ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцем м. Горішні Плавні (до перейменування м. Комсомольськ), Полтавської області, громадянином України, не одруженим, не працює, не є інвалідом, не є військовозобов`язаним, не є учасником бойових дій, проживаює за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий 05.02.2021 Комсомольським міським судом Полтавської області за ст. 126-1 КК України до покарання у вигляді 150 годин громадських робіт.
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,
14.04.2021 близько 15 год. 50 хв., знаходився за місцем проживання ОСОБА_5 , а саме за адресою: АДРЕСА_2 .
В цей час на ґрунті тривалих неприязних відносин у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на заподіяння ОСОБА_5 тілесних ушкоджень.
Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, повалив ОСОБА_5 на підлогу та коли остання перебувала на підлозі наніс їй близько 2-3 ударів кулаком по голові та в область лівого плеча, а потім коли остання піднялася та пішла до іншої кімнати ОСОБА_4 взяв до рук торшер та наніс ним один удар ОСОБА_5 в область лівої частини тіла, спричинивши останній тілесне ушкодження у вигляді синця в ділянці лівого плечового суглобу, який згідно висновку експерта № 368 від 16.04.2021 відноситься до легкого тілесного ушкодження, що не спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Таким чином ОСОБА_4 , підозрюється в нанесенні умисного легкого тілесного ушкодження, що не спричинило короткочасний розлад здоров`я, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, при цьому не оспорював фактичних обставин та доказів по справі за фактами умисного заподіяння легких тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_5 за обставин, викладених в обвинувальному акті. У вчиненому щиро розкаявся. Зазначив, що в ході сварки з потерпілою, яка переросла у бійку заподіяв останій тілесні ушкодження.
Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, враховуючи повне визнання вини обвинуваченим ОСОБА_4 думку прокурора, думку обвинуваченого, який пояснив, що бажає закінчити судовий розгляд без дослідження доказів, що маються в матеріалах справи, в частині підтвердження фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, судом визнано недоцільним дослідження вказаних доказів.
З урахуванням викладеного та наданих в суді обвинуваченим показань, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у вчиненні умисного кримінального правопорушення проти здоров`я особи. Його дії суд кваліфікує за ч.1 ст.125 КК України, так як він умисно заподіяв легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я потерпілій ОСОБА_5 .
Призначаючи обвинуваченому покарання, суд, відповідно до загальних засад призначення покарання, визначенихст.65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, всі обставини по справі в їх сукупності, а також особу обвинуваченого, його вік і стан здоров`я, обставини, які обтяжують та пом`якшують покарання.
Разом із цим, суд зазначає, що згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, тому особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, суд враховує щире каяття. Інших обставин, які б обтяжували або пом`якшували покарання, судом не встановлено.
Виходячи із загальних засад призначення покарання, визначених ст.65 КК України, враховуючи наведені вище характеризуючи дані обвинуваченого, суд вважає, що для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів необхідним і достатнім є покарання у виді мінімального штрафу в межах санкції ч.2 ст.125 КК України.
Саме таке покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для його можливого виправлення та попередження вчинення обвинуваченим та іншими особами нових кримінальних правопорушень.
Суд вважає, що призначення ОСОБА_4 більш суворого покарання, а саме в частині громадських робіт, передбаченого санкцією ст. 125 ч.1 КК України, буде явно несправедливим через суворість, зважаючи на те, що він посередньо характеризується за місцем проживання, обставину, яка пом`якшує покарання.
Підстав для застосування положень статей 69,69-1 КК України суд не вбачає.
Цивільний позов, речові докази, процесуальні витрати відсутні.
Під час досудового розслідування запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався і підстави застосування такого заходу забезпечення до набрання вироком законної сили відсутні.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.370, 374 КПК України, суд, -
Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок суду може бути подано апеляційну скаргу до Полтавського апеляційного суду. Апеляційна скарга подається через Комсомольський міський суд Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися.

Після проголошення вироку обвинувачений має право отримати в суді його копію, подати клопотання про помилування, ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження теж мають право отримати копію вироку.

Копія вироку не пізніше наступного дня після його проголошення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні.

Суддя В`ячеслав МОРОЗОВ