідивши докази, надані стороною обвинувачення, дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, та наявні всі правові та фактичні підстави для затвердження угоди.

Крім того, відповідно до укладеної угоди, сторони погодили покарання відповідно до санкції за ч. 4 ст. 402 КК України, із застосуванням ст.69 КК України у виді позбавлення волі строком на два роки. На підставі ч. 1 ст. 62 КК України призначене покарання у вигляді двох років позбавлення волі, замінити на покарання у вигляді тримання у дисциплінарному батальйоні для військовослужбовців строком на 2 роки. На підставі ст. 54 КК України за вчинення тяжкого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, як додаткове покарання позбавити ОСОБА_6 військового звання «молодший сержант».

Оцінюючи узгоджене покарання на відповідність чинному КК України, суд приходить до висновку, що таке покарання з урахуванням особи обвинуваченого, пом`якшуючої обставини та відсутності обтяжуючих обставин може бути призначено. Так, обвинувачений визнав вину повністю, розкаявся у вчиненому, раніше не судимий, характеризується позитивно, розкаюється у вчиненому.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на гауптвахті до набрання вироком чинності залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 474, 475 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості між прокурором Покровського відділу Донецької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері об`єднаних сил ОСОБА_4 та ОСОБА_6 від 11 вересня 2022 року.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, за який призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 2 (два) роки

На підставі ч. 1 ст. 62 КК України призначене покарання у вигляді двох років позбавлення волі, замінити на покарання у вигляді тримання у дисциплінарному батальйоні на той самий строк, визначивши ОСОБА_6 остаточне покарання у вигляді тримання в дисциплінарному батальйоні строком на два роки.

На підставі ст. 54 КК України за вчинення тяжкого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, як додаткове покарання позбавити ОСОБА_6 військового звання «молодший сержант».

Запобіжний захід ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишити без змін у вигляді тримання на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Строк відбуття покарання обчислювати з 23 липня 2022 року.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення: обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами 4,6,7 статті 474 цього Кодексу; прокурором виключно з підстав призначення покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди, затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною 4 статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Вирок, якщо інше не передбачено законом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1