Провадження №11-кп/801/505/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 червня 2022 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
зі секретарем ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Вінниці в режимі відеоконференції матеріали судового провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого
ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Вінницької області м. Ладижин, громадянина України, проживаючого до засудження за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого :
- 19.07.2007 Ладижинським районним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі;
- 23.01.2018 Ладижинським районним судом Вінницької області за ч. 1 ст. 185 КК України до штрафу в розмірі 850 грн.;
- 11.07.2018 Ладижинським районним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 263 КК України, на підставі ст.ст.71, 72 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі;
- 22.09.2020 Ладижинським районним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 263 КК України до 4 місяців арешту;
-03.12.2020 Тульчинським районним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 185, ч. ч. 1, 3 ст. 357 КК України, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі

на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 22.04.2022 року про відмову у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

за участі:
прокурора: ОСОБА_8
захисника: ОСОБА_6
засудженого: ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ:
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 22.04.2022 року у задоволеннi клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звiльнення від відбування покарання відмовлено.

Захисник ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, просив ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області вiд 22.04.2022 року скасувати, постановити нову ухвалу, якою задоволити клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення.

Вимоги апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 мотивовано тим, що, відмовляючи у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 суд першої інстанції виніс необгрунтоване рішення, на підставі необ`єктивно з`ясованих обставин, а також невмотивоване, в якому були б наведені належні і достатні мотиви його ухвалення відповідно до ст. 370 КПК України.
Захисник вказує, що із матеріалів особової справи на засудженого ОСОБА_7 та характеристик на нього вбачається, що його поведінка за зазначеними в законі критеріями
повністю відповідає вимогам ст. 81 КК України, а тому до нього має бути застосовано умовно- дострокове звільнення від відбування покарання.

Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_8 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, зазначив, що ухвала є законною та обгрунтованою, просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, захисника ОСОБА_6 , засудженого ОСОБА_7 , які просили задоволити апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду
першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Вироком Тульчинського районного суду Вінницької області від 03.12.2020 року
ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 185, ч. ч. 1, 3 ст. 357 КК України, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі.
Початок строку: 03.02.2021 року, кінець строку: 18.08.2022 року.
Відповідно до ч.1, 2 ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування
покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє
виправлення.
Згідно п. 2 ч.3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення в умисний злочин і до погашення або
зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.
Вiдповідно до вказівок Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня
2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої
частини покарання більш м`яким», суди, розглядаючи питання про можливість застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, мають ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних органiзацiях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Головною умовою прийняття такого рiшення є доведеність, що засуджений сумлінною
поведінкою і ставленням до працi довів своє виправлення.
Згідно ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення.
Саме досягнення такої цілі покарання, як виправлення засудженог обгрунтовує можливість його дострокового звiльнення від вiдбування покарання, хоча i пiд певною умовою.
Суд першої інстанції, вирішуючи питання, щодо наявності чи відсутності підстав для
задоволення клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання
засудженого ОСОБА_7 , ретельно перевірив формально-юридичні та ціночнi пiдстави
умовно-дострокового звільнення відвідування покарання.
Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого
ОСОБА_7 про задоволення клопотання про умовно-дострокове звiльнення відвідування покарання є безпідставними, суперечать встановленим судом обставинам.
Згідно характеристики начальника відділення соціально-психологічної служби капітана
внутрішньої служби ОСОБА_9 від 14.12.2021 року, засуджений з 27.08.2019 року відбуває
покарання у ДУ « Вінницька установа виконання покарань №1», засуджений з 31.03.2021 по 18.10.2021 відбував покарання у ДУ «Миколаївська виправна колонія (№ 50)», за час перебування у даній колонії характеризувався позитивно, заходи стягнення до засудженого не застосовувалися, мав одне заохочення, згідно проведеного 29.09.2021 працівниками ДУ
«Миколаївська виправна колонія (№ 50)» оцінювання ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення засудженим ОСОБА_7 з використанням підсистеми
«КАСАНДРА» Єдиного реєстру засуджених та осіб, узятих під варту, встановлено середній
рівень ризику. З 27.08.2019 по 31.03.2021 та з 18.10.2021 по даний час утримується в Державній установі «Вінницька установа виконання покарань (№1)», за час відбування покарання в установі «Вінницька установа виконання покарань (№1)» засуджений характеризується посередньо, заходи стягнення і заохочення не застосовувалися; непрацевлаштований, доходів немає, до суспільно корисної діяльності не залучався; у взаємовідносинах з іншими засудженими неконфліктний, по відношенню до персоналу установи дотримується правомірних та ввічливих правовідносин; на профілактичному обліку в установі не перебуває.
На даний час в провадженні Гайсинського районного суду Вінницької області перебуває
кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 .
На думку суду апеляційної інстанції, суд першої інстанції перевірив належним чином
сукупність обставин, які мають значення для прийняття правильного рішення та дійшов
вірного висновку, що підстави для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 відсутні.

Відповідно до ч.7 ст. 539 КПК України у разі набрання законної сили ухвалою суду про відмову в задоволенні клопотання щодо умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням розгляд повторного клопотання з цього самого питання щодо осіб, засуджених за тяжкі та особливо тяжкі злочини до позбавлення волі на строк не менше п`яти років, може мати місце не раніше як через рік з дня винесення ухвали суду про відмову, а щодо засуджених за інші злочини та неповнолітніх засуджених - не раніше як через шість місяців.
Згідно з ч. 7 ст. 154 КВК України, у разі відмови суду щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, повторне подання з цього питання щодо осіб, засуджених за тяжкі і особливо тяжкі злочини до позбавлення волі на строк не менше п`яти років, може бути внесено не раніше як через один рік з дня винесення постанови про відмову, а щодо засуджених за інші кримінальні правопорушення та неповнолітніх засуджених - не раніше як через шість місяців.
Крім цього, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 03.09.2021 року засудженому ОСОБА_7 відмовлено в задоволенні заяви про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
З огляду на викладене, засуджений ОСОБА_7 до суду з заявою про про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання вправі був звернутися тільки через шість місяців з дня винесення ухвали Миколаївського районного суду Львівської області від 03.09.2021 року, а не 08.12.2021 року.
Підстави умовно-дострокового звільнення від відбування покарання поділяються на формально юридичні та оціночні.
Формально-юридичні підстави передбачені ч.3 ст.81 КК України пов`язуються з фактичним відбуттям особою певної частини строку призначеного їй покарання.
Оціночні підстави умовно-дострокового звільнення від відбування покарання передбачені ч.2 ст. 81 КК України і виражаються тим, що засуджений сумлінною поведінкою i ставленням до працi i своє виправлення.
Саме досягнення такої цілі покарання як виправлення засудженого обгрунтовує можливість його дострокового звільнення від відбування покарання.
Відповідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованоi правослухняної поведінки.
Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально- нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення
засудженого.
Однією із головних умов для умовно-дострокового звільнення засудженого вiд відбування покарання є доведеність виправлення засудженого, тобто доведенiсть готовності засудженого до самокерованої поведінки, сприйняття встановлених у суспільстві норм та
правил поведінки, дотримання норм чинного законодавства.
Сумлінна поведінка і ставлення до праці є необхідним і достатнім доказом виправлення
засудженого. При цьому висновок суду про виправлення засудженого повинен грунтуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ся до праці за весь час відбування покарання, а не за час, який безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе умовно-дострокове звільнення.
Крім того, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є правом суду, а не
обов`язком.
Суд апеляційної інстанції вважає, що дані про поведінку засудженого за весь час відбування покарання та його особу свідчать, що процес виправлення на час звернення з клопотанням не досяг тієї стадії, на якій можливо застосувати до засудженого ОСОБА_7 умовно-дострокове звільнення відповідно до вимог ст. 81 КК України.
Таким чином, на думку апеляційного суду, судом першої інстанції прийнято законне та
обґрунтоване рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстави для скасування якого відсутні.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України , суд апеляційної інстанції,-
П О С Т А Н О В И В :
Відмовити в задоволенні апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 .
Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 22.04.2022 року про відмову у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання залишити без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3