Березівський районний суд Одеської області
13.07.2022
Справа № 494/633/22
Провадження № 1-кп/494/187/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13.07.2022 року м. Березівка
Березівський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої - ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Березівка Одеської області кримінальне провадження №0000220 щодо обвинувачення:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Новий шлях Варгашинського району Курганської області, російської федерації, не працюючого, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
-10.02.2022 Березівським районним судом Одеської області за ст 126-1 КК України до покарання у вигляді обмеження волі на строк 2 роки, на підставі ст. 75 КК України з випробувальним терміном на 1 рік;
в скоєні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 121 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

14.12.2021 року приблизно о 15:00 годині між ОСОБА_5 та його дружиною ОСОБА_4 які перебували за місцем спільного мешкання у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 виникла сварка. В ході сварки, на ґрунті особистих неприязних відносин, у ОСОБА_5 виник умисел на спричинення ОСОБА_4 тілесних ушкоджень. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 діючи умисно протиправно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, завдав близько десяти ударів кулаком правої руки по обличчю ОСОБА_4 в томі числі в ділянку лівого ока, а також декілька ударів о тулубу та по лівій верхній кінцівці. Своїми умисними , протиправними діями, ОСОБА_5 спричинив ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді субконюнктивального розриву склери лівого ока з повною втратою зору на ліве око (гострота зору лівого ока нуль, що потягло за собою стійку втрату загальної працездатності більш як на 1/3 (на 35%) та необоротну

втрату функції, котра повністю не відновлюється і відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень. Завдані ОСОБА_5 удари ОСОБА_4 по обличчю, тулубу та верхній кінцівці призвели до утворення множинних синців, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
На розгляд суду досудовим слідством внесено обвинувачення ОСОБА_5 у умисному тяжкому тілесному ушкодженню, тобто умисному тілесному ушкодженню, що спричинило втрату органу та його функцій, поєднаного зі стійкою втратою працездатності не менше як на одну третину, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 121 КК України.
Судом встановлено, що з урахуванням обвинувачення, внесеного на розгляд суду, вказаними умисними діями ОСОБА_5 скоїв умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, що спричинило втрату органу та його функцій, поєднаного зі стійкою втратою працездатності не менш як на одну третину, тобто вчинив злочин, передбачений частиною першою статті 121 КК України.
Потерпіла ОСОБА_4 у судовому засіданні 13.07.2022 року просила не призначати ОСОБА_5 покарання пов`язане з позбавленням волі, останній виправився та неодноразово просив у неї пробачення. Наразі він піклується про потерпілу, утримує її, про що подала власноруч написану заяву.
Відповідно до положень частини третьої статті 349 Кримінально-процесуального кодексу України зі змінами та доповненнями (далі КПК України), з урахуванням того, що усі сторони просили суд про однаковий порядок дослідження доказів, що полягав у дослідженні пояснень обвинуваченого, потерпілого та письмових характеризуючих доказів, наданих суду та за відсутності заперечень сторін, з урахуванням розуміння сторін обставин справи, змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності їх позиції, роз`яснивши сторонам правові наслідки таких їх дій про те, що вони будуть позбавлені права оскаржити вирок в апеляційному порядку з підстав не встановлення обставин, доказів про які суду сторони не надали, суд задовольнив вказані клопотання і встановив порядок дослідження доказів, про який просили сторони.
Крім того, суд з`ясував, що обвинувачений правильно розуміє зміст наданих йому прав та правові наслідки відмови від таких, що виходить також і з вимог п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, ст. 349 КПК України, які передбачають, що суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Будучи допитаним під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_5 винуватим себе у вчинені кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав повністю та надав суду пояснення про те, яким чином ним було скоєно кримінальне правопорушення, що він щиро розкаюється у вчинені злочину та просив суд призначити найменш суворе покарання без позбавлення волі.

Відповідно до статті 65 КК України при призначенні покарання ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів та особу обвинуваченого, який раніше судимий, посередньо характеризується за місцем мешкання., не перебуває на наркологічному та психіатричному обліку.

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" рішення суду має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.

До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 передбачених статтею 66 КК України, суд відносить визнання вини та щире каяття.

На думку суду, ціллю вказаного зізнання та щирого каяття є можливість отримання більш м`якого покарання, що є природним правом кожного обвинуваченого, яким обвинувачений скористався.

Обставини, які обтяжують обвинуваченому покарання згідно статті 67 КК України вчинення злочину щодо подружжя.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 р. №7 у вироку суд обговорює питання призначення покарання. Так, державний обвинувач просив суд призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання за частиною першою статті 121 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років та на підставі ст. 70 КК України , шляхом поглинення більш суворим менш суворим за вироком Березівського районного суду Одеської області від 10.02.2022 року, визначити остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі та на підставі ст. 75,76 КК України звільнити його від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки з покладенням на нього відповідних обов`язків. Потерпіла просила суворо не карати, оскільки останній допомагає її та вибачився. Обвинувачений просив призначити найменш суворе покарання.

При цьому суд також враховує, що відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч.2 ст.50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Злочин вчинений обвинуваченим є дійсно небезпечним, оскільки спричинив тяжкі тілесні ушкодження.. Однак, мета покарання - це те, чого прагне держава, застосовуючи його, щодо особи, яка вчинила злочин. Покарання повинно володіти силою впливу та стримування, що полягає не у жорстокості, а у невідворотності та можливої швидкості.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Стівен Вілкокс та Скотт Херфорд проти Сполученого Королівства, заяви № № 43759/10 та 43771/12», зазначає, що хоча, в принципі, питання належної практики з призначення покарань в значній мірі виходить за рамки Конвенції, Суд допускає, що грубо непропорційний вирок (діяння та покарання) може кваліфікуватися як жорстоке поводження, що суперечить статті 3 Конвенції, в момент його винесення.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на наявність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обвинуваченого обставин, наданих суду відомостей щодо особи обвинуваченого, тяжкості вчинення ним злочину, позицію державного обвинувача та самого обвинуваченого, з врахуванням ставлення обвинуваченого до вчинення діяня та наслідків діянь, а саме: що він щиро розкаявся у скоєному, визнав свою провину, усвідомив протиправну поведінку, суд доходить висновку, що ОСОБА_5 необхідно призначити покарання за частиною першою ст.121 КК України у виді позбавлення волі в межах санкції статті обвинувачення , а саме на 5 років позбавлення волі із застосуванням ст.ст.75,76 КК України, з випробуванням з встановленням іспитового строку та покладенням відповідно обов`язків строком на три роки. Водночас, враховуючи наявний вирок Березівського районного суду Одеської області від 10.02.2022 року, яким ОСОБА_5 визначено покарання до 2-х років обмеження волі з іспитовим строком 1 рік, та те, що вказаний вирок проголошений після подій, які відбувались 14.12.2021 за даним обвинувальним актом, а тому на підставі ч.1 та ч.4 ст.70 КК України, визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим , а саме - 5 років позбавлення волі з випробуванням з встановленням іспитового строку та покладенням відповідно обов`язків строком на три роки

Цивільний позов по справі не заявлений. Витрати на експерта відсутні. Речові докази відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369, 374 КПК України, ст.70-72 КК України, ч. 1 ст. 121 КК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 121 КК України, призначивши йому покарання у виді 5 років позбавлення волі;

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк терміном на 3 роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

На підставі ст. 70 КК України та враховуючи наявний вирок Березівського районного суду Одеської області від 10.02.2022 року, яким ОСОБА_5 визначено покарання до 2-х років обмеження волі з іспитовим строком 1 рік, та те, що вказаний вирок проголошений після подій, які відбувались 14.12.2021 за даним вироком; визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим , а саме: - 5 років позбавлення волі з випробуванням з встановленням іспитового строку та покладенням відповідно обов`язків строком на 3 (три) роки

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлений. Витрати на експерта відсутні. Речові докази - відсутні.
Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, а в разі подачі апеляції - з моменту винесення рішення апеляційним судом.
Копію вироку негайно вручити учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1