Справа № 503/1326/21
Провадження №1-кп/503/18/22
УХВАЛА

03 червня 2022 року Кодимський районний суд Одеської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кодима клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_3 про призначення проведення освідування обвинуваченого за судовим провадженням у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000367 від 20.11.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Загнітків Кодимського району Одеської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України,
сторони кримінального провадження: прокурори ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , потерпіла ОСОБА_7 , обвинувачений ОСОБА_4 , захисники обвинуваченого адвокати ОСОБА_8 , ОСОБА_3 ,

встановив:
На розгляді Кодимського районного суду Одеської області знаходиться судове провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України.
В ході судового слідства захисником обвинуваченого ОСОБА_4 адвокатом ОСОБА_3 було заявлено клопотання від 17.05.2022 року про призначення проведення освідування обвинуваченого ОСОБА_4 з метою виявлення на його тілі сліду від удару його ножем в область лівої ноги для підтвердження версії сторони захисту щодо нанесення останнього потерпілим ОСОБА_9 за обставин указаних обвинувачем під час свого допиту.
В судовому засіданні учасники судового провадження висловили думку щодо вище згаданого клопотання захисника.
Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали судового провадження суд встановив наступні обставини.
Відповідно до ч.1 ст. 241 КПК України, слідчий, прокурор здійснює освідування підозрюваного, свідка чи потерпілого для виявлення на їхньому тілі слідів кримінального правопорушення або особливих прикмет, якщо для цього не потрібно проводити судово-медичну експертизу.
Згідно положень першого речення ч.3 ст. 333 КПК України, у разі, якщо під час судового розгляду виникне необхідність у встановленні обставин або перевірці обставин, які мають істотне значення для кримінального провадження, і вони не можуть бути встановлені або перевірені іншим шляхом, суд за клопотанням сторони кримінального провадження має право доручити органу досудового розслідування провести певні слідчі (розшукові) дії.
Водночас перше речення ч.4 ст. 333 КПК України передбачає, що під час розгляду клопотання суд враховує значення обставин, про встановлення або перевірку яких просить особа, яка звернулася з ним, можливість їх встановлення або перевірки шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та причини, з яких не були здійснені належні дії для їх встановлення чи перевірки на стадії досудового розслідування.
Суд вирішуючи порушене перед ним клопотання враховує те, що на стадії досудового розслідування освідування обвинуваченого не було здійснено внаслідок його ухилення від слідства одразу після безпосередньо настання події кримінального правопорушення та в подальшому перебування у розшуку на протязі близько двох років.
В свою чергу ч.2 ст. 223 КПК України передбачає, що підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.
Однак, допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 не підтвердила ту обставину, що подія нанесення потерпілим ОСОБА_9 обвинуваченому ОСОБА_4 удару ножем мала місця, а в свою чергу жоден із допитаних під час судового розгляду свідків, зокрема свідок ОСОБА_10 , у своїх показах не надали показів, які б засвідчували наявність ушкодження, в тому числі рани, або наслідків його отримання на лівій нозі ОСОБА_4 після події кримінального правопорушення. При цьому, суд відзначає, сама по собі наявність слідів схожих на кров на одязі та частинах тіла особи не є достовірним і належним доказом тієї обставини, що рана яка є їх джерелом знаходиться на тілі саме цієї особи.
В свою чергу сама подія, яка викладена у версії сторони захисту, повинна була відбуватись також 19.11.2018 року, безпосередньо перед подією самого кримінального правопорушення.
Таким чином на сьогодні, з зазначеного вище часу, минуло вже більше трьох з половиною років.
У зв`язку з чим суд вважає, що навіть за умов виявлення на лівій нозі обвинуваченого ОСОБА_4 , в ході проведення освідування на даний час, відповідного сліду від поранення, то через сплив значного проміжку часу, який на даний час вже вимірюється роками, неможливо буде встановити, що відповідний слід є наслідком отримання поранення ОСОБА_4 саме 19.11.2018 року, а не зокрема в інший час, в тому числі на передодні вказаної дати або вже після неї.
Внаслідок зазначеного вище, з врахуванням причинно-наслідкового зв`язку, суд не вбачає процесуальної доцільності призначення освідування обвинуваченого, оскільки в суду відсутні достатні відомості, що вказували б на можливість досягнення внаслідок здійснення цієї слідчої дії мети про яку заявлено стороною захисту.
Ураховуючи вказане суд вважає, що клопотання захисника про призначення проведення освідування обвинуваченого є безпідставним, а тому задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. 110, 223, 241, 333, 369, 371-372 КПК України, суд

постановив:

Відмовити в задоволенні клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_3 про призначення проведення освідування обвинуваченогоОСОБА_4 .
Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення.

Суддя ОСОБА_1