ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 серпня 2022 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровська, який мешкає в АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187 та ч.1 ст.263 КК України, у кримінальному провадженні № 0001415, № 0001704,
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 серпня 2022 року задоволено клопотання та продовжено застосування обвинуваченому ОСОБА_7 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 03 жовтня 2022 року, включно.
Клопотання захисника ОСОБА_8 про зміну обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт з застосування засобі електронного контролю або визнання застави- відмовлено.
Рішення суду обґрунтовано тим, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого корисливого умисного злочину, за який передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років та у вчиненні тяжкого злочину пов`язаного з незаконним обігом зброї в Україні, і усвідомлюючи відповідальність, яка йому загрожує у випадку доведеності його вини, може переховуватися від суду, що дає суду обґрунтовану підставу вважати наявність ризику, що ОСОБА_7 може ухилитися від суду або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Також, враховуючи стадію судового провадження, коли судовий розгляд по справі продовжується, свідки сторони обвинувачення не допитані судом, та серйозність пред`явленого йому обвинувачення, існує висока вірогідність вчинення з боку обвинуваченого ОСОБА_7 впливу на вказаних осіб, що також дає суду обґрунтовану підставу вважати наявність ризику, що ОСОБА_7 може впливати на свідків.
Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, в тому числі у виді домашнього арешту із застосуванням засобу електронного контролю, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_7 , а обраний обвинуваченому запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості діянь, які йому інкримінуються, кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.
Оскільки ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, пов`язаного із застосуванням насильства, суд не вбачав підстав для визначення застави.

Захисник не погодився з даним рішенням суду та подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк оскарження судового рішення, ухвалу скасувати та постановити нову, якою змінити ОСОБА_7 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.
Щодо поважності причин пропуску строку оскарження ухвали зазначає, що він хворів та за станом здоров`я не зміг взяти участь в судовому засіданні 05.08.2022 року. Після отриманого лікування 17.08.2022 року звернувся до суду з клопотання про отримання копії ухвали, яку отримав в цей же день, та 22.08.2022 року подав апеляційну скаргу.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на те, що в порушення ч.1 ст. 199 КПК України, прокурор не надав ні суду, ні обвинуваченому та захиснику копію клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу.
В порушення вимог п.1 ч.1 ст. 372 КПК України, у вступній частині ухвали не зазначено номер кримінального провадження.
Вважає, що висновки щодо доведеності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, зроблено виключено на підставі усного клопотання прокурора. Разом з цим, обвинувачений стверджував, що розбійний напад скоїв його брат ОСОБА_9 , він тільки був у машині брата як пасажир.

Відповідно до ч. 4 ст. 422-1 КПК України, розгляд апеляційної скарги на ухвалу про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється апеляційним судом за відсутності обвинуваченого та прокурора, які клопотання про розгляд апеляційної скарги за їх участю до суду не направляли, про дату, час та місце слухання справи були повідомлені належним чином.
Заслухавши доповідь головуючого судді, думку захисника, який підтримав вимоги апеляційної скарги та просив їх задовольнити, перевіривши надані матеріали та обговоривши скаргу, колегія суддів дійшла до наступних висновків.
Враховуючи, що захисник обвинуваченого, за станом здоров`я, отримав копію оскаржуваної ухвали 17.07.2022 року та 22.08.2022 року подав апеляційну скаргу, колегія суддів вважає за необхідне поновити адвокату ОСОБА_6 строк апеляційного оскарження ухвали Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 серпня 2022 року, як пропущеного з поважних причин.
Згідно ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
За наслідками розгляду клопотання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати шістдесяти днів. До спливу строку дії запобіжного заходу суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать зокрема про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Як убачається з наданих матеріалів, в провадженні Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська знаходиться кримінальне провадження щодо ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.4 ст. 187 КК України, ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 187 КК України, ОСОБА_10 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 27, ч.44 ст. 187 КК України.
05 серпня 2022 року судом першої інстанції в судовому засіданні було розглянуто питання доцільності продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 .
В даному випадку для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. ст. 199, 331 КПК України, суд повинен був з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави та умови, за яких продовження строку тримання під вартою є можливим.
Перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив факт того, що обставини, які стали підставою для взяття ОСОБА_7 під варту, на даний час не змінилися, ризики, які були встановлено під час обрання запобіжного заходу і під час вирішення питання про продовження його дії, не зменшились, не перестали існувати та мають місце, а саме: обвинувачений може переховуватися від суду, з огляду на тяжкість обвинувачення, оскільки останній обвинувачується у вчиненні злочинів, які відповідно до вимог ст. 12 КК України, відносяться до категорії тяжких; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, які ще не допитані судом.
При цьому апеляційний суд, як і суд першої інстанції, вважає, що тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у випадку визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (справа «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року).
Таким чином, висновки суду, що встановлені при обранні запобіжного заходу обставини та ризики не зменшились, і запобігання їх настанню можливо виключно шляхом продовження тримання ОСОБА_7 під вартою, а тому більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити виконання своїх обов`язків обвинуваченим, з урахуванням також неможливості винесення вироку у справі до спливу терміну тримання під вартою, підтверджуються наданими судом першої інстанції матеріалами та зроблені з належним дотриманням вимог процесуального законодавства, а доводи апеляційної скарги обвинуваченого про незаконність та необґрунтованість ухвали суду, апеляційний суд вважає безпідставними.
Отже, на думку колегії суддів, суд першої інстанції, приймаючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку тримання під вартою, повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу обвинуваченого, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
Твердження ж захисника про недоведеність прокурором ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, спростовуються наведеним вище.
Не є обґрунтованими і апеляційні доводи сторони захисту про те, що порушення вимог чинного законодавства, прокурором не було надано суду та стороні захисту копію клопотання про продовження строку тримання під вартою, а також що висновки суду про доведеність обґрунтованої підозри, гуртуються виключно на підставі усного клопотання прокурора.
Так, відповідно до вимог ч.3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Отже, посилання адвоката на відсутність клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , як на підставу для скасування ухвали суду, не є слушними.
До такого ж висновку приходить колегія суддів і щодо твердження захисника про необґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованих йому злочинів, оскільки питання обґрунтовані підозри не є предметом розгляду на даній стадії кримінального провадження.
Зауваження адвоката про те, що у порушення вимог п.1 ч.1 ст. 372 КПК України, у вступній частині ухвали не зазначено номер кримінального провадження заслуговують на увагу, однак вказане не може слугувати підставою для скасування законного та обґрунтованого по суті судового рішення.
Істотні порушення процесуального закону, які б потягли безумовне скасування судового рішення, по справі не встановлено.
Таким чином, рішення суду є законним, обґрунтованим і вмотивованим, оскільки постановлене відповідно до норм процесуального закону, таким, яке ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, в порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження, натомість доводи та твердження захисника, про які йдеться в поданій скарзі, колегія суддів вважає безпідставними, у зв`язку з чим, приходить до висновку про залишення скарги без задоволення, а ухвали - без змін.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 про поновлення строку апеляційного оскарження судового рішення задовольнити та поновити йому строк апеляційного оскарження ухвали Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 серпня 2022 року, як пропущений з поважних причин.
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 - залишити без задоволення.
Ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 серпня 2022 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187 та ч.1 ст. 263 КК України - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4