ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/2114/22 Номер провадження 11-сс/814/819/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2022 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:
головуючого суддіОСОБА_2
суддів: за участю: секретаря судового засідання прокурора захисникаОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції провадження за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Полтава від 01 липня 2022 року,

встановила:
Цією ухвалою в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29 червня 2022 року за № 0000569, відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ ВП №1 Харківського РУП №1 ГУНП у Харківській області ОСОБА_9 , погодженого з прокурором Слобідської окружної прокуратури м. Харків ОСОБА_8 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, уродженцю с. Пролетарське Вовчанського р-ну Харківської обл., проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , не судимому,

застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням на ОСОБА_10 обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України:

цілодобово не залишати місце проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду;

прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;

у разі зміни місця реєстрації чи проживання негайно повідомляти слідчого, прокурора та суд, строком на 2 місяці, а саме до 01 вересня 2022 року.

Приймаючи таке рішення слідчий суддя врахував: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_10 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, яка підтверджується вагомими доказами, ризику, визначеного в п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, тяжкість інкримінованого ОСОБА_10 кримінального правопорушення, передбаченого за його вчинення покарання, особу підозрюваного та недоведеність стороною обвинувачення того, що ОСОБА_10 , перебуваючи на волі, переховувався від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджав кримінальному провадженню або йому повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Полтава від 01 липня 2022 року та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого про застосування ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави в межах строку досудового розслідування.

Свої вимоги апелянт мотивує тим, що слідчий суддя не врахував те, що: стороною обвинувачення доведено наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, та неможливість інших більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_10 , який не має стійких соціальних зв`язків, постійного місця роботи, джерела доходу; поведінка підозрюваного, яка передувала вчиненню кримінального правопорушення, була агресивною та протиправною щодо своїх співмешканців ОСОБА_11 і ОСОБА_12 , виразилась у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП; 01 липня 2022 року ОСОБА_11 надіслала до органу прокуратури заяву про те, що вона заперечує щодо проживання підозрюваного у зв`язку із застосованим останньому запобіжним заходом у вигляді домашнього арешту в її квартирі по АДРЕСА_2 і боїться знаходитись з ОСОБА_10 в цьому приміщенні, так як він раніше погрожував насильством.

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ заслухала суддю-доповідача, міркування прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу, водночас підтвердив те, що ОСОБА_10 не порушує умов застосованого йому запобіжного заходу, думку захисника про заперечення щодо апеляційної скарги, перевірила матеріали провадження, обговорила доводи апеляційної скарги та дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Статтею 404 КПК України регламентовано, що суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Частинами 1 та 2 ст.181 КПК України передбачено, що домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Відповідно ж до ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Виключність тримання під вартою як запобіжного заходу полягає й у тому, що він може бути застосований лише до осіб, зазначених у ч.2 ст.183 КПК України, та тільки за наявності визначених у ній умов.

Виходячи ж з вимог абз.3 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що ВП №1 Харківського РУП №1 ГУНП у Харківській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29 червня 2022 року за № 0000569 (а.п. 4).

Досудовим розслідуванням установлено, що 29 червня 2022 року о 13 годині 52 хвилині ОСОБА_10 по АДРЕСА_2 умисно заподіяв працівникові правоохоронного органу інспектору взводу №1 роти №2 батальйону №1 УПП у Харківській області ДПП ОСОБА_13 , легкі тілесні ушкодження у зв`язку з виконанням поліцейським службових обов`язків.

30 червня 2022 року слідчий ОСОБА_9 , за погодженням з прокурором ОСОБА_8 , повідомив ОСОБА_10 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України (а.п. 23-25).

Цього ж дня слідчий ОСОБА_9 , за погодженням з прокурором ОСОБА_8 , звернувся до слідчого судді Ленінського районного суду м. Полтава з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави підозрюваному ОСОБА_10 , мотивуючи наявністю: обгрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_10 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, ризиків, визначених у п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме того, що підозрюваний може: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також неможливістю запобігти вказаним вище ризикам шляхом застосування ОСОБА_10 інших більш м`яких запобіжних заходів (а.п. 1-27).

01 липня 2022 року слідчий суддя застосував підозрюваному запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України (а.п. 35-36).

Приймаючи таке рішення слідчий суддя врахував: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_10 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, яка підтверджується вагомими доказами, ризику, визначеного в п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, тяжкість інкримінованого ОСОБА_10 кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є нетяжким злочином, за його вчинення передбачено покарання до 5 років обмеження або позбавлення волі, особу підозрюваного, який не судимий, не працює, розлучений, не має міцних соціальних зв`язків, та недоведеність стороною обвинувачення того, що ОСОБА_10 , перебуваючи на волі, переховувався від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджав кримінальному провадженню або йому повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Із необхідністю застосування визначеного слідчим суддею запобіжного заходу підозрюваному погоджується і колегія суддів.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_10 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, ніким з учасників провадження не оспорюється та відповідно до матеріалів, доданих до клопотання слідчого, підтверджується вагомими доказами, на підставі розумної оцінки сукупності яких слідчий суддя правильно визначив, що причетність ОСОБА_10 до вчинення кримінального правопорушення, підозра в якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу.

У свою чергу, колегія суддів уважає наявним існування ризиків, визначених у п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки обставини, на які посилається орган досудового розслідування в клопотанні та доведені прокурором у судовому засіданні, дають підстави вважати про існування певного ступеню ймовірності того, що ОСОБА_10 може: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків з метою зміни їх показань на свою користь, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Між тим, ураховуючи, що ОСОБА_10 є раніше не судимою особою та підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 5 років, стороною обвинувачення під час розгляду клопотання та апеляційної скарги не доведено обставини, передбачені абз.3 ч.2 ст.183 КПК України - те, що, перебуваючи на волі, підозрюваний переховувався від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджав кримінальному провадженню або йому повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину. Наведені обставини не зазначено й у клопотанні та апеляційній скарзі.

Доводи ж апелянта про заперечення ОСОБА_11 відносно проживання підозрюваного в її квартирі є неспроможними, оскільки ОСОБА_10 01 липня 2022 року повідомив орган досудового розслідування про зміну адреси житла, за яким він проживатиме на час застосування йому домашнього арешту ( АДРЕСА_1 ), що підтверджується відповідною розпискою.

З приводу посилань прокурора на долучені до скарги письмові заяви ОСОБА_11 , за змістом яких підозрюваний здійснював протиправні дії щодо останньої, то вони стосуються обставин, які передували вчиненню ОСОБА_10 інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України (до появи обставин розглядуваного кримінального провадження), тому не свідчать про вчинення ним дій по перешкоджанню даному кримінальному провадженню в розумінні положень абз.2 ч.2 ст.183 КПК України та не спростовують висновки слідчого судді, яким застосовано підозрюваному найбільш суворий у даному конкретному випадку запобіжний захід.

При цьому ОСОБА_10 не порушує та виконує умови обраного йому запобіжного заходу, що підтверджено прокурором у суді апеляційної інстанції, а, отже, апелянтом не обґрунтовано й те, чому за таких обставин неможливо досягти мети запобіжного заходу в умовах цілодобового контролю за поведінкою підозрюваного та недостатність вказаного заходу забезпечення кримінального провадження.

Ураховуючи викладене вище, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про те, що ОСОБА_10 належить застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням відповідних обов`язків, який узгоджуватиметься з метою застосування запобіжного заходу та буде достатнім стримуючим засобом, щоб забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Тому зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких ставиться питання про скасування оскаржуваної ухвали, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване судове рішення, не встановлено.

Отже, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

ухвалила:
Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Полтава від 01 липня 2022 року щодо ОСОБА_10 без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4