ПРИМОРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ1
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2022 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000042 від 11.01.2022 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Одеської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, офіційно не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимостей не має в силу ст.89 КК України,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.185, ч.2 ст.186 КК України, -

встановив:

06.01.2022 в період часу з 14:14 по 14:18 год., більш точного часу встановити не представилось можливим, ОСОБА_4 знаходився в магазині «Єва» № 439 за адресою: м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 110 помітив на прилавку туалетну воду «Calvin Clein Euphoria». В цей час у ОСОБА_4 , виник злочинний намір направлений на таємне викрадення чужого майна, а предметом свого злочинного посягання він визначив туалетну воду «Calvin Clein Euphoria», яка належить ТОВ «РУШ».
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливі мотиви, ОСОБА_4 , переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає, та його дії носять таємний характер, таємно викрав туалетну воду «Calvin Clein Euphoria», після чого покинув приміщення магазину «Єва», а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, завдавши таким чином ТОВ «РУШ» матеріальну шкоду в розмірі 695,00 гривень.
Далі, 06.01.2022 в період часу з 14:25 по 14:29 год., більш точного часу встановити не представилось можливим, ОСОБА_4 , знаходився в магазині «Єва» № 424 за адресою: м. Одеса, вул. Пантелеймононівська, 21, з метою відшукання майна яке можливо викрасти, де помітив на прилавку туалетну воду «Кеnzo L Eau Kenzo». В цей час у ОСОБА_4 , повторно виник злочинний намір направлений на таємне викрадення чужого майна, а предметом свого злочинного посягання він визначив вказану туалетну воду, яка належить ТОВ «РУШ».
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливі мотиви, ОСОБА_4 , переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає, та його дії носять таємний характер, сховав туалетну воду «Кепго Е Еаи Кепго» під кофту, після чого попрямував до виходу із магазину «Єва».
Під час виходу із магазину «Єва» спрацювали магнітні рамки контролю, після чого, ОСОБА_4 , був зупинений касиром вищевказаного магазину та усвідомлюючи, що він був викритий, продовжив вчиняти протиправні дії, усвідомлюючи, суспільно-небезпечний і протиправний характер своїх дій та очевидність їх для свідка, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи їх настання, а саме: шляхом здійснення опору свідкові покинув місце вчинення кримінального правопорушення, усвідомлюючи відкритий характер заволодіння майном.
Після вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 викраденим майном розпорядився на власний розсуд, завдавши таким чином ТОВ «РУШ» матеріальну шкоду в розмірі 760,00 гривень.
Допитаний в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєнні інкримінованих кримінальних правопорушень визнав повністю, не оспорюючи при цьому обставини кримінальних правопорушень, які викладені в обвинувальному акті. У скоєному щиро розкаявся, зазначивши, що на даний час він зробив для себе позитивні висновки та вирішив припинити злочинну діяльність.

Представник потерпілої юридичної особи ТОВ «РУШ» будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. При цьому, представник потерпілої особи звернувся до суду із заявою про здійснення судового провадження за його відсутності.

Приймаючи до уваги повне визнання обвинуваченим своєї вини в обсязі пред`явленого йому обвинувачення, а також те, що він не піддавав сумніву фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, у суду не виникає сумнівів в добровільності позиції обвинуваченого, у суду також не виникає сумнівів в добровільності позиції інших учасників судового провадження.

У зв`язку з цим, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та визнав можливим обмежити обсяг досліджуваних доказів допитом обвинуваченого ОСОБА_4 доказів, що стосуються особи обвинуваченого, а також документів щодо забезпечення кримінального провадження. При цьому судом роз`яснено учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини справи в апеляційному порядку.

В судовому засіданні ОСОБА_4 дав суду показання, що дійсно 06.01.2022 року приблизно з 14:14 по 14:18 год. він знаходився в магазині «Єва» в м. Одеса по вул. Пантелеймонівська, 110 помітив на прилавку туалетну воду «Calvin Clein Euphoria» та вирішив її вкрасти. Для цього він впевнився, що ніхто не бачить викрав туалетну воду «Calvin Clein Euphoria», після чого вийшов з магазину, а туалетну воду подарував дівчині.
В цей же день, приблизно з 14:25 по 14:29 год. він був в магазині «Єва» в м. Одеса, вул. Пантелеймононівська, 21, з метою відшукання майна яке можливо викрасти, де помітив на прилавку туалетну воду «Кеnzo L Eau Kenzo» та вирішив її вкрасти. Впевнившись, що за ним ніхто не спостерігає, сховав туалетну воду «Kenzo L Eau Kenzo» під кофту, після чого попрямував до виходу із магазину «Єва». Під час виходу із магазину «Єва» спрацювали магнітні рамки контролю, та він був зупинений касиром магазину, однак усвідомлюючи, що він був викритий, шляхом здійснення опору касиру покинув магазин, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
Таким чином, допитавши обвинуваченого, дослідивши письмові докази, надані сторонами кримінального провадження, суд вважає, що зібрані докази є належними, допустимими та достовірними, і є достатніми для постановлення обвинувального вироку.

Тому, суд вважає доведеною винність ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінальних правопорушень, та кваліфікує його дії за ч.1 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) та за ч.2 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд у відповідності до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив умисні корисливі кримінальні правопорушення, які у відповідності до положень ст.12 КК України відносяться до категорії кримінального проступку та тяжкого злочину.

ОСОБА_4 , за твердженням останнього, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ; на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває; судимостей не має в силу ст.89 КК України.

До обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд відносить щире каяття.

Обставин, які згідно ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.

Крім того судом враховується, що потерпіла юридична особа в рамках даного кримінального провадження до обвинуваченого претензії матеріального характеру не заявляла.

З урахуванням вказаних обставин, суд у відповідності до вимог закону України про кримінальну відповідальність та передбачених цим законом санкцій вважає, що ОСОБА_4 необхідно для його виправлення та запобігання нових злочинів призначити покарання за ч.1 ст.185 КК України у виді обмеження волі; за ч.2 ст.186 КК України, у виді позбавлення волі, з призначенням остаточного покарання на підставі ч.1 ст.70 КК України із застосуванням принципу поглинення менш суворого покарання більш суворим.

В даному випадку, за переконанням суду, покарання у виді позбавлення волі у межах, прирівняних до мінімальних санкції частини статті повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого, які створять у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, у зв`язку з чим суд не вбачає необхідності призначати більш суворе покарання винному.

Водночас, вирішуючи питання про необхідність реального відбування обвинуваченим покарання у виді позбавлення волі за вчинений злочин, судом враховується практика Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, у справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

При цьому суд також враховує правову позицію Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, висловлену Постанові від 28.05.2020 року (справа № 753/13972/17; провадження № 51-986км20), згідно якої Верховний суд зазначив, що законодавцем саме суду надано дискреційні повноваження щодо визначення виду та міри покарання за вчинення того чи іншого злочину.

Таким чином, враховуючи тяжкість вчинених ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, усвідомлення останнім протиправності своєї злочинної поведінки, його поведінку після вчинення злочину та щире каяття, дані про особу винного, який має постійне місце реєстрації та проживання, позицію потерпілої юридичної особи, яка не заявила претензій матеріального характеру до обвинуваченого, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим суд на підставі ст. 75 КК України вважає за можливе звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням.

Саме таке покарання суд вважає пропорційним, необхідним, достатнім і справедливим для виправлення винного та запобігання вчиненню ним нових злочинів і, в даному випадку мета застосування кримінального покарання буде досягнута при призначенні ОСОБА_4 саме такого виду покарання.

В силу положень ч.1 ст.76 КК України, суд звільняючи ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, покладає на нього обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

У зв`язку із звільненням ОСОБА_4 від призначеного покарання з випробуванням та відсутність ризиків, передбачених ст.ст.177, 178 КПК України, але існування ризику, в разі апеляційного оскарження вироку, неявки обвинуваченого до суду за першою вимогою або зміни місця проживання без повідомлення суду, що може негативно вплинути на розумність строків апеляційного перегляду справи, суд вважає за можливе до набрання вироком законної сили запобіжний захід щодо обвинувачуваного ОСОБА_4 змінити з тримання під вартою на особисте зобов`язання.

Питання про долю речових доказів, які визнані такими та долучені до матеріалів провадження постановами слідчого СВ ВП №2 ОРУП № 1 ОСОБА_5 , суд вирішує у відповідності до положень ст.100 КПК України, зокрема речові докази: DVD-диски із відеозаписом з камер внутрішнього та зовнішнього спостереження, слід залишити в матеріалах кримінального провадження, до якого вони долучені.

Керуючись ст. ст. 369 371, 373 375 КПК, суд
ухвалив:

ОСОБА_4 , визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.186 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч.1 ст.185 КК України у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік;

- за ч.2 ст.186 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі із випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

На підставі ч.1 ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід, застосований до обвинуваченого ОСОБА_4 у виді тримання під вартою змінити на запобіжний захід у виді особистого зобов`язання до набрання вироком законної сили.

У відповідності до ч.5 ст.194 КПК України до набрання вироком законної сили покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки:

1) прибувати за кожною вимогою до суду;

2) не відлучатися з місця проживання без дозволу суду;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи, засоби зв`язку, номери мобільного телефону;

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 наслідки невиконання покладених на нього обов`язків, а саме: у разі, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до суду, без поважних причин, не повідомить про причину своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, запобіжний захід відносно нього може бути змінено на більш суворий.

Обвинуваченого ОСОБА_4 звільнити з-під варти в залі суду негайно.

Речові докази по справі:

- DVD-диски із відеозаписом з камер внутрішнього та зовнішнього спостереження залишити в матеріалах кримінального провадження, до якого вони долучені.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Не пізніше наступного дня після ухвалення вироку надсилати його копію учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя
Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1

09.06.2022

Єдиний унікальний номер справи: №522/3723/22
Номер провадження № 1-кп/ 522/1099/22
Головуючий суддя ОСОБА_1