КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

з участю прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження №0000007 стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ірпінь Київської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 08.08.2016 року Ірпінським міським судом Київської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст.ст. 70, 71 КК України на 5 років позбавлення волі, 04.10.2016 року ухвалою Апеляційного суду Київської області вирок змінено в частині призначеного покарання та ухвалено вважати його остаточно засудженим на 5 років позбавлення волі,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 309 КК України, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на вирок Ірпінського міського суду Київської області від 09 серпня 2021 року,

в с т а н о в и л а:

Вироком Ірпінського міського суду Київської області від 09 серпня 2021 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 309 КК України, та йому призначено покарання:
- за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі;
_________________________________________________________________
Справа №11-кп/824/426/2022 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_8
Категорія: ч. 3 ст. 185 КК України Доповідач ОСОБА_1
- за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі;
- за ч. 1 ст. 309 КК України у виді 1 року обмеження волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_7 покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.

Цим же вироком вирішено питання щодо речових доказів та витрат, пов`язаних із залученням експерта.

Суд визнав доведеним, що ОСОБА_7 02.01.2021 року, точний час не встановлено, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у житло, прибув до прибудинкової території будинку АДРЕСА_2 . Реалізуючи свій протиправний умисел, діючи умисно, ОСОБА_7 , перебуваючи в той же час в тому ж місці, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення за чужий рахунок, користуючись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом віджиму метало-пластикового вікна проник до приміщення квартири АДРЕСА_3 , належної ОСОБА_9 . Після чого, перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_3 , продовжуючи свій єдиний прямий протиправний умисел, з метою особистого незаконного збагачення за чужий рахунок, ОСОБА_7 взяв зварювальний апарат «Патон ВДИ-200Е», вартістю 3479 грн. 61 коп., болгарку «Metabo W 650-125», вартістю 1080 грн. 06 коп., шуруповерт «Dnipro M CD-182», вартістю 2221 грн. 70 коп., дриль-шуруповерт «Forte DS 450-2 VR», вартістю 751 грн. 06 коп. Після чого, ОСОБА_7 , реалізовуючи свій злочинний намір до кінця, покинув територію домоволодіння та викраденим майном розпорядився на власний розсуд. Своїми злочинними діями ОСОБА_7 спричинив ОСОБА_9 матеріального збитку на загальну суму 7532 грн. 43 коп.
Крім того, ОСОБА_7 02.01.2021 року, точний час не встановлено, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у житло, прибув до території домоволодіння АДРЕСА_4 . Реалізуючи свій протиправний умисел, діючи умисно, ОСОБА_7 , перебуваючи в той же час в тому ж місці, переліз через огорожу на територію домоволодіння, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення за чужий рахунок, користуючись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом пошкодження дерев`яного вікна, проник до приміщення будинку АДРЕСА_4 , належного ОСОБА_10 . Після чого, перебуваючи у приміщенні вказаного домоволодіння, продовжуючи свій єдиний прямий протиправний умисел, з метою особистого незаконного збагачення за чужий рахунок, ОСОБА_7 взяв телевізор «Samsung LW20M22CP», вартістю 933 грн., металеву стрем`янку 3-х секційну універсальну «Світязь 3*8», вартістю 2647 грн. 06 коп. Після чого, ОСОБА_7 , реалізовуючи свій злочинний намір до кінця, покинув територію домоволодіння та викраденим майном розпорядився на власний розсуд. Своїми злочинними діями ОСОБА_7 спричинив ОСОБА_10 матеріального збитку на загальну суму 3580 грн. 06 коп.
Крім того, ОСОБА_7 03.01.2021 року, точний час не встановлено, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у житло, прибув до території домоволодіння АДРЕСА_5 . Реалізуючи свій протиправний умисел, діючи умисно, ОСОБА_7 , перебуваючи в той же час в тому ж місці, переліз через огорожу на територію домоволодіння, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення за чужий рахунок, користуючись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом віджиму метало-пластикового вікна, проник до приміщення будинку АДРЕСА_5 , належного ОСОБА_11 . Після чого, перебуваючи у приміщенні вказаного домоволодіння, продовжуючи свій єдиний прямий протиправний умисел, з метою особистого незаконного збагачення за чужий рахунок, ОСОБА_7 взяв перфоратор «Makita HP1640», вартістю 1762 грн. 64 коп. Після чого, ОСОБА_7 , реалізовуючи свій злочинний намір до кінця, покинув територію домоволодіння та викраденим майном розпорядився на власний розсуд. Своїми злочинними діями ОСОБА_7 спричинив ОСОБА_11 матеріального збитку на загальну суму 1762 грн. 64 коп.
Крім того, ОСОБА_7 27.03.2021 року, точний час невстановлений, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у житло, прибув до території домоволодіння АДРЕСА_6 . Реалізуючи свій протиправний умисел, діючи умисно, ОСОБА_7 , перебуваючи в той же час в тому ж місці, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення за чужий рахунок, користуючись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, переліз через огорожу на територію домоволодіння та, шляхом пошкодження врізного замка вхідних дверей, проник до приміщення будинку АДРЕСА_6 , належного ОСОБА_12 . Після чого, перебуваючи у приміщенні вказаного домоволодіння, продовжуючи свій єдиний прямий протиправний умисел, з метою особистого незаконного збагачення за чужий рахунок, ОСОБА_7 взяв газову колонку «ВПГ-23», вартістю 1295 грн. Після чого, ОСОБА_7 , реалізовуючи свій злочинний намір до кінця, покинув територію домоволодіння та викраденим майном розпорядився на власний розсуд. Своїми злочинними діями ОСОБА_7 спричинив ОСОБА_12 матеріального збитку на загальну суму 1295 грн.
Крім того, ОСОБА_7 27.03.2021 року приблизно о 12 год. 20 хв., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у житло, прибув до території домоволодіння АДРЕСА_6 . Реалізуючи свій протиправний умисел, діючи умисно, ОСОБА_7 , перебуваючи в той же час та в тому ж місці, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення за чужий рахунок, користуючись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, переліз через огорожу на територію домоволодіння та, шляхом пошкодження врізного замку вхідних дверей, проник до приміщення будинку АДРЕСА_6 , належного ОСОБА_12 . Після чого, перебуваючи у приміщенні вказаного домоволодіння, продовжуючи свій єдиний прямий протиправний умисел, з метою особистого незаконного збагачення за чужий рахунок, ОСОБА_7 взяв роутер «Хуавей» модель «WS319», вартістю 300 грн., медаль «Учасника ліквідації наслідків ЧАЕС», вартістю 143,33 грн., але з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх необхідних дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, оскільки був викритий на місці вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_12 та зупинений при спробі втечі з місця вчинення кримінального правопорушення очевидцями. Своїми протиправними діями, ОСОБА_7 намагався спричинити ОСОБА_12 матеріальної шкоди на загальну суму 443,33 грн.
Крім того, ОСОБА_7 26.03.2021 року приблизно о 18 год. 45 хв., проходячи поблизу будинку № 9 по вул. Єсеніна в м. Ірпінь Київської області, побачив на землі поліетиленовий пакет, в якому знаходилось дві пігулки білого кольору. Після цього, ОСОБА_7 , впевнившись, що виявлені ним пігулки є наркотичним засобом, обіг якого обмежено метадон (фенадон), маючи умисел на незаконне його придбання та зберігання без мети збуту, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, підібрав вищевказаний поліетиленовий пакет із землі руками. Таким чином, ОСОБА_7 незаконно придбав наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон (фенадон), масою 0,044 г, для власного вживання, без мети збуту. Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , достовірно розуміючи, що придбане ним є наркотичним засобом, обіг якого обмежено метадон (фенадон), маса якого в таблетках становить 0,044 г, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, помістив вказаний пакет до кишені куртки, в яку був одягнутий, та направився в невідомому напрямку. Таким чином, ОСОБА_7 почав незаконно зберігати наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон (фенадон), масою 0,044 г, для власного вживання, без мети збуту. Після чого, ОСОБА_7 , зберігаючи при собі поліетиленовий пакет, в якому знаходився наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон (фенадон), маса якого в таблетках становить 0,044 г, 27.03.2021 року був затриманий працівниками поліції у порядку ст. 208 КПК України за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, де під час особистого обшуку у нього було виявлено та вилучено наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон (фенадон), маса якого в таблетках становить 0,044 г, який він незаконно придбав та зберігав для власного вживання, без мети збуту.

