Справа № 460/4647/18
Провадження №1-кп/944/165/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
31.05.2022рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області в складі:
головуючої судді - ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в місті Яворові, в режимі відеоконференції об`єднані кримінальні провадження відомості щодо яких внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000634 від 11.10.2021 року та №0001176 від 04.10.2018року про обвинувачення:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Теребовля Тернопільської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ), раніше не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.407 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи на військовій службі за контрактом на посаді оператора-топогеодезиста топогеодезичного відділення взводу артилерійