Справа № 148/1057/21
Провадження №1-кп/148/50/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2022 року Тульчинський районний суд Вінницької області у складі: головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження-

з боку обвинувачення прокурора ОСОБА_3 ,

з боку захисту: обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувшиу відкритому судовому засіданні в залі судових засідань м. Тульчина кримінальне провадження № 0000004, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.01.2021 за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дорофіївка Маловисківського району Кіровоградської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого до затримання за місцем народження по АДРЕСА_1 , раніше не судимого;
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки с. Дорофіївка Маловисківського району Кіровоградської області, громадянки України, українки, з середньою освітою, незаміжньої, непрацюючої, зареєстрованої та проживаючої до затримання за місцем народження по АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України,-

встановив:
03.01.2021 близько 18.00 год. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, за попередньою змовою, зайшли на подвіря домогосподарства АДРЕСА_2 , де проживав ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Продовжуючи свої умисні дії, спрямовані на відкрите заволодіння чужим майном, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно - небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, ОСОБА_4 зайшов в приміщення веранди будинку та чекав там, а ОСОБА_5 в цей час зайшла за будинок та постукала у вікно кімнати потерпілого. Дочекавшись поки потерпілий ОСОБА_8 відкрив двері, ОСОБА_4 , діючи умисно, застосував фізичну силу, яка виразилась у завданні потерпілому ОСОБА_8 удару дверима, в результаті чого останній спиною впав на підлогу кімнати. Після чого ОСОБА_4 разом з ОСОБА_5 проникли в середину будинку, де ОСОБА_4 із застосуванням сили, нагнувшись над ОСОБА_8 , утримуючи його руки своїми обома руками, став вимагати грошові кошти, а ОСОБА_5 в цей час в місцях, на які вказав потерпілий, знайшла грошові кошти в сумі 6000 грн., після чого відкрито заволоділа останніми. Крім того, в ході пошуку грошей в кімнатах будинку ОСОБА_5 на табуреті виявила мобільний телефон «Nokia 105» чорного кольору вартістю 257 грн. з сім- картою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» вартістю 50 грн. та на шафі православну хатню металеву емальовану чотирьохчастну ікону з барельєфним зображенням сюжетів трьох Богородичних та одного Господнього празників XIX століття вартістю 3320 грн. і православну ікону «Богородиця Вогневидна» XIX століття вартістю 26565 грн., належних потерпілому ОСОБА_8 , якими також відкрито заволоділа. Протягом всього часу пошуку ОСОБА_5 матеріальних цінностей, ОСОБА_4 силою утримував потерпілого, обмеживши в рухах, не даючи можливості підвестись, внаслідок чого спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин, забійних ран, саден в ділянці обличчя, обох верхніх кінцівок, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасного розладу здоровя.
Викрадені в потерпілого грошові кошти в сумі 6000 грн. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 розподіли між собою та витратили на продукти харчування, спиртні напої та тютюнові вироби, дві православні ікони заховали в погребі домогосподарства, де тимчасово проживали, а мобільний телефон марки «Nokia 105» з сім-картою ПрАТ «Київстар» в подальшому викинули. Своїми діями ОСОБА_4 та ОСОБА_5 спричинили потерпілому ОСОБА_8 матеріального збитку на суму 36192 грн.
Доказами, які підтверджують встановлені судом обставини та вину обвинувачених у вчиненому кримінальному правопорушенні, є покази обвинувачених, свідків, досліджені в ході судового розгляду.

Так, допитані у судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого їм злочину визнали частково.
Обвинувачений ОСОБА_4 суду пояснив, що в грудні 2020 року за дві неділі до нового року він приїхав в с. Шура-Копіївська в гості до своєї сестри ОСОБА_9 03.01.2021 пішов в центр села, де зустрів ОСОБА_10 , якого знав, так як раніше проживав з його дочкою. На його запрошення, останній погодився випити з ним пива. Коли повернувся додому, то там була ОСОБА_11 . Остання разом з ОСОБА_12 , ОСОБА_13 сиділи відпочивали, випивали. Він з ОСОБА_14 приєдналися до них. Коли стемніло він разом з ОСОБА_14 вирішили піти прогулятися. По дорозі стали сваритись і йому прийшла ідея пограбувати ОСОБА_8 . Раніше потерпілого він не знав, у його будинку не бував, що він живе одиноко йому не було відомо. Чув від людей, що в нього є гроші. Коли вони зайшли на подвіря, він сказав ОСОБА_15 , щоб вона пішла постукала у вікно. Коли ОСОБА_8 відкрив двері, він їх штовхнув та від удару потерпілий впав на підлогу в коридорі. Після цього він нагнувся над потерпілим та став утримувати його силою за руки, а ОСОБА_16 наказав шукати в кімнаті гроші. Самого потерпілого він не бив і не душив, з силою утримував та вимагав повідомити, де знаходяться гроші, нічим при цьому не погрожував. На руках мав рукавиці, на голову накинув капюшон, але обличчя не було закрите. Вважає, що від того, що він сильно утримував потерпілого, в нього могли утворитися синяки. Викрали вони у потерпілого гроші, дві ікони, телефон. Гроші він розподілив, взявши собі 2400 грн., а ОСОБА_16 віддав 2600 грн. Ікони сховали в погріб за місцем тимчасового проживання, пізніше ікони вони переховали у інший погріб, а телефон по дорозі в м. Тульчин він зарив у землю. Телефон забрали, щоб потерпілий не міг нікому зателефонувати та повідомити про пограбування. Коли після пограбування вони повернулись додому, то він спалив своє взуття і рукавиці, бо вони були брудними. ОСОБА_16 свій одяг не палила. Визнає свою провину в грабежі, але не в розбійному нападі, так як не душив потерпілого, не погрожував йому та тілесних ушкоджень, небезпечних для життя не спричиняв. Зазначив, що шкоду потерпілому вони повністю відшкодували, навіть більше, шкодує про вчинене, просив суворо не карати.
Обвинувачена ОСОБА_5 суду пояснила, що до подій з пограбуванням вона три роки проживала в с. Шура Копіївська, працювала там на сезонних роботах в садку. Гроші в неї були, бо вона багато працювала і заощаджувала. Потерпілого ОСОБА_17 знала раніше, а також те, що він проживає одиноко, так як його доглядала її знайома, ОСОБА_18 . З останньою вона була два рази в ОСОБА_19 , допомагала тьоті ОСОБА_20 . 03.01.2021 зранку вона проснулась та ОСОБА_21 вдома вже не було. Вона зателефонувала йому та запитала, де він. Він повідомив, що вдома в дядька ОСОБА_22 . Вона пішла до них, там вони всі разом випивали. Коли повернулись додому, то в них в гостях була ОСОБА_11 . Ще стали випивати вдома, однак дуже п`яними не були. Після 17.00 год. вона разом з ОСОБА_21 вирішили прогулятися в центр села. По дорозі вони сваритися, бо брат хотів іти до своєї колишньої дівчини. Вона була проти цього. Потім ОСОБА_21 став йти у вулицю, де живе потерпілий, вона йшла за ним, щоб він не наробив якихось дурниць, бо знає його характер. Коли зайшли на подвір`я, то ОСОБА_21 сказав, щоб вона пішла постукала у вікно. Вона пішла постукала у вікно, де горіло світло, а коли повернулась до веранди, то побачила, що двері в хату були вже відкриті, потерпілий лежав на підлозі в коридорі, а ОСОБА_21 його тримав за руки. Їй він наказав іти шукати гроші в кімнаті. Вона не знайшла нічого. Тоді ОСОБА_21 наказав діду повідомити, той сказав, що гроші в шапці. Дід сам витягнув гроші з шапки та віддав, так як в шапці вона їх теж не могла знайти. ОСОБА_21 тримав діда і питав де гроші, однак не погрожував і не душив. Ні про що з ОСОБА_21 вони перед цим не домовлялись. Викрали вони 5 000 грн., гаманець вона бачила, однак там грошей там не було, вона звідти грошей не брала. З будинку вони забрали ще дві ікони, які вона знайшла в дальній кімнаті та телефон, щоб потерпілий нікому не міг подзвонити. Коли поверталися додому, то гроші вона віддала ОСОБА_21 , а ікони розподілити, кожен ніс по іконі. Потім разом сховали їх в погребі. Зазначила, що ОСОБА_21 раніше ніколи у потерпілого не бував, а вона була і знала, що там одиноко живе потерпілий. Своїх речей вона в грубі не палила. Телефон вони прикопали по дорозі в м. Тульчин. Зазначила, що дуже шкодує про вчинене, визнає свою провину і готова нести відповідальність, але не за розбій, а за грабіж. Шкоду повністю потерпілому відшкодувала.
Свідок ОСОБА_23 суду пояснив, що потерпілий ОСОБА_8 є його дядьком, більше в того нікого з рідних немає. 03.01.2021 він телефонував дядькові з 11 до 15 год., однак той не відповідав. Так як він в той день чергував на роботі, то поїхав провідати дядька зранку 04.01.2021. Знайшов його в будинку, на ліжку, всі руки в нього були подерті, в крові, на обличчі царапини. Дядько йому повідомив, що на нього напало двоє осіб в масках та шапках. Коли він відкрив двері, то відразу відчув удар, від якого впав в сінях. Один з чоловіків тримав його і випитував де гроші, інша особа обшукувала будинок. Спочатку дядько віддав їм 1000 грн. Особа, яка утримувала його, почала душити, тож він повідомив, що в шапці сховано ще 5000 грн. Також пропало дві ікони. Мобільний телефон вони в дядька забрали і відключили. Дядько повідомив, що злякався, не має сил. Викрадені кошти повернуто потерпілому, ікони і гаманець не повернули. Це все що йому відомо.

Свідок ОСОБА_24 пояснив суду, що обвинувачений ОСОБА_4 його колишній зять, ОСОБА_25 рідна сестра ОСОБА_4 селі ОСОБА_26 обвинувачені почали проживати близько трьох років тому, там же працювали на сезонних роботах в садках. Також зазначив, що потерпілого ОСОБА_8 доглядає його сестра, ОСОБА_27 , так як близьких в селі у нього нікого немає, племінник живе у м. Тульчині. Після злочину він бачив обвинувачених в селі зранку об 11.00 год. ОСОБА_28 запропонував випити пива, він і розрахувався. ОСОБА_25 повідомила, що має переслати 5000 грн. своєму цивільному чоловіку, який відбуває покарання. Того дня, коли він пив пиво з обвинуваченими його сестра йому повідомила про пограбування ОСОБА_29 . Всі обставини йому відомі з її слів.

Свідок ОСОБА_30 пояснила, що знає обвинувачених. Вони працювали в селі Шура-Копіївська в садках. Там вона в червні місяці і познайомилась з ОСОБА_31 . ОСОБА_28 приїхав в село теж влітку, жив в селі з дівчиною. Потім поїхав додому в Кіровоградську область, а за два тижні до пограбування ОСОБА_19 повернувся. Того дня, коли все сталося вона їх бачила. Вони запропонували поїхати в Тульчин, щоб скупитися, сказали що заробили грошей. Коли приїхали в місто, то в магазин скуповуватись ходила ОСОБА_25 , вона ж і розраховувалась. Того дня вона були з ними з 10 до 16 год. вони розмовляли пили пиво. У вечері купили ще пиво та пили. Наступного дня обвинувачені виїхали з села, сказали що їдуть додому на свята. Потім від сільських людей їй стало відомо про напад на ОСОБА_32 .

Свідок ОСОБА_33 пояснив, що його дружина ОСОБА_34 доглядала потерпілого ОСОБА_19 , так як близьких в селі у нього не було. Вона була офіційно оформлена соціальним працівником. Так, як на початку січня 2021 року дружина зламала ногу, то він допомагав доглядати за потерпілим. Він зателефонував діду запитати, чиє в нього хліб, чи може ще щось треба, однак телефон був поза зоною досяжності. Тоді він вирішив піти до ОСОБА_19 , щоб дізнатися, як справи і що йому необхідне Коли прийшов, то побачив, відкриті двері будинку і сінні двері - теж, в сінях було якесь ганчір`я. ОСОБА_35 знаходився в кімнаті, все простирадло на ліжку було в крові, руки його обдерті в крові, обличчя теж. Речі в будинку були розкидані по підлозі, буфет відкритий. ОСОБА_35 повідомив, що його пограбували. Розказав, що у вечері хтось до нього постукав у вікно, він подумав, що це він, тому відкрив двері. Його штовхнули в сіни, він впав, одна особа його тримала, а інша шукала все по будинку, шукали гроші. Випитувала про гроші особа, як тримала, а інша особа мовчала і шукала. Забрали в нього гроші і мобільний телефон. Повідомив, що ці особи були в рукавицях та говорили з циганським акцентом. Пропажу ікон у потерпілого виявив він. Йому відомо, що ОСОБА_25 була в будинку потерпілого з його дружиною, допомагала їй води принести.

Свідок ОСОБА_34 пояснила, що потерпілого ОСОБА_19 вона доглядала з 2016 по трудовому договору як соціальний працівник. Коли сталося пограбування, вона в нього не була, так як зламала ногу. Останній раз була в нього 22 чи 23 листопада і тому доглядав за ним її чоловік ОСОБА_36 . Де і що в потерпілого лежить їй не відомо, гроші він віддавав своїй сестрі, їй давав 200 грн. якщо треба було щось купити (їжу, ліки). ОСОБА_25 з нею дійсно ходила раз чи два, допомагала принести води, але в будинок вона не заходила, лише в коридор. До цього ОСОБА_25 прожива в селі років два. ОСОБА_28 теж певний період жив в селі з її племінницею. ОСОБА_37 було відомо, що дід сам проживає. ОСОБА_25 з нею була в ОСОБА_38 десь за пів року до нападу. Сам дід в село не міг ходити, так як погано пересувався. Коли 04.01.2021 повернувся її чоловік від ОСОБА_19 , то повідомив, що дід лежить побитий, його хтось пограбував. Після цього ОСОБА_39 вона не бачила.

Свідок ОСОБА_40 , допитана в порядку ч.1 ст.225 КПК України, пояснила, що знає обвинувачених, так як вони є братом і сестрою її чоловіка ОСОБА_41 . Вона з останнім також були на роботі в с. ШураКопіївська, приїхали туди влітку, ОСОБА_25 вже до їх приїзду там проживала. Перед новим 2021 роком до них приїхав ОСОБА_42 . Жили вони всі в чотирьох. 03.01.2021 ОСОБА_15 з ОСОБА_21 десь о 18.00 год. кудись пішли. Коли виходили з дому, то взяли рукавиці, куди йшли не повідомляли, а вона не питала їх. Повернулись вони десь через годину - півтори. Вона з ОСОБА_43 в цей час були вдома. Коли ОСОБА_25 та ОСОБА_28 повернулись, вона почула, що стукнули двері в погріб. Пізніше там її чоловік знайшов викрадені ікони. Коли ОСОБА_15 з ОСОБА_21 повернулись, то скинули одяг, в якому були одягнуті, та спалили його в грубі. Спалили взуття та рукавиці. Чому вони це роблять, вона в них не питала. Потім вони всі разом поїхали в м. Тульчин, скупилися в магазині. Гроші були в ОСОБА_15 , вона ж і розраховувалась, заправляла машину. В неї було десь 5-6 тисяч гривень. 03.01.2021 вони хотіли їхати з чоловіком додому в Кіровоградську область. На її думку, ОСОБА_21 нормальний хлопець, спокійний. А ОСОБА_16 усіма керує.

Свідок ОСОБА_44 , допитаний в порядку ч.1 ст.225 КПК України, пояснив, що ОСОБА_25 та ОСОБА_28 є його рідними братом та сестрою. Зазначив, що ОСОБА_16 проживала в Шурі-Копіївській десь близько року до того, як він туди теж приїхав. Він приїхав разом зі своєю цивільною дружиною ОСОБА_45 у вересні 2020. Проживали вони разом з ОСОБА_16 , винаймали будинок. Брат ОСОБА_21 приїхав до них в гості перед новим 2021 роком та проживав у них. 03.01.2021 всі вчотирьох вони були вдома. Близько 18.00 год. ОСОБА_16 з ОСОБА_21 пішли погуляти. Через деякий час він почув, як скрипнула хвіртка, а потім почув стук дверей в погріб, бо вони досить важкі і чутно, коли їх відкривають чи закривають. Після цього ОСОБА_16 з ОСОБА_21 швидко забігли в хату, вони були збуджені і сіли біля пічки грітися, там же вони спалити свій одяг: рукавиці, взуття. ОСОБА_46 запитала навіщо вони палять одяг, однак вони нічого не відповіли. Потім сказали йому та ОСОБА_47 одягалися та всі разом вони поїхали в м. Тульчин за пивом. Коли виїхали з села, ОСОБА_16 сказала зупинитись, вони з ОСОБА_21 вийшли. Коли повернулись, то у ОСОБА_21 були руки в болоті. Однак, що сталось він не повідомляв, витер руки і поїхали далі. В магазині скуповувалась ОСОБА_16 . У неї було 5-6 тисяч по 200 грн. купюрами. Вона ж давала кошти на бензин, щоб заправити автомобіль. Купили пиво, сухарики і поїхали назад додому. Потім ще два рази їздили в м. Тульчин за спиртним, та як магазин в селі був вже закритий. Коли він з ОСОБА_45 того вечора спустились в погріб, щоб набрати яблук, то побачили там на землі в кутку дві ікони. До того там їх не було. ОСОБА_16 сказала йому, що їй нічого не відомо про ікони. А наступного дня їх там вже не було. 05.01.2021 вони виїхали додому в Кіровоградську область, на цьому наполягала ОСОБА_16 з ОСОБА_21 . ОСОБА_16 заправляла автомобіль. У ОСОБА_21 грошей не було. Зазначив, що ОСОБА_16 , коли випиває стає агресивною може і битись. Віталій спокійний, коли не п`є, коли п`є, то може теж в бійку вступити.

Експерт ОСОБА_48 в судовому засіданні пояснив, що він проводив огляд потерпілого ОСОБА_8 05.01.2021 на підстави постанови слідчого, має 36 років експертного стажу. При обстеженні потерпілого були виявлені садна на верхніх кінцівках також були виявлені садна лівої носо-губної складки, в ділянці нижньої губи справа припухлість. Зі слів потерпілого його душили за горло, однак при його огляді об`єктивних ознак здавлювання шиї ним виявлено не було (синців, саден чи іншого), були скарги на болі в руках (зап`ястях). Тому і в своєму висновку він зазначено лише про ті тілесні ушкодження, які були ним виявлені. Відносяться вони до легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасного розладу здоровя.

Крім показань обвинувачених, свідків, встановлені судом обставини та вина обвинувачених у вчиненому кримінальному правопорушення доведені дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, зокрема:

- витягом з ЄРДР про внесення 04.01.2021 відомостей про кримінальне правопорушення за заявою ОСОБА_8 про вчинення на нього двома особами нападу із застосуванням фізичної сили, в результаті чого заволоділи належними йому грошовими коштами (а.п. 159 Т.2);

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 04.01.2021, згідно якого слідчим ОСОБА_49 прийнято усну заяву від ОСОБА_8 про те, що 03.01.2021 близько 18.00 год. дві невідомі особи скоїли на нього напад в будинку за місцем його проживання по АДРЕСА_2 , під час якого завдали йому тілесних ушкоджень та заволоділи грошовими коштами в сумі 6000 грн, шкіряним гаманцем та мобільним телефоном Нокіа (а.п.161 Т.2);

- протоколом огляду місця події від 04.01.2021, згідно якого місцем огляду являється територія домогосподарства по АДРЕСА_2 (а.п. 166 168 Т.2);

- протоколом огляду від 05.01.2021 (а.п. 181 Т.2), згідно якого предметом огляду є чоловіча кофта та спортивні штани, видані ОСОБА_8 (а.п. 181 Т.2);

- протоколом огляду від 12.01.2021 з фото таблицею до нього, згідно якого предметом огляду є гаманець, виданий ОСОБА_8 (а.п. 184-186 Т.2);

- протоколом огляду від 26.01.2021 з фото таблицями до нього, згідно якого під час огляду домоволодіння АДРЕСА_3 , в одному із господарських приміщень (погребі) в правому бічному кутку виявлено білий поліпропіленовий мішок, в якому знаходиться дві ікони розміром 28*24*6,5 см на дерев`яній основі під склом та розміром 40*36*8,5 на дерев`яній основі із зображенням «Божої матері» (а.п. 193-201 Т.2);

- протоколом пред`явлення речей для впізнання від 15.01.2021 (а.п. 203-205 Т.2), згідно якого племінник потерпілого ОСОБА_8 , ОСОБА_23 впізнав належну його дядькові старообрядну ікону на фотознімку № 2;

- протоколом пред`явлення речей для впізнання від 15.01.2021 (а.п.206-208 Т.2) згідно якого племінник потерпілого ОСОБА_8 , ОСОБА_23 впізнав належну його дядькові ікону на фотознімку № 1;

- висновком експерта № СЕ-19/102-21/532-Б від 28.04.2021, згідно якого генетичні ознаки клітин з ядрами, виявлених на поверхні чоловічої шапки та на поверхні чоловічого гаманця збігаються між собою та з генетичними ознаками зразка букального епітелію ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.п. 35-50 Т.3);

- висновком експерта № 2 від 15.01.2021 з фото таблицями, згідно якого у ОСОБА_8 мали місце тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин, забійних ран, саден в ділянці обличчя, обох верхніх кінцівок. Дані тілесні ушкодження виникли від неодноразової дії твердого тупого предмета (предметів), що могло бути в термін і за обставин, на які вказує обстежений і по ступеню тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я (а.п. 194-196 Т.3);

- висновком експерта № 587/21-21 від 05.02.2021, згідно якого ринкова вартість при умові робочого стану та виконанні всіх робочих функцій мобільного телефону марки «Nokia» моделі 105 «Sigle sim», придбаного 20.07.2017 року за 620 грн. на момент скоєння злочину, тобто станом на 03.01.2021 становила 257,00 грн. (а.п. 201-203 Т.3);

- висновком експерта № СЕ-19/120-21/4011-МЗ від 01.06.2021 з фото таблицею, згідно якого надана на дослідження ікона на дерев`яній основі із зображенням «Божої матері» на золотистому фоні являє собою православну ікону «Богородиця Вогневидна» ХІХ століття, орієнтовна вартість якої станом на 03.01.2021 могла складати 26 565 грн. (а.п. 209-218 Т.3);

- висновком експерта № СЕ-19/120-21/4013-МЗ від 10.06.2021 з фото таблицею, згідно якого орієнтована вартість православної хатньої металевої емальованої чотиричастної ікони з барельєфним зображенням сюжетів трьох Богородичних та одного Господнього празників, яка виготовлена методом литва на початку ХІХ століття в тогочасній Російській імперії разом із комбінованим кіотом, деталі якого виготовлені переважно машинним способом на початку ХХ століття станом на 03.01.2021 могла складати 3320 грн. (а.п. 223-234 Т.3);

- протоколом про результати негласної слідчої (розшукової) дії від 24.02.2021, згідно якого установити місцезнаходження радіоелектронного засобу «Нокіа 105», належного ОСОБА_8 у період з 20.01.2021 по 03.02.2021 не представилось можливим, так як даний пристрій не фіксувався в мережі (а.п.79 Т.4);

- протоколом про результати негласної слідчої (розшукової) дії від 24.02.2021, відповідно до якого зафіксовано аудіо-відеоконтроль місця, камери № 5, де попередньо утримувався ОСОБА_4 в ІТТ ГУНП у Вінницькій області (а.п. 81 -83 Т.4), згідно якого ОСОБА_4 повідомляє співкамернику про те, за яких обставин разом з ОСОБА_14 здійснив пограбування ОСОБА_8 ;

- протоколом про результати негласної слідчої (розшукової) дії від 24.02.2021, відповідно до якого зафіксовано аудіо-відеоконтроль місця, камери № 7, де попередньо утримувалась ОСОБА_5 в ІТТ ГУНП у Вінницькій області (а.п. 85-86 Т.4), згідно якого остання повідомляє співкамерниці обставини вчиненого нею разом з ОСОБА_4 пограбування ОСОБА_8 ;

- протоколом про результати негласної слідчої (розшукової) дії від 24.02.2021 про знаття інформації з інформаційних систем мобільного телефону ОСОБА_50 , 1993 р.н., згідно якого на одному зі скріншотів зафіксовано зображення фото ікони прямокутної форми (а.п. 88 Т.4);

- протоколом про результати негласної слідчої (розшукової) дії від 24.02.2021, згідно якого місцезнаходження радіоелектронного засобу, яким користується ОСОБА_4 , 2000 р.н. станом на 25.01.2021 о 05.04 хв. фіксується в с. Березівка Маловисківський район Кіровоградська область (а.п.90 Т.4);

- висновком судово-психіатричного експерта № 46 від 12.04.2021, згідно якого в період часу, до якого відноситься інкриміноване діяння, ОСОБА_5 на хронічне психічне захворювання не страждала, перебувала поза будь-яким тимчасовим розладом психічної діяльності; могла усвідомлювати свої дії та керувати ними. В теперішній час на психічні розлади не страждає, перебуває поза будь-яким тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності. В теперішній час може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. На алкоголізм та наркоманію не страждає, лікування не потребує (а.п. 129-134 Т.4);

- висновком судово-психіатричного експерта № 60 від 02.03.2021, згідно якого в період часу, до якого відноситься інкриміноване діяння, ОСОБА_4 на хронічне психічне захворювання не страждав, перебував поза будь-яким тимчасовим розладом психічної діяльності; міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. В теперішній час на психічні розлади не страждає, перебуває поза будь-яким тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності. В теперішній час може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. На алкоголізм та наркоманію не страждає, примусового лікування не потребує (а.п. 143-147 Т.4);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 16.01.2021 та відеозаписом фіксації слідчого експерименту за участю обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно якого останній показав, як 03.01.2021 разом з ОСОБА_5 вони проникли до будинку потерпілого ОСОБА_8 в с. Шура-Копіївська та здійснили його пограбування, в якій спосіб він наніс тілесні ушкодження потерпілому (а.к.п. 164-165, 166 Т.4);

- заявою потерпілого ОСОБА_8 про те, що претензій матеріального характеру до обвинувачених він не має (а.к.п. 216 Т.4).

Вказані вище письмові докази докази суд визнає належними та допустими, оскільки вони зібрані у передбачений законом спосіб, протоколи негласних слідчих (розшукових) дій розсекречені, відкриті стороні захисту, яка в судовому засіданні не висловила щодо них своїх зауважень чи заперечень.

Крім того, в ході судового розгляду кримінального провадження судом досліджено;

-протокол отримання зразків для експертизи від 25.01.2021 (а.п.226, 227 Т.2);

-висновок експерта № СЕ-19/102-21/2813-БД від 12.04.2021 (а.п. 13-29 Т.3);

-висновок експерта № СЕ-19/102-21/1034-Б від 21.05.2021 (а.п.56-64 Т.3);

-висновок експерта № 19 від 28.01.2021 (а.п. 69-72 Т.3);

-висновок експерта № СЕ-19/102-21/54-Б від 11.06.2021 (а.п. 80-111 Т.3);

-висновок експерта № СЕ-19/102-21/533-Б від 11.06.2021 (а.п. 117-151 Т.3);

-висновок експерта № СЕ-19/102-21/580-Б від 05.02.2021 (а.п. 157-191 Т.3);

-протокол про результати здійснення негласної слідчої (розшукової) дії від 27.01.2021, згідно якого отримано зразок біологічного походження, належний ОСОБА_4 (а.п. 74 Т.4);

-протокол про результати здійснення негласної слідчої (розшукової) дії від 27.01.2021, згідно якого отримано зразок біологічного походження, належний ОСОБА_51 (а.п. 75 Т.4);

-протокол про результати негласної слідчої (розшукової) дії від 05.02.2021, згідно якого в результаті проведеної НСРД отримати інформацію з телекомунікаційних мереж за номером телефона, належного ОСОБА_4 , яка має доказове значення по факту розбійного нападу на ОСОБА_19 не представилось можливим(а.п.76 Т.4);

-протокол про результати негласної слідчої (розшукової) дії від 05.02.2021, згідно якого в результаті проведеної НСРД отримати інформацію з телекомунікаційних мереж за номером телефона, належного ОСОБА_51 , яка має доказове значення по факту розбійного нападу на ОСОБА_19 не представилось можливим(а.п.78 Т.4);

-протокол про результати негласної слідчої (розшукової) дії від 24.02.2021, згідно якого місцезнаходження радіоелектронного засобу, яким користується ОСОБА_44 , станом на 25.01.2021 о 06.08 хв. фіксується в с. Якимівка Маловисківський район Кіровоградська область (а.п.80 Т.4);

-протокол про результати негласної слідчої (розшукової) дії від 25.02.2021, про зняття інформації в період з 20.01.2021 по 03.02.2021 з мобільного телефону, яким користується ОСОБА_4 , 2000 р.н., яка носить звичайний характер (а.п. 91 Т.4);

Оцінка даних доказів вказує на те, що безпосередньо вони не свідчать про винуватість обвинувачених у вчиненому кримінальному правопорушенні, однак зібрані у законний спосіб для встановлення всіх обставин та перевірки всіх причетних до злочину осіб, протоколи негласних (слідчих) дій розсекречені, відкриті стороні захисту та з приводу них не поступило заперечень чи зауважень.

Оцінюючи досліджені докази з точки зору їх належності та допустимості, суд окремо вважає необхідним зупинитись на відеозаписі з інтернет-ресурсу, каналу ІНФОРМАЦІЯ_4 від 27.01.2021, протоколі допиту потерпілого від 04.01.2021 (а.к.п. 92-93Т.2), протоколі додаткового допиту потерпілого від 25.01.2021 (а.к.п 94-95 Т.2), на які сторона обвинувачення послалась, як на докази вини обвинувачених в інкримінованому їм злочині.

Вказані джерела, на переконання суду, не можуть бути визнані як належні та допустимі докази, на чому наполягала і сторона захисту, а отже і не покладаються судом в обґрунтування своїх висновків щодо винуватості обвинувачених з огляду на таке.

Відповідно до ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим кодексом. На недопустимий доказ суд не може посилатися при ухваленні судового рішення.

Суд зазначає, що відеозапис з інтернет-ресурсу, каналу YouTube https://www.youtube.com/wath?v=qDOMaoyr-4k від 27.01.2021 є недопустимим доказом, оскільки не отриманий стороною обвинувачення в межах досудового розслідування даного кримінального провадження у передбачений законом спосіб, не внесений до реєстру матеріалів досудового розслідування, не відкривався стороні захисту, а взятий з відкритих джерел, що підтвердив в судовому засіданні і сам прокурор. З огляду на вказане сторона захисту наполягала на тому, що вказане джерело не може бути допустимим доказом.

Що стосується протоколів допиту потерпілого в ході досудового розслідування, то суд не може покласти їх в обґрунтування своїх висновків, оскільки за змістом ч.4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 цього кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

Отже, виходячи із аналізу положень ст. 95 КПК України показання надані слідчому, прокурору, є доказом під час досудового розслідування та втрачають своє доказове значення під час судового розгляду, адже суд може обґрунтувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання.

При цьому допитати в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_8 суд не зміг з об`єктивних причин, оскільки він в адресованих суду заявах висловив бажання про розгляд кримінального провадження у його відсутність (а.к.п. 73, 130 Т.1), в подальшому в ході судового розгляду, ІНФОРМАЦІЯ_5 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 18.01.2022 Тульчинським відділом ДРАЦС у Тульчинському районі Вінницької області (а.к.п. 82 Т.2). Разом з тим, як належний та допустимий доказ суд розцінює заяву потерпілого ОСОБА_8 про вчинене відносно нього кримінальне правопорушення, яка зафіксована в протоколі про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 04.01.2021, та якій судом надано оцінку в сукупності та взаємозв`язку з іншими доказами.

Аналізуючи досліджені докази та вирішуючи питання про наявність в діях обвинувачених складу інкримінованого їм кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України, суд виходить з такого.

За змістом ч. 3 ст. 187 КК України розбій - це напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу або погрозою застосування такого насильства, поєднаний з проникненням у житло чи інше володіння особи.

З об`єктивної сторони розбій передбачає собою активні дії, спрямовані на негайне вилучення чужого майна шляхом застосування фізичного або психічного насильства. Для таких дій характерні раптовість, агресивністьі швидкоплинність.

Відповідно роз`яснень, які викладено в п.9, п.12 постанови ВСУ № 10 від 06.11.2009 року «Про судову практику у справах проти власності» при розбої насильство або погроза його застосування спрямовані на заволодіння майном в момент їх застосування. При цьому під насильством небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, слід розуміти заподіяння їй легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності, середньої тяжкості або тяжкого тілесного ушкодження, а також інші насильницькі дії, які не призвели до вказаних наслідків, але були небезпечними для життя чи здоров`я в момент заподіяння (насильство, що призвело до втрати свідомості чи мало характер мордування, придушення за шию, скидання з висоти, застосування електроструму, зброї, спеціальних знарядь тощо). Погроза при розбої являє собою такі дії чи висловлювання, які виражають намір негайно застосувати фізичне насильство небезпечне для життя і здоровя потерпілого. Головним критерієм реальності погрози при розбої є суб`єктивне сприйняття її потерпілим.

Із правового аналізу положень ст. 186 КК України, про застосування якої до дій обвинувачених ставить питання сторона захисту, вбачається, що об`єктивна сторона грабежу передбачає відкрите викрадення чужого майна. Обов`язковими ознаками об`єктивної сторони грабежу є: дія, тобто, відкрите, незаконне, безоплатне, поза волею власника вилучення чужого майна; наслідок, що полягає в заволодінні винним чужим майном; причинний зв`язок між дією та наслідком, а також, спосіб вчинення злочину, який характеризується відкритістю.
Насильство, що може бути застосоване під час грабежу, не має бути небезпечним для життя і здоров`я потерпілого. Під таким насильством слід розуміти умисне заподіяння легкого тілесного ушкодження, що не спричинило короткочасного розладу здоров`я або незначної втрати працездатності, а також вчинення інших насильницьких дій (завдання удару, побоїв, незаконне позбавлення волі) за умови, що вони не були небезпечними для життя чи здоров`я в момент заподіяння (п. 5 ППВСУ "Про судову практику у справах про злочини проти власності" від 06 листопада 2009 р. № 10).
Таким чином, відмінність грабежу від розбою полягає передусім в моменті закінчення злочину, способі вчинення злочину та в характері й ступені насильства. Спосіб вчинення грабежу носить відкритий характер, а спосіб вчинення розбою полягає в нападі (як відкритому, так і прихованому). При розмежуванні грабежу та розбою визначальним є характер застосованого до потерпілого насильства або погрози як способу заволодіння чужим майном, при розбої воно є небезпечним для життя чи здоровя, а при грабежі така небезпеки відсутня.

Однак в ході судового розгляду стороною обвинувачення безсумнівно перед судом не доведено наявності в діях обвинувачених складу злочину, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України, зокрема його об`єктивної сторони щодо погрози застосування до потерпілого насильства небезпечного для життя чи здоровя.

Кваліфікуючи дії обвинувачених за ч.3 ст. 187 КК України, сторона обвинувачення послалася на те, що обвинувачені із застосуванням сили вчинили напад на потерпілого, в ході якого обвинувачений ОСОБА_4 , узявши потерпілого за шию почав душити останнього та вимагати грошові кошти, висловлюючи погрози насильством небезпечним для життя чи здоровя останнього, внаслідок чого потерпілий сприйняв погрози як реальну небезпеку для свого життя та здоровя. При цьому ні в обвинувальному акті, ні в судовому засіданні прокурором не конкретизовано, в чому ж саме проявились такі погрози, що могли бути суб`єктивно сприйняті потерпілим як реальна небезпека для його життя чи здоров`я. Те, що обвинувачений ОСОБА_4 почав душив потерпілого, як на цьому наполягає сторона обвинувачення, не може розцінюватися як погроза, оскільки такі дії відповідно до роз`яснень, викладених в постанові Пленуму ВСУ "Про судову практику у справах про злочини проти власності" від 06 листопада 2009 р. № 10,є самим насильство, а не наміром застосувати таке.

При цьому жодні із досліджених доказів, які визнано судом належними та допустимими у своїй сукупності та взаємозв`язку, з урахуванням дійсних та об`єктивних обставин події, не вказують на застосування обвинуваченими до потерпілого насильства, небезпечного для життя чи здоровя або ж погрози застосування такого.

Так, як слідує із заяви потерпілого ОСОБА_8 про вчинене відносно нього кримінальне правопорушення, яка зафіксована в протоколі про прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 04.01.2021 (а.к.п.161 Т.2) та визнана судом як належний та допустимий доказ, 03.01.2020 за місцем його проживання в с. Шура-Копіївська дві невідомі особи здійснили на нього напад, під час якого завдали тілесних ушкоджень. При цьому жодних посилань на те, що потерпілому погрожували насильством небезпечним для життя та здоровя або ж душили вказана заява не містить.

Таке першочергове повідомлення потерпілого щодо вчиненого відносно нього кримінального правопорушення, в ході якого йому спричинено тілесні ушкодження узгоджується із іншими дослідженими доказами, які визнано судом належними та допустимими. Зокрема, висновком експерта від 05.01.2021 (а.к.п. 194-196), згідно якого в потерпілого ОСОБА_8 мали місце легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасного розладу здоровя та показами експерта в судовому засіданні про те, що зі слів потерпілого його душили, однак об`єктивних ознак цього на тілі (шиї) потерпілого виявлено не було.

Також покази потерпілого, зафіксовані в протоколі про прийняття заяви від 04.01.2021 узгоджуються з наданими обвинуваченим ОСОБА_4 показаннями в судовому засіданні та його показами в ході слідчого експерименту за його участі про те, що він, штовхнувши двері, завдав тілесних ушкоджень потерпілому, а також силою утримував його за руки, обмеживши в рухах, однак не погрожував потерпілому та не душив за шию.

Суд звертає увагу, що викладені вище обставини були відомі слідчому, та прокурору під час складання обвинувального акту, однак їм не приділено достатньої уваги та не надано відповідної правової оцінки вказаним фактам та доказам, які б безсумнівно доводили вину обвинувачених у пред`явленому їм обвинуваченні.
Відповідно до ст. 94 КПК України суд під час прийняття відповідного процесуального рішення за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, повинен оцінювати кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів із точки зору достатності та взаємозв`язку.
Виходячи з положень презумпції невинуватості, закріпленій в ст. 62 Конституції України, тягар доказування вини покладено на сторону обвинувачення. Саме ж обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до ст.17 Закону України від 23.02.2006 р. «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч.2 ст.8 КПК України суди застосовують Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
В своїх рішеннях «Ірландія проти Сполучного Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів, суд, як правило, застосовує критерій доведення вини «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співвідношення достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.
З огляду на викладене суд доходить висновку про недоведеність стороною обвинувачення поза розумним сумнівом вини обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 187 КК України.
Разом з тим, на переконання суду, у діях обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на підставі аналізу та співставлення доказів, досліджених в ході судового розгляду, достатньо об`єктивно вбачаються ознаки відкритого викрадення чужого майна (грабіж), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоровя потерпілого за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням у житло.

У відповідності до ч.3 ст. 337 КПК України з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
З огляду на викладене суд доходить висновку про необхідність зміни правової кваліфікації дій ОСОБА_4 , ОСОБА_5 з ч. 3 ст.187 КК України на ч. 3 ст. 186 КК України, що, враховуючи санкції статей, покращує їх становище.
Суд визнає винуватими обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 186 КК України - відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоровя потерпілого за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло та такими, що повинні нести покарання за даний злочин.

Що стосується ролі кожного з обвинувачених у вчиненому злочині, на переконання суду, його організатором, є саме ОСОБА_5 , оскільки в судовому засіданні встановлено, що саме вона раніше знала потерпілого, бувала в нього вдома, їй було відомо, що він проживає одиноко. Натомість вказані обставини ОСОБА_4 відомі не були. Показання наданні ОСОБА_5 в судовому засіданні про те, що ОСОБА_4 організував даний злочин, розподіляв ролі, суд розцінює як бажання применшити свою участь у вчиненому, отримати менше покарання за вчинене, а показання ОСОБА_4 про те, що саме він виступив організатором, суд розцінює, як бажання захистити свою сестру.

При обранні виду та міри покарання суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинувачених, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання та слідує принципам законності, справедливості та індивідуалізації покарання.

Так, обвинувачений ОСОБА_4 вперше вчинив тяжкий злочин, судимостей не має, посередньо характеризується, у лікарів нарколога та психіатра на обліку не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 є активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування потерпілому завданої шкоди.

Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, вчинення злочину щодо особи похилого віку.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, особи обвинуваченого ОСОБА_4 , суд вважає, що покаранням необхідним і достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним нових злочинів буде покарання за ч. 3 ст. 186 КК у виді позбавлення волі.

Обвинувачена ОСОБА_5 вчинила тяжкий злочин, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась, шкоду відшкодувала в повному обсязі, посередньо характеризується, у лікарів нарколога та психіатра на обліку не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_5 є щире каяття, відшкодування потерпілому завданої шкоди.

Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченої, є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, чого не заперечено самим обвинуваченим та вчинення злочину щодо особи похилого віку.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, особи обвинуваченої ОСОБА_5 , суд вважає, що покаранням необхідним і достатнім для її виправлення і попередження вчинення нею нових злочинів буде покарання за ч. 3 ст. 186 КК у виді позбавлення волі.

Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Оскільки строк тримання під вартою обвинувачених спливає 24.09.2022 до набрання вироком законної сили, а вони засуджені до покарання у виді позбавлення волі, і, будучи звільненими з-під варти, можуть ухилитися від виконання покарання, запобіжний захід слід продовжити на шістдесят днів, але не більше, ніж до набрання вироком законної сили якщо це відбудеться раніше.
Питання речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

У відповідності з ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинувачених слід стягнути в дохід держави витрати на залучення експерта в рівних частках.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,-

ухвалив:

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, і призначити йому покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 відраховувати з дня набрання даним вироком законної сили, зарахувавши в строк відбування покарання відповідно до ч.5 ст. 72 КК України строк попереднього ув`язнення (тримання під вартою) з 27.01.2021 року по день набрання вироком законної сили.

До набрання вироком законної сили продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід, але не більше ніж на 60 днів до 18.11.2022 року включно.
Визнати ОСОБА_5 винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, і призначити їй покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 відраховувати з дня набрання даним вироком законної сили, зарахувавши в строк відбування покарання відповідно до ч.5 ст. 72 КК України строк попереднього ув`язнення (тримання під вартою) з 28.01.2021 року по день набрання вироком законної сили.

До набрання вироком законної сили продовжити обвинуваченій ОСОБА_5 запобіжний захід, але не більше ніж на 60 днів до 18.11.2022 року включно.
Речові докази: - недопалок, змив з зовнішньої сторони поверхні скла вікна кімнати будинку АДРЕСА_4 ; змив з поверхні ручки дверей кімнати будинку АДРЕСА_5 ; змив з поверхні ручок дверей шафи; запаховий слід з зовнішньої сторони ручки вхідних дверей в будинок, який упаковано до спеціального пакету Національної поліції України SUD1141721; запаховий слід з внутрішньої сторони ручки вхідних дверей в будинок, який упаковано до спеціального пакету Національної поліції України SUD1141720; запаховий слід з ручки кімнати дверей будинку АДРЕСА_5 , який упаковано до спеціального пакету Національної поліції України SUD1141722, які знаходяться на зберіганні кімнаті зберігання речових доказів Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області, - знищити;
-чоловічу кофту сірого кольору та чоловічу шапку, належні потерпілому ОСОБА_8 , які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області, - повернути спадкоємцям останнього,
скасувавши з них арешт, накладений згідно ухвали слідчого судді Тульчинського районного суду Вінницької області від 05.01.2021;
- гаманець коричневого кольору, належний потерпілому ОСОБА_8 , який знаходяться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області, - повернути спадкоємцям потерпілого, скасувавши з нього арешт, накладений згідно ухвали слідчого судді Тульчинського районного суду Вінницької області від 13.01.2021;
- дві ікони: перша розміром 28х24х6,5 см на дерев`яній основі під склом, друга розміром 40х36х8,5 см на дерев`яній основі із зображенням «Божої матері» на золотистому фоні, належні потерпілому ОСОБА_8 , які знаходяться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області, - повернути спадкоємцям потерпілого, скасувавши з них арешт, накладений згідно ухвали слідчого судді Тульчинського районного суду Вінницької області від 01.02.2021;
Стягнути в рівних частках з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в дохід держави витрати, пов`язані з залученням експерта, в сумі 105 255 грн. 86 коп. (сто п`ять тисяч двісті п`ятдесят п`ять гривень вісімдесят шість копійок).

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Вінницької області через Тульчинський районний суд Вінницької області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий ОСОБА_1