Справа № 547/975/19
Провадження №1-в/548/16/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.05.2022 року Хорольський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хорол подання Кременчуцького районного сектору №3 філії ДУ "Центр пробації" в Полтавській області про звільнення від покарання засудженого ОСОБА_3 у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку,

В С Т А Н О В И В:
До Хорольського районного суду Полтавської області звернувся начальник Кременчуцького районного сектору №3 філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області з поданням про звільнення ОСОБА_3 від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку.

Подання обґрунтовано тим, що вироком Хорольськогорайонного суду Полтавської області від 18 грудня 2019 року ОСОБА_3 було засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 850 гривень.

Вирок набрав законної сили 18 січня 2020 року. Вирок був направлений на виконання до Семенівського районного сектору філії Державної установи «Центр пробації» 20.02.2020 року ( в подальшому вказаний орган змінив назву на Кременчуцький районний сектор №3 філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області). На підставі ч. 1 ст. 80 КК України просять вирішити питання про звільнення від відбування покарання, у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку.

У судове засідання представник Кременчуцького районного сектору №3 філії ДУ "Центр пробації" в Полтавській області не з`явився, в поданій суду заяві клопотав про розгляд справи у відсутність свогопредставника.

Прокурор у судове засідання не з`явився, по причині віддаленості розташування органу прокуратури, подав суду клопотання про розгляд справи у його відсутність.

Засуджений в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про час та місце розгляду справи.

Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що дане подання, підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що що вироком Хорольськогорайонного суду Полтавської області від 18 грудня 2019 року ОСОБА_3 було засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 850 гривень.

Вирок набув законної сили 18 січня 2020 року.

Згідно вимог ч. 1ст. 80 КК України слідує, що: особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки:

1) два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Згідно з ч. 3ст. 80 КК України перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого від відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені п.п. 1-3 ч. 1 цієї статті, подвоюються.

Згідно з ч. 4ст. 80 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у ч. 1 та ч. 3 цієї статті, засуджений вчинить новий середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.

Отже, ст. 80 КК України застосовується у разі, якщо у встановлений законом строк вирок суду не був виконаний за умови, що засуджений не ухилявся від його відбування покарання, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності, та до закінчення строку виконання вироку не вчинив нового злочину, що є підставою для переривання строку давності.

Стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

Положення ст. 80 КК України свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

За таких обставин застосування ст. 80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України у справі № 5-324кс15 (постанова від 24 грудня 2015 року) ухилення від відбування покарання, як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку, є особливим юридичним фактом, який може бути підтверджений лише обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Редакція ч. 3 ст.80 КК України певним чином співвідноситься зі статтями 389 та 390 цього Кодексу, оскільки ухилення від відбування покарання, про яке йдеться у ч. 3 ст. 80 Загальної частини КК, у своєму конкретному прояві відповідає складу одного із злочинів, передбачених зазначеними статтями Особливої частини КК. Отже, роблячи висновок про ухилення особи від відбування покарання при застосуванні ч. 3 ст. 80 КК України, суд тим самим фактично визнає її винною у вчиненні нового злочину. Таке правозастосування суперечить ч. 1 ст. 62 Конституції України, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку та встановлено обвинувальним вироком суду. Таким чином, вирішувати питання про зупинення строків давності виконання обвинувального вироку суду можливо лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Оскільки в матеріалах особової справи відсутні дані про ухилення засудженого від відбування покарання, зокрема притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України, та про вчинення ним нового злочину до закінчення строку давності, новий злочин вчинено ним після закінчення строку давності, то немає підстав вважати, що перебіг строку давності зупинявся чи переривався.

Відповідно до приписів ст. 152 КВК України закінчення строків давності виконання обвинувального вироку є підставою для звільнення від відбування покарання.

Підстава для звільнення від відбування покарання у відповідності до положень ст. 80 КК України складається з трьох обов`язкових елементів:

1) закінчення (сплив) строків давності виконання обвинувального вироку;

2) не ухилення особи від відбування призначеного їй покарання;

3) не вчинення нею нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливого тяжкого.

Враховуючи вищенаведене та той факт, що на даний час закінчились строки давності виконання обвинувального вирокуХорольського районного суду Полтавської області, факт ухилення від відбування покарання не встановлений вироком суду, суд вважає, що подання підлягає задоволенню, оскільки наявні підстави для звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання на підставі ст. 80 ч.1 п.1 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 80 КК України, ст. 539 КПК України, ст.152 КВК України, суд

П О С Т А Н О В И В:
Подання начальника Кременчуцького районного сектору №3 філії ДУ "Центр пробації" в Полтавській області Лут Юлії про звільнення від покарання засудженого ОСОБА_3 у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку, - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 від покарання, призначеного вироком Хорольського районного суду Полтавської області від 18 грудня 2019 року за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, у виді штрафу у розмірі 850 гривень, у зв`язку з закінченням строку давності виконання обвинувального вироку.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий: