справа № 462/2009/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 червня 2022 року Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_1 ,

за участі секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

захисника: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові кримінальне провадження №0000239 від 07.04.2022 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с.Рясне, Яворівського району, Львівської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,
встановив:
У зв`язку із воєнною агресією військ російської федерації на території України Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. В подальшому Указом Президента України № 133/2022 від 14 березня 2022 року строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

ОСОБА_4 30.03.2022 року, приблизно о 10 години 59 хвилин, достовірно знаючи про те, що в Україні діє правовий режим воєнного стану, перебуваючи в приміщенні магазину «Київстар», де здійснює свою діяльність пов`язану з продажем мобільних телефонів та операторського продукту ТОВ «Львівська пивна компанія», що за адресою: м.Львів, вул. Широка, буд. 65 «А», маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів та з метою власного збагачення за рахунок злочинної діяльності, під приводом купівлі мобільного телефону отримав для огляду від продавця ОСОБА_6 мобільний телефон марки Samsung SM-M526B Galaxy M52 6/128 Gb ZWN (white): IMEI: НОМЕР_1 ; IMEI: НОМЕР_2 , вартістю 9 499 гривень 17 копійок та в подальшому, скориставшись відсутністю стороннього нагляду, шляхом вільного доступу, таємно викрав вказаний мобільний телефон та помістив його в кишеню своєї куртки, не оплативши кошти за мобільний телефон, покинув приміщення магазину із викраденим майном. В подальшому, ОСОБА_4 розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Обвинуваченим ОСОБА_4 відшкодовано потерпілому ТОВ «Львівській пивній компанії» 9 499 гривень 17 копійок заподіяної шкоди, шляхом повернення товару.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю та зазначив, що у вчиненому щиро розкаюється.

Показання обвинуваченого є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Зі змісту ст.349 КПК України убачається, що суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Положення ч.3 ст.349 КПК України, роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.

Окрім цього, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Відповідно до п.6 розділу ІІІ Рекомендації №6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Стосовно спрощення кримінального правосуддя» рекомендується, що оскільки при процедурі «заява підсудного про визнання вини» від обвинуваченого вимагається явка до суду на ранній стадії провадження, щоб заявити в суді публічно чи приймає він чи спростовує обвинувачення проти себе, то суд в таких випадках має вирішувати, обійтися без всього процесу розслідування або його частини чи негайно перейти до розгляду особи правопорушника, ухвалення вироку та, по можливості, вирішення питання щодо компенсації.

Враховуючи вищевикладене, за згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст його обставин, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч.3 ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових документів.

Оскільки обвинувачений повністю визнав свою вину, надав показання, в яких повністю підтвердив вчинення крадіжки в умовах воєнного стану, інші докази не досліджувалися, тому суд прийшов до висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення є повністю доведеною, а тому останній повинен за такі дії нести кримінальну відповідальність та підлягає покаранню.

Відтак дії останнього вірно кваліфіковано за ч.4 ст.185 КК України, так як він вчинив крадіжку в умовах воєнного стану.

Прокурор у судових дебатах просила суд про призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі строкок на 5 років, із звільненням від його відбування на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком тривалістю три роки та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Суд, при обранні виду та міри покарання враховує, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, а також повинно бути відповідним вчиненому і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення нових кримінальних правопорушень. Обставинами, які пом`якшують покарання, згідно ст.65 КК України, суд визнає щире каяття. Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої, відповідно до ст.67 КК України, не встановлено.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі ст.12 КК України є тяжким злочином проти власності, дані про особу винного, який раніше не судимий, на спеціальних обліках не перебуває; характеристику за місцем проживання, є ожиноким батьком, що має на утриманні неповнолітню дитину.

За сукупності викладених вище обставин, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Зазначене, на переконання суду, відповідатиме меті покарання, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності та забезпечує співрозмірність діяння та кари, відповідає таким принципам Європейської конвенції захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання, а також саме такий вид покарання буде необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Разом з тим, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням, відповідно до ч.1 ст.75 КК України.

Обвинувачений висловив щирий жаль з приводу скоєного і осуд своєї поведінки, відшкодував потерпілому шкоду у повному обсязі.

Наведене у своїй сукупності безумовно свідчить про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, оскільки останній не є таким, що не зможе виправитися без такої, за всіма позитивними даними про його особу, останній не є небезпечним для суспільства та потребує певного прощення державою без реального відбування покарання, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою протягом іспитового строку, а відтак, суд приходить до висновку, що обвинуваченого слід звільнити від відбування основного покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, встановивши іспитовий строк три роки, з покладенням обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України.

Відомості, які б спростовували даний висновок суду, відсутні, вибір заходу примусу та порядок його узгоджується із позицією сторони обвинувачення, висловленої у судових дебатах, та потерпілого у письмовій заяві, поданій ним до суду.

Крім цього, судом встановлено, що вироком Сихівського районного суду м.Львова від 26.05.2022 року ОСОБА_4 визнано винним за вчинення злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, що був вчинений до вчинення кримінального правопорушення, що розглядається. Вказаний вирок не набув законної сили, покарання призначене з застосуванням ст. 75 КК України.

Запобіжний захід в межах даного кримінального провадження не обирався. Цивільний позов не заявлено. Процесуальні витрати відсутні. Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.370, 374 КПК України, суд

ухвалив:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 /п`ять/ років.

На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання з випробовуванням, встановивши іспитовий строк три роки та відповідно до ст.76 КК України, покласти на нього наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання/роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; працевлаштуватися.

Речові докази: магнітний носій інформації диски з відеозаписами - залишити при матеріалах кримінального провадження; мобільний телефон марки Samsung «M52 6/128 Gb» IMEI1: НОМЕР_1 ; IMEІ2: НОМЕР_2 ; коробки з під телефону марки Samsung «M52 6/128 Gb» IMEI1: НОМЕР_1 ; IME2: НОМЕР_2 повернути потерпілому ТОВ «Львівська пивна компанія».

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення учасниками процесу до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова, з урахуванням особливостей, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається засудженому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: (підпис). З оригіналом згідно.

Суддя: