Справа № 132/180/21
Провадження №1-кп/132/39/22
Вирок
Іменем України
30.06.2022р. місто КАЛИНІВКА

КАЛИНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Калинівка Вінницької області, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000005 від 12.01.2021р., за обвинувальним актом, складеним у відношенні:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Сальник Калинівського району Вінницької області, українця, громадянина України, із базовою загальною середньою освітою, офіційно неодруженого, непрацевлаштованого, раніше, неодноразово судимого, востаннє 26.11.2021р. Липовецьким районним судом Вінницької області за ч.2 ст.185 КК України, із застосуванням ч.4 ст.70 КК України, до остаточного покарання у виді 3 (трьох) років 10 (десяти) місяців позбавлення волі, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

який обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_7 будучи раніше неодноразово судимим, маючи незняту та непогашену в передбаченому законом порядку судимість за скоєння корисливих злочинів, на шлях виправлення не став та знову вчинив умисне кримінальне правопорушення за наступних обставин. Так, ОСОБА_7 всупереч вимог Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», маючи умисел на придбання та зберігання наркотичних засобів, без мети збуту, 12 січня 2021 року у невстановленому досудовим розслідуванням місці, незаконно придбав поліетиленовий пакет із вмістом речовини коноплі, знайшовши її в лісосмузі, розташованої неподалік села Нова Гребля Хмільницького (бувшого Калинівського) району Вінницької області, яку помістив до внутрішньої правої кишені своєї куртки, де її зберігав для власних потреб, без мети збуту. Вподальшому, 12 січня 2021 року о 11год.33хв., ОСОБА_7 незаконно зберігаючи вищевказаний наркотичний засіб у правій внутрішній кишені своєї куртки, рухаючись по вулиці Шкільній в селі Мирне Хмільницького (бувшого Калинівського) району Вінницької області, був затриманий працівниками поліції. Під час проведення особистого обшуку у затриманого ОСОБА_7 було вилучено речовину рослинного походження, зеленого кольору, яка згідно висновку судової експертизи матеріалів, речовин та виробів № СЕ-19/102-21/495-МРВ від 16.01.2021р., є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено каннабісом, маса якого (у перерахунку на висушену речовину) становить 23,39грм.

Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні при розгляді вказаної справи, свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, та пояснив, що дійсно 12.01.2021р. в лісосмузі, розташованої неподалік села Нова Гребля Хмільницького (бувшого Калинівського) району Вінницької області знайшов поліетиленовий пакет із вмістом коноплі, який поклав до внутрішньої правої кишені своєї куртки, та в цей же день рухаючись по вулиці Шкільній в селі Мирне Хмільницького (бувшого Калинівського) району Вінницької області, був затриманий працівниками поліції, які під час проведення особистого обшуку, її знайшли та вилучили. Свою вину визнає, просить суворо не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений не оспорював фактичні обставини справи і судом було встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, заслухавши думку учасників судового розгляду та роз`яснивши їм положення ч.3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Оцінюючи викладене, суд приходить до висновку, що винність ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведені повністю, а його дії за ч.1 ст.309 КК України, а саме незаконне придбання, зберігання наркотичних засобів, без мети збуту, правильно кваліфіковані органом досудового розслідування.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують і обтяжують його покарання.

Обвинувачений ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України, відноситься до кримінального проступку.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7 будучи раніше неодноразово судимим, маючи незняту та непогашену в передбаченому законом порядку судимість за скоєння корисливих злочинів, на шлях виправлення не став та знову вчинив умисне кримінальне правопорушення, що свідчить про відсутність позитивних змін в його особистості, та не створення у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві, що вказує на стійку злочинну спрямованість та його небезпечність для суспільства.

За місцем свого проживання ОСОБА_7 характеризується посередньо, офіційно неодружений, міцних соціальних зв`язків не має.

ОСОБА_7 будучи особою працездатного віку, ніде не працює та суспільно-корисливою працею не займається, постійного законного джерела доходу (прибутку) не має.

На обліку у лікарів психіатра та нарколога ОСОБА_7 не перебуває.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , суд вважає, є щире каяття. Обставиною, що обтяжує його покарання, є рецидив злочинів, оскільки обвинувачений вчинив нове умисне кримінальне правопорушення, маючи судимість за умисний злочин.
Вказані відомості про особу обвинуваченого підвищують суспільну небезпечність вчиненого кримінального правопорушення і свідчать про спрямованість ОСОБА_7 на вчинення інших умисних кримінальних правопорушень.

Суд погоджується із позицією прокурора щодо призначення ОСОБА_7 покарання в межах санкції статті закону, яка передбачає відповідальність за вищевказане кримінальне правопорушення, а саме у виді 2 (двох) років обмеження волі, яке він має відбувати реально.

Як встановлено з матеріалів кримінального провадження та судом, вироком Липовецького районного суду Вінницької області від 26.11.2021 року у справі № 136/1584/21, ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та із застосуванням ч.4 ст.70 КК України, йому призначене остаточне покарання у виді 3 років 10 місяців позбавлення волі.

Відповідно до ч.4 ст.70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Оскільки події, за які ОСОБА_7 засуджений цим вироком мали місце 12.01.2021 року, тобто до постановлення вироку Липовецьким районним судом Вінницької області від 26.11.2021 року у справі № 136/1584/21, суд повинен застосувати положення ч.4 ст.70 КК України.

З урахуванням вищевикладеного, беручи до уваги позицію прокурора про визначення ОСОБА_7 остаточного покарання шляхом поглинення одного покарання іншим, висловлену ним у промові під час судових дебатів, на підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного даним вироком, більш суворим, призначеним вироком Липовецького районного суду Вінницької області від 26.11.2021 року у справі № 136/1584/21, ОСОБА_7 необхідно визначити покарання у виді 3 років 10 місяців позбавлення волі, що на переконання суду, не погіршує у будь-який спосіб становище засудженого, і саме таке покарання буде відповідати вимогам ст.65 КК України та буде необхідним для досягнення його мети, тобто, необхідним й достатнім для виправлення ОСОБА_7 та запобігання вчиненню нових злочинів як ним, так і іншими особами.

При цьому, слід зауважити, що відповідно до вимог частини 1 статті 72 КК України, дана норма кримінального закону застосовується виключно при складанні покарань за сукупністю злочинів та сукупністю вироків. З урахуванням цього, у даному випадку, норми частини 1 статті 72 КК України не підлягають застосуванню, оскільки суд призначив покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Як вбачається з вироку Липовецького районного суду Вінницької області від 26.11.2021 року у справі №136/1584/21, початок строку відбуття покарання ОСОБА_7 визначено рахувати з дня ухвалення вироку, а саме з 26.11.2021 року, зарахувавши у строк частково відбуте ним покарання за попереднім вироком.

Відповідно до положень ч.4 ст.70 КК України, в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень за даним вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу, суд зараховує ОСОБА_7 покарання, частково відбуте ним за вироком Липовецького районного суду Вінницької області від 26.11.2021 року у справі №136/1584/21.

Згідно ч.9 ст.100 КПК України, питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.
Речовий доказ, вилучений в ході розслідування даного кримінального провадження, а саме наркотичну речовину рослинного походження, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабіс, масою (у перерахунку на висушену речовину) 23,39грм., яку згідно постанови начальника СД відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_8 , визначено передати до камери зберігання речових доказів відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області, після набуття вироком законної сили, необхідно знищити.

Згідно матеріалів кримінального провадження, арешт на речовий доказ, а саме на особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено канабіс, масою (у перерахунку на висушену речовину) 23,39грм., не накладався.

Відповідно до частини 4 статті 374 КПК України, у резолютивній частині вироку зазначається рішення про відшкодування процесуальних витрат.
Згідно частини 2 статті 124 КПК України та роз`яснень пункту 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 07.07.1995 року «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат», у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Витрати на залучення експерта згідно висновку №СЕ-19/102-21/495-МРВ від 16.01.2021 року у розмірі 1307грн.60коп., підлягають стягненню з ОСОБА_7 на користь держави.

Згідно пункту 2 частини 4 статті 374 КПК України, в разі визнання особи винуватою у резолютивній частині вироку, з-поміж іншого, зазначається початок строку відбування покарання.

Відповідно до матеріалів справи, ОСОБА_7 на момент винесення цього вироку відбуває покарання у виді 3 років 10 місяців позбавлення волі за вироком Липовецького районного суду Вінницької області від 26.11.2021 року у справі № 136/1584/21.

В даному кримінальному провадженні № 0000005 від 12.01.2021 року, яке перебуває на розгляді Калинівського районного суду Вінницької області, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 не обирався, тобто, попереднє ув`язнення до нього не застосовувалось, а тому початок строку відбування покарання необхідно рахувати з дня ухвалення нового вироку, тобто з 30.06.2022 року.

Відповідно до частин 1, 2 статті 374 КПК України, вирок суду складається зокрема зі вступної частини, у якій зазначаються дата та місце його ухвалення.

Згідно роз`яснень викладених в узагальнені Верховного Суду України від 01.08.2004 року «Про якість складання й оформлення судових рішень у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення», суди повинні керуватися положенням про те, що датою постановлення вироку є день його підписання складом суду, незалежно від тривалості часу, протягом якого відбувалася нарада суддів, а місцем його постановлення місто чи інший населений пункт, де це фактично мало місце.

Оскільки днем підписання вироку є 30.06.2022 року, то датою його постановлення є саме цей день.

Керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного даним вироком, більш суворим, призначеним вироком Липовецького районного суду Вінницької області від 26.11.2021 року у справі №136/1584/21, визначити ОСОБА_7 остоточне покарання у виді 3 (трьох) років 10 (десяти) місяців позбавлення волі, зарахувавши в строк покарання частину відбутого покарання за вироком Липовецького районного суду Вінницької області від 26.11.2021 року у справі № 136/1584/21.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з 30.06.2022 року, тобто з дня ухвалення цього вироку.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта № СЕ-19/102-21/495-МРВ від 16.01.2021 року у розмірі 1307грн.60коп.

Речовий доказ, вилучений в ході розслідування даного кримінального провадження, а саме наркотичну речовину рослинного походження, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабіс масою (у перерахунку на висушену речовину) 23,39грм., яку згідно постанови начальника СД відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_8 , визначено передати до камери зберігання речових доказів відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області, після набуття вироком законної сили, знищити.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

З підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час розгляду і дослідження яких було визначено судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку.

Роз`яснити засудженому, що він має право подати та/або заявити клопотання про помилування, про ознайомлення із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження, про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції.

Копію цього вироку негайно після його проголошення вручити під розписку засудженому та прокурору.

Суддя