печерський районний суд міста києва
Справа № 757/5801/22-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2022 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю захисника ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суді в м. Києві скаргу ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на повідомлення про підозру від 07.12.2021 року у кримінальному провадженні № 0001046 від 11.06.2020 року,

ВСТАНОВИВ :

Адвокат ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді зі скаргою на повідомлення про підозру від 07.12.2021 року у кримінальному провадженні № 0001046 від 11.06.2020 року.
Обґрунтовуючи вимоги скарги захисник посилається на незаконність повідомлення ОСОБА_7 про підозру у вказаному кримінальному провадженні.
Так, на думку захисника, повідомлення про підозру від 07.12.2020 року є незаконним та необґрунтованим, вказує, що ОСОБА_7 є адвокатом з 31.07.2020 року і такий статус останнього не був врахований стороною обвинувачення при здійсненні повідомлення про підозру, а отже, на переконання захисника, повідомлення про підозру здійснено не у порядку встановленому законом для адвокатів, а саме не спеціальними уповноваженими для цих цілей суб`єктами Генеральним прокурором, його заступником, керівником обласної прокуратури.
У судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 вимоги визначені у скарзі підтримав, просить задовольнити.
Слідчий ОСОБА_4 та прокурор ОСОБА_5 у судовому засіданні щодо задоволення скарги заперечили, просять відмовити, вказує, що стороною захисту скарга на повідомлення про підозру подана раніше визначеного п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України строку, а саме раніше двох місяців з дня повідомлення про повідомлення підозру.
Вивчивши доводи скарги та додані до неї матеріали, вислухавши думку учасників судового розгляду, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для задоволення скарги захисника з огляду на наступне.
Судовим розглядом встановлено, що у провадженні Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, перебуває кримінальне провадження № 0001046 від 11.06.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України. Процесуальне керівництво у даному провадженні здійснюють уповноважені прокурори Офісу Генерального прокурора.
У даному кримінальному провадженні, 07.12.2021 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.
З тексту повідомлення про підозру вбачається, що ОСОБА_7 інкримінують вчинення дій щодо прохання службовою особою, яка займає відповідальне становище, надати неправомірну вигоду для себе за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища.
Згідно п. 10 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржене, зокрема, повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.
Відповідно до статті 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є, зокрема, щоб жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Пункт 14 ч. 1 ст. 3 КПК України визначає, що притягнення до кримінальної відповідальності це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.
Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За ч. 4 ст. 22 КПК України повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення здійснюється прокурором, а у випадках, передбачених цим Кодексом, повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення може здійснюватися слідчим за погодженням із повноважним прокурором.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини для цілей ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «звинувачення» визначається як офіційне повідомлення, надане особі виключно компетентним суб`єктом, про те, що така особа підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (справа «Девеер проти Бельгії» (заява № 6903/75, рішення від 27 лютого 1980 року, § 46).
Загальні положення, що регулюють процедуру повідомлення про підозру, містяться в главі 22 КПК, згідно з якими письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням із прокурором (ч. 1 ст. 277 КПК). Відповідно до п. 15 ч. 1 ст. 3 КПК України, прокурором у кримінальному провадженні є особа, яка обіймає посаду, передбачену ст. 15 Закону України «Про прокуратуру», та діє у межах своїх повноважень.
Згідно вимог ч. 1 ст. 276 КПК України, повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, зокрема, у випадку наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення. Водночас у ст. 276 КПК України зазначено, що особливості повідомлення про підозру окремій категорії осіб визначаються главою 37 цього Кодексу. Визначення правової природи цих дій і встановлення кола суб`єктів, які уповноважені на їх вчинення, має важливе практичне значення для об`єктивації гарантій незалежності особи, щодо якої здійснюється особливий порядок повідомлення про підозру.
У постанові від 11 грудня 2019 року Велика Палата Верховного Суду (справа № 536/2475/14-к, провадження № 13-34кс19) зробила висновок щодо застосування норм права, які стосуються вручення підозри спеціальним суб`єктам, та зауважила, що процедуру здійснення повідомлення про підозру особі можна умовно поділити на етапи: 1) прийняття рішення щодо необхідності здійснення особі повідомлення про підозру. Цей етап передбачає перевірку підстав здійснення такого повідомлення згідно з ч. 1 ст. 276 КПК, дотримання процесуальних гарантій під час проведення тих чи інших слідчих або оперативно-розшукових дій або застосування запобіжних заходів, які вчинялись до моменту здійснення такого повідомлення; 2) об`єктивації/вираження сформованого внутрішнього волевиявлення уповноваженої посадової особи щодо прийнятого рішення в зовнішню форму шляхом складання тексту повідомлення про підозру відповідно до вимог, передбачених ст. 277 КПК, та його підписання; 3) доведення інформації до відома адресата, щодо якого прийняте рішення про повідомлення про підозру, шляхом безпосереднього вручення його тексту особі згідно зі ст. 278 КПК. На цьому етапі також здійснюється повідомлення прав підозрюваному, де в разі якщо підозрюваний висловить відповідне прохання, йому зобов`язані детально роз`яснити кожне із зазначених прав (ч. 3 ст. 276 КПК).
За приписами п. 7 ч. 1 ст. 480 КПК України адвокат належить до категорії осіб, щодо яких здійснюється особливий порядок кримінального провадження, а відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 481 КПК України письмове повідомлення про підозру адвокату здійснюється Генеральним прокурором, його заступником, керівником обласної прокуратури в межах його повноважень.
Зазначені положення КПК України кореспондуються з приписами п. 13 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», відповідно до яких повідомлення про підозру адвоката у вчиненні кримінального правопорушення може бути здійснене виключно Генеральним прокурором, його заступником, прокурором Автономної Республіки Крим, області, міста Києва та міста Севастополя.
Особливий порядок здійснення повідомлення про підозру адвокату є однією з визначених законом гарантій статусу адвокат і адвокатської діяльності, які мають публічно-правове призначення та служать додатковим засобом захисту від необґрунтованого притягнення до кримінальної відповідальності.
Виключно Генеральний прокурор, його заступник або керівник відповідної обласної прокуратури перевіряють підстави для повідомлення адвокату про підозру, складають та підписують її текст, а також можуть повідомити про нову підозру або змінити раніше повідомлену підозру. Письмове повідомлення про підозру, яке передбачає погодження та подальше підписання такого процесуального документа, може здійснюватися лише Генеральним прокурором, його заступником або керівником відповідної регіональної прокуратури, це повноваження є винятковим і не може бути передоручене іншим особам. Однак вони можуть доручити вручення прийнятого (складеного) та підписаного ними повідомлення про підозру суб`єкту, уповноваженому здійснювати процесуальні дії у конкретному кримінальному провадженні.
Відповідно до положень статтеи? 6, 17, 32 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», фізична особа має статус адвоката з часу отримання свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю та до моменту припинення права на заняття адвокатською діяльністю.
Приписами статті 23 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачена охорона професійних прав адвокатів, у відповідності до встановленого законом спеціального статусу адвоката, а також гарантії адвокатської діяльності.
Відповідно до ч.ч. 1, 4 статті 31 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», право на заняття адвокатською діяльністю зупиняється у разі подання адвокатом заяви про зупинення адвокатськоі? діяльності та поновлюється в цьому випадку у разі отримання радою адвокатів регіону заяви від адвоката про поновлення права на заняття адвокатською діяльністю. В силу положень статті 31 Закону процедура зупинення права на заняття адвокатською діяльністю, на відміну від припинення права на заняття адвокатською діяльністю, передбаченоі? статтею 32 Закону, не передбачає анулювання свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.
Системне тлумачення процесуальних норм, передбачених статтями 3, 22, 36, 276-278, 480, 481 КПК України дає підстави до висновку, що здійснення повідомлення про підозру врегульовано імперативними нормами, які вичерпно, точно і однозначно визначають як форму встановленої для цього правової процедури (порядку), так і її зміст.
З огляду на вказані вище нормативні положення, здійснення повідомлення про підозру є системою процесуальних дій та рішень прокурора (або слідчого) під час досудового розслідування, спрямованих на формування законної та обґрунтованої підозри за умови забезпечення особі, яка стала підозрюваною, можливості захищатися усіма дозволеними законом засобами і способами. Цим актом у кримінальному провадженні вперше формулюється та обґрунтовується підозра конкретної особи у вчиненні кримінального правопорушення, без чого за вимогами процесуального закону відносно особи, зокрема, не може бути складено обвинувальний акт в кримінальному провадженні.
Застосування належної правової процедури означає здійснення справедливого правосуддя згідно з визначеними загальними засадами кримінального провадження для досягнення мети і вирішення його завдань. Дотримання встановленої правової процедури здійснення повідомлення про підозру означає, що дії процесуальних суб`єктів мають відповідати вимогам закону. Такі дії мають здійснюватися на підставі законних повноважень щодо вирішення конкретного процесуального завдання, яке постає перед прокурором у певний момент досудового розслідування кримінального провадження.
Дотримання належної правової процедури здійснення повідомлення про підозру має забезпечувати його відповідність стандартам захисту прав людини, єдність змісту та форми кримінального провадження, налагоджену взаємодію верховенства права і законності, що в результаті врівноважує приватні і публічні (суспільні) інтереси заради досягнення цих завдань.
Повноваження на здійснення повідомлення про підозру спеціальних суб`єктів, визначених у ст. 480 КПК, щодо складання та підписання підозри в інкримінованому особі злочині належать лише прокурорам, названим у ст. 481 цього Кодексу.
Оцінюючи доводи скарги захисника щодо порушення стороною обвинувачення вимог КПК України, які регулюють порядок здійснення повідомлення про підозру спеціальним суб`єктам, слідчий суддя враховує наступне.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7 , який з 07.12.2021 року перебуває у процесуальному статусі підозрюваного у кримінальному провадженні № 0001046 від 11.06.2020 року, має статус адвоката на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 9294/10 від 31.07.2020 року, виданого Радою на підставі рішення Ради адвокатів Київської області № 81 від 31.07.2020.
Отже, на момент здійснення повідомлення про підозру, ОСОБА_7 має дійсний статус адвоката на підставі вказаного свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю; при цьому, таке право на заняття адвокатською діяльністю не було припинено шляхом анулювання зазначеного свідоцтва.
З повідомлення про підозру від 07.12.2021 року вбачається, що складання і підписання підозри здійснено слідчим другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Києві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_8 та погодження підозри здійснено прокурором відділу Генеральної інспекції Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 та в цей же день, тобто 07.12.2021 року, повідомлення про підозру доведено до відома ОСОБА_7 шляхом безпосереднього вручення його тексту слідчим другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Києві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_10 .
Вказане свідчить про те, що повідомлення про підозру від 07.12.2021 року ОСОБА_7 як спеціальному суб`єкту, який має статус адвоката з 31.07.2020 року, здійснено не уповноваженими на це особами із недотриманням вимог п. 1 ч. 1 ст. 481 КПК України та приписів п. 13 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», які визначають, що письмове повідомлення про підозру адвокату здійснюється виключно Генеральним прокурором, його заступником або керівником обласної прокуратури.
Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що ОСОБА_7 , який у зазначеному кримінальному провадженні перебуває у фактичному статусі підозрюваного, не є особою, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 КПК України, повідомлено про підозру, та, відповідно, не є особою, яка має процесуальний статус підозрюваного з 07.12.2021 року.
Доводи слідчого щодо порушення стороною захисту двохмісячного строку на звернення до слідчого судді із скаргою на повідомлення про підозру, визначеного п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України, не можуть лягти в основу безумовної відмови у задоволенні скарги, оскільки на момент розгляду даної скарги такі строки дотримані.
Допущені стороною обвинувачення процесуальні порушення при здійсненні повідомлення ОСОБА_7 про підозру є достатньою підставою для скасування повідомлення про підозру.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 303, 306, 307 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на повідомлення про підозру від 07.12.2021 року у кримінальному провадженні № 0001046 від 11.06.2020 року задовольнити.

Скасувати повідомлення слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Києві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_4 від 07.12.2021 року у кримінальному провадженні № 0001046 від 11.06.2020 року, про підозру ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Ухвала слідчого судді може бути оскарження безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів.

Слідчий суддя ОСОБА_1