В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.07.2022 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судового засідання №6 Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, кримінальне провадження № 0004606 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Заславль Мінської області, Республіки Білорусь, громадянина України, не працюючого, розлученого, зареєстрованого та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_4

потерпілий ОСОБА_5 , який одночасно є цивільним позивачем

представник потерпілого - адвокат ОСОБА_6 , який одночасно є представником цивільного позивача

обвинувачений ОСОБА_3 , який одночасно є цивільним відповідачем

захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_7 , яка одночасно є представником цивільного відповідача

в с т а н о в и в:

09.11.2018 близько 18 години 00 хвилин водій ОСОБА_3 , керуючи технічно-справним автомобілем марки «OPEL ASTRA» реєстраційний номер республіки Литва НОМЕР_1 та рухаючись в крайній лівій смузі руху по вул. Таращанська зі сторони вул. Заярська, де на нерегульованому перехресті з вул. Вернадського м. Біла Церква Київської області, в порушення вимог п. 1.3 Правил дорожнього руху України, де вказано, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими; п. 1.5 Правил дорожнього руху України, де вказано, що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; п. 2.3 (б) Правил дорожнього руху України, де вказано, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний, бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; п. 10.1 Правил дорожнього руху України, де вказано, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; п. 16.13 Правил дорожнього руху України, де вказано, що перед поворотом ліворуч і розворотом водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку прямо чи праворуч, проявив неуважність та безпечність, при здійсненні маневру повороту ліворуч, не надав дорогу мопеду марки «SUZUKI ZZ» без д.н.з. під керуванням водія ОСОБА_5 , який рухався в зустрічному напрямку та мав перевагу в русі.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди водій мопеда марки «SUZUKI ZZ» без д.н.з. ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді рани лівої брови, перелому правої тім`яної кістки, перелому піраміди правої вискової кістки, субдуральної гематоми лобних відділів зліва, субдуральної гематоми над рівнем піраміди вискової кістки справа, розриву правої барабанної перетинки, парезу сьомої пари черепно-мозкових нервів справа, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень по критерію як небезпечні для життя.

Сукупність допущених водієм ОСОБА_3 вимог п. п. 1.3, 1.5, 2.3, (б) 10.1, 16.13 ПДР України перебувають у прямому причинному зв`язку із вказаною дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, визнав повністю. При цьому дав суду показання, що повністю відповідають викладеним у вироку обставинам щодо порушення правил безпеки дорожнього руху. Зазначив, що 09.11.2018 коли вже темніло близько 18 години 00 хвилин він керуючи технічно-справним автомобілем марки «OPEL ASTRA», рухався в крайній лівій смузі руху по вул. Таращанська де на нерегульованому перехресті з вул. Вернадського м. Біла Церква Київської області, він мав намір повернути ліворуч. Він зупинився пропустив зустрічні кілька автомобілів і розпочав рух. Він не помітив, що назустріч рухався мопед, а коли помітив, то відразу ж зупинився, але мопед зіткнувся з його автомобілем зачепивши передній бампер, від чого потерпілий упав. В момент ДТП під впливом будь- яких речовин не перебував. Просить не позбавляти його волі посилаючись на ті обставини, що щиро розкаюється у вчиненому, неодноразово просив вибачення у потерпілого. Частково відшкодував завдані йому злочином збитки у виді моральної шкоди. Повністю визнав цивільний позов.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, оскільки учасники судового провадження, а саме: обвинувачений, його захисник, прокурор, потерпілий, його представник не заперечують, суд визнав за недоцільне дослідження доказів щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції у суду не виникло, а також роз`яснено їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

З огляду на вищевказані обставини, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, доведена повністю та його слід кваліфікувати:

- за ч. 2 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому тяжке тілесне ушкодження, за якою він і повинен нести відповідальність.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення при призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому, суд бере до уваги, що ОСОБА_3 вчинив закінчений тяжкий злочин, який характеризується необережною формою вини. Судом також враховуються наслідки, які настали від вчинення злочину у вигляді заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому.

Водночас суд враховує характер вчиненого злочину та виходить із сукупності всіх обставин, що у своїй сукупності створили аварійну обстановку та призвели до дорожньо - транспортної пригоди та шкідливих наслідків, зокрема поведінку винного, інших учасників дорожнього руху, потерпілого, що передувала події, поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, ставлення до наслідків злочину і приходить до переконання, що дорожньо-транспортна пригода та її наслідки є результатом виключно неправомірних дій обвинуваченого.

При цьому суд, виходячи з пред`явленого обвинувачення та показань самого обвинуваченого, констатує, що усі дії обвинуваченого в частині порушення вимог правил дорожнього руху не були умисними, а носили характер недбалості. Сама дорожньо транспортна пригода сталася виключно внаслідок неуважності та безпечності обвинуваченого.

Суд також враховує поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, який дотримуючись Правил дорожнього руху залишився на місці події викликав поліцію, намагався надати допомогу потерпілому.

Враховуючи особу обвинуваченого, суд бере до уваги, що ОСОБА_3 раніше не судимий за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває. Має добрий стан здоров`я; розлучений. В той же час суд враховує, що після дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3 23.10.2022 вчинив правопорушення, передбачені ст. 124, 122-4, ч. 1 ст. 130 КУПАП за що був притягнутий до адміністративної відповідальності, що підтверджується копіями постанов Сквирського районного суду Київської області від 11.01.2022, 04.02.2022. На час вчинення злочину обвинувачений не працював та зі слів проживав за рахунок тимчасових джерел заробітків від надання послуг таксі.

З огляду на вищевказані обставини поведінку обвинуваченого після вчинення кримінального правопорушення, який в судовому засіданні визнав вину, дав детальні показання щодо обставин вчинення злочину, висловив жаль з приводу скоєного, частково відшкодував як потерпілому завдану моральну шкоду в розмірі 10500 грн., суд визнає обставинами, що пом`якшують покарання, відповідно до п.1,2 ч. 1 ст. 66 КК України:

1) щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення;
2) добровільне відшкодування частини завданого збитку.
Обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

При призначенні покарання суд також враховує правову позицію потерпілого, який в судовому засіданні зменшивши розмір позовних вимог вважає, що обвинуваченого не слід позбавляти волі.

З огляду на викладене суд приходить до висновку, що для виправлення ОСОБА_3 попередження вчинення ним та іншими нових злочинів йому необхідно і достатньо призначити покарання в межах передбачених санкцією ч. 2 ст. 286 КК України, а саме у виді позбавлення волі розмір якого має бути ближчим до середнього.

Зважаючи, на те, що обвинувачений, повністю визнав свою вину, щиро розкаюється у вчиненому, з урахуванням позиції сторони обвинувачення та захисту на переконання суду, такий розмір покарання відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Враховуючи характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд погоджується з правовою позицією прокурора, що виправлення обвинуваченого можливе без відбування основного покарання та обвинувачений може бути звільнений від його відбування з випробуванням із встановленням іспитового строку, розмір якого має бути середнім.

При цьому з урахуванням характеру вчинення злочину, скоєння, якого не було обумовлено неправомірною поведінкою інших учасників дорожнього руху чи надміру складною дорожньою ситуацією, обвинуваченому слід призначити додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортним засобом розмір якого має бути максимальним.

При вирішенні питання щодо заявленого цивільного позову потерпілого ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про відшкодування завданих злочином збитків у вигляді моральної шкоди на суму 4 500 грн. розмір було зменшено в судовому засіданні, витрат на зберігання транспортування мопеда в сумі 1 850 грн., витрати на правову допомогу в сумі 12000 грн., а також про стягнення з ПрАТ СК «Перша» витрат на лікування в сумі 23065 грн. 17 коп. та 1 153 грн. 25 коп. моральної шкоди, розмір якої було зменшено в судовому засіданні , то він підлягає задоволенню.
Цивільний відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні визнав позовні у повному обсязі.
Цивільний відповідач ПрАТ СК «ПЕРША» проти задоволення позову заперечує, посилаючись на ту обставину, що жодним чином не порушувало прав потерпілого оскільки останній не звертався у встановленому порядку до страхової компанії для проведення страхових виплат.
Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Відповідно до ст. 1201 ЦК України особа, яка завдала майнової шкоди діями чи бездіяльністю, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
У пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» встановлено, шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла,
Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
В силу вимог ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Виходячи з положень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31.03.1995 року за № 4, розмір моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин.
Суд повністю погоджується з наведеними в позові обставинами, які обґрунтовують позовні вимоги до цивільних відповідачів ОСОБА_3 та ПрАТ СК «ПЕРША». Зокрема позивачем документально підтверджено понесені ним витрати (а.с. 44-60, 130-134).
Відповідно до п.2.1 ст.2 Закону України „Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про страхування", цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону,
Відповідно до п.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів
У Постанові Великої Палати Верховного суду від 19.06.2019 (справа №465/4621/16-к) вказується, що застосування положень Закону "Про ОСЦПВВНТЗ" у кримінальному судочинстві не повинно суперечити його засадам і обмежувати права потерпілого.
Право особи у випадку завдання шкоди кримінальним правопорушенням, передбаченим ст. 286 КК України, порушене саме фактом заподіяння такої шкоди. А тому особа вправі самостійно обирати способи відшкодування такої шкоди. Це також узгоджується зі статтями 15, 16 ЦК України.
У межах кримінального провадження за ст. 286 КК України факт, обставини ДТП, особа, винна у її настанні, характер і розмір завданої шкоди встановлюються судом як обставини, що мають істотне значення для кримінальної справи і належать до предмету доказування. Тобто в цьому разі незвернення потерпілого безпосередньо до МТСБУ або страховика жодним чином не перешкоджає з`ясуванню обставин, з якими законодавець пов`язує підстави для виплати відшкодування.
Тому Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що для задоволення в межах кримінального провадження цивільного позову потерпілого до МТСБУ про стягнення шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України, попереднє звернення потерпілого до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку, визначеному статтею 35 Закону "Про ОСЦПВВНТЗ", не є обов`язковим.
Суд не погоджується з доводами цивільного відповідача ПрАТ «СК Перша» про відсутність підстав для захисту прав потерпілого лише з тих підстав, щ він не звертався до страхової компанії. Суд констатує, що з часу звернення до суду страховій компанії було відомо про порушення права потерпілого і на час ухвалення вироку остання жодних дій щодо проведення страхових виплат не вчинила, а отже суд вважає що право потерпілого на страхове відшкодування та стягнення моральної шкоди підлягає захисту, а позов підлягає задоволенню.
Процесуальні витрати у справі відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7, 127, 349, 368, 370, 373, 374, 394 КПК України, ст. 15, 16, 1167, 1201 ЦК України суд,-
У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, і призначити покарання:
за ч. 2 ст. 286 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки.
На підставі п.п. 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили не застосовувати.
Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3 та ПрАТ СК «ПЕРША» про стягнення завданих злочином збитків задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 18 350 (вісімнадцять тисяч триста п`ятдесят) грн.
Стягнути з ПрАТ СК «ПЕРША» на користь ОСОБА_5 витрати на лікування в сумі 23065 (двадцять три тисячі шістдесят п`ять) грн. 17 коп. та 1543 (одна тисяча п`ятсот сорок три) грн. 25 коп. моральної шкоди.
Речові докази та процесуальні витрати у справі відсутні.
Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляції через Білоцерківський міськрайонний суд. Вирок суду з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України, не може бути оскарженим в апеляційному порядку.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.

Суддя: ОСОБА_1