На вказаний вирок суду захисник ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на суворість призначеного покарання, просить скасувати вирок суду в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким призначити покарання ОСОБА_7 із врахуванням всіх обставин справи та обставин, що пом`якшують покарання, в тому числі перебування на його утриманні малолітньої дитини.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що при винесенні оскаржуваного вироку, судом першої інстанції не було враховано важливої обставини, що характеризує та пом`якшує покарання, а саме - перебування на утриманні ОСОБА_7 малолітньої доньки, 2012 р.н., яка проживає разом з матір`ю, а обвинувачений сплачує (сплачував до ув`язнення) аліменти на її утримання, та як будь-який батько, бажає кращої долі, нормальних умов існування, а також всебічного розвитку своєї дитини. Однак, у зв`язку зі своїм скрутним матеріальним становищем та безробіттям, він не бачив законних можливостей здійснення цих бажань, що і слугувало одним із мотивів вчинення зазначених кримінальних правопорушень.
За таких обставин, вважає, що перебування малолітньої особи на утриманні обвинуваченого є обставиною, що пом`якшує покарання, а тому її обов`язково необхідно врахувати при визначенні обсягу обмеження прав ОСОБА_7 .

Інші учасники судового провадження даний вирок не оскаржують.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_6 на підтримку доводів поданої апеляційної скарги, які висловили прохання про призначення покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, а із застосуванням положень ст. 75 КК України, а також заперечення прокурора проти її задоволення, дослідивши за клопотанням захисника матеріали провадження, що характеризують особу обвинуваченого, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого ОСОБА_7 , перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

За приписами ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 394 КПК України, висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, що йому інкриміновані, за обставин, викладених у вироку, перевірці колегією суддів не підлягають, оскільки фактичні обставини кримінального провадження учасниками судового провадження у суді першої інстанції не оспорювалися і докази щодо них, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, не досліджувались, як не заперечуються вони захисником і в апеляційній скарзі.

За встановлених судом фактичних обставин, дії ОСОБА_7 правильно кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло; за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло, та за ч. 1 ст. 309 КК України, як незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу без мети збуту, що також захисником не оспорююється.

Що стосується покарання, то, всупереч тверджень апелянта, міра покарання призначена ОСОБА_7 з дотриманням вимог ст.ст. 50, 65 КК України.

Згідно з вимогами ст.ст. 50, 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації, це покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, включаючироль, яку виконувала особа, визнана винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, її поведінку під час його вчинення та інші фактори, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку кримінального правопорушення та/або небезпечність винуватця. При виборі заходу примусу мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

Так, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання суд першої інстанції, відповідно до ст. 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії тяжких злочинів та проступку, обставини їх вчинення, а також дані про особу ОСОБА_7 , який раніше судимий та, маючи не зняту і не погашену у встановленому законом порядку судимість, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив, і повторно вчинив нові умисні злочини проти власності, не перебуває на спеціальних обліках у лікарів нарколога та психіатра, має постійне місце проживання, де характеризується посередньо, а його щире каяття, як обставину, що пом`якшує покарання ОСОБА_7 , і відсутність таких обставин, які його обтяжують.

З урахуванням вищезазначеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про необхідність призначити ОСОБА_7 покарання саме у виді позбавлення волі, яке він має відбувати реально, так як його виправлення, перевиховання та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень неможливе без ізоляції від суспільства, та обґрунтовано призначив таке, зважаючи на ступінь реалізації злочинного умислу при вчиненні ОСОБА_7 умисних, корисливих злочинів проти власності та кримінального проступку, пов`язаного з вчиненням дій щодо незаконного обігу наркотичних засобів, а саме: у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі за закінчений злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України; за незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло, у виді 3 років позбавлення волі, а за незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу без мети збуту, у виді 1 року обмеження волі, та при цьому остаточне покарання визначив ОСОБА_7 на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі, що за своїм видом і розміром не лише відповідає вимогам закону України про кримінальну відповідальність, але і є необхідним і достатнім для досягнення, визначеної у ст. 50 КК України, мети покарання, та в повній мірі відповідає вимогам ст. 65 КК України, а тому з доводами апелянта про суворість призначеного ОСОБА_7 вироком суду першої інстанції покарання колегія суддів погодитись не може.

Вимоги захисника ОСОБА_6 щодо визнання та врахування наявності ряду таких обставин, як відшкодування шкоди потерпілим, у зв`язку з чим потерпіла сторона не має до обвинуваченого претензій, наявність у ОСОБА_7 на утриманні малолітньої доньки, його незадовільного стану здоров`я, а також того, що ОСОБА_7 , у разі призначення йому покарання, не пов`язаного з позбавленням волі,буде офіційно працевлаштований, як підстав для пом`якшення призначеного ОСОБА_7 судом покарання, то вони, на переконання колегії суддів, не є тими обставинами, які в даному випадку істотно знижували б ступінь суспільної небезпеки вчинених ним кримінальних правопорушень, та давали б підстави для висновку про можливість його виправлення без ізоляції від суспільства в умовах застосування положень ст. 75 КК України, зважаючи як на конкретні обставини вчинення ОСОБА_7 декількох кримінальних правопорушень, в тому числі і п`яти епізодів тяжких злочинів, його відношення до скоєного, невжиття ним заходів для пошуку законного джерела доходів, інаведені вище дані про його особу, з яких слідує, що ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий та, маючи не зняту і не погашену у встановленому законом порядку судимість, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та, через три місяці після звільнення з місць відбування покарання, повторно вчинив нові умисні кримінальні правопорушення проти власності та у сфері обігу наркотичних засобів, що свідчить про його стійку антисоціальну спрямованість, небажання стати на шлях виправлення та те, що попередньо застосована міра реального покарання не мала досягнення його мети, так і те, що наявність у ОСОБА_7 на утриманні малолітньої доньки та його незадовільний стан здоров`я в даному випадку не стали для нього стримуючим фактором для ведення законослухняного способу життя.

А відтак, призначене ОСОБА_7 покарання за своїм видом та розміром є справедливим, відповідає тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень та його особі, і є необхідним для його виправлення, перевиховання та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, та в повній мірі відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України.

За викладеним вище, не маючи інших приводів та підстав для скасування чи зміни вироку, визнаючи його законним та обґрунтованим, колегія суддів вважає за необхідне залишити вирок суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Ірпінського міського суду Київської області від 09 серпня 2021 року стосовно ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим в той же строк з дня отримання її копії.

Судді:

____________________ _____________________ _____________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3