Справа № 504/2148/22
Номер провадження 1-кп/504/678/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.10.2022 року смт.Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора Одеської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Доброслав Одеського району Одеської області матеріали кримінального провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Солоне Дніпропетровської області, громадянина України, освіта середня, неодруженого, військовослужбовця за контрактом, оператора відділення мінних загороджувачів групи інженерних загороджень інженерного загону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні старший «матрос», зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого

ст.407 ч.5 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/22 від 24.02.2022р., затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-IX, в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №133/22 від 14.03.2022р., затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 15.03.2022р. №2119-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год. 30 хв. 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

В останній раз, відповідно до Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 22.05.2022р. №2263-IX продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год. 30 хв. 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Так, ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем за контрактом, оператором відділення мінних загороджувачів групи інженерних загороджень інженерного загону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні старший «матрос», в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст.17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 9, 11, 16, 58, 59, 127-130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від обов`язків військової служби, 27.04.2022р. самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , яка дислокується у АДРЕСА_2 , у період дії воєнного стану введеного указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» до 20.06.2022р., проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з обов`язками військової служби.

Будучи допитаним у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні (злочині) визнав повністю та підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, не оспорюючи доказів по даній справі, здобутих органами досудового слідства, при цьому пояснив, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 21.08.2019 № 174 його було зараховано до списків особового складу вказаної військової частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду водія інженерно-маскувального відділення групи інженерного забезпечення інженерного загону військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «матрос». В подальшому наказом №2-рс від 22.01.2021р. його призначено на посаду оператора відділення мінних загороджувачів групи інженерних загороджень інженерного загону зазначеної військової частини. 27.04.2022р., під час дії воєнного стану в Україні, він самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , яка дислокується в АДРЕСА_2 , проводячи час на власний розсуд не пов`язуючи його з обов`язками військової служби. 20.06.2022р. він добровільно прибув до відділу ДБР та повідомив про вчинений ним злочин, після чого повернувся до військової частини НОМЕР_1 . У вчиненому злочині розкаявся, не заперечував проти розгляду кримінального провадження, щодо нього в порядку ч.3 ст.349 КПК України.

Зі вступною промовою учасники процесу виступити відмовилися.

Враховуючи те, що учасники судового провадження не оспорювали фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні сумніви у добровільності їх позиції, вислухавши думку учасників процесу і роз`яснивши їм наслідки розгляду справи в порядку ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів, щодо обставин, які ніким не оспорюються.

Оцінюючи вищевикладене, суд приходить до висновку про винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 в скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення (злочину).

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ст.407 ч.5 КК України, за ознаками самовільного залишення військової частини військовослужбовцем (крім строкової служби), вчинене в умовах воєнного стану.

Призначаючи покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винуватого, в тому числі матеріали наданої досудової доповіді, обставини справи, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд, зокрема, враховує особу ОСОБА_4 , те, що він раніше не судимий, негативно характеризується за місцем служби, водночас був нагороджений грамотою командира в/ч НОМЕР_1 за старанність, розумну ініціативу, зразкову військову дисципліну, бажає в подальшому продовжити службу в ЗСУ, скоїв умисне кримінальне правопорушення (злочин), яке відноситься до категорії тяжких відповідно до ст.12 КК України.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до положень ст.66 КК України, являється щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні (злочині), активне сприяння розкриттю злочину та з`явлення із зізнанням.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до положень ст.67 КК України, судом не встановлено.

В судових дебатах прокурор Одеської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері ОСОБА_3 просила обрати обвинуваченому реальну міру покарання.

За таких обставин суд вважає, що при обранні ОСОБА_4 міри покарання у виді позбавлення волі, можливим застосувати дію ст.75 КК України, з виконанням покладених на нього обов`язків відповідно до ст.76 КК України, оскільки його виправлення і перевиховання можливе без ізоляції від суспільства.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений. Речових доказів та процесуальних витрат по справі немає.

Керуючись ст.ст.349, 371-373, 374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.5 ст.407 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Застосувати ст.75 КК України і звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання, призначеного судом за даним вироком з випробуванням, якщо протягом 3 (трьох) років іспитового строку ОСОБА_4 не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На період проходження військової служби нагляд за ОСОБА_4 як особою, звільненою від відбування покарання з випробуванням, здійснюється командиром військової частини НОМЕР_1 , а після звільнення з військової служби - уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду через Комінтернівський районний суд Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення, крім з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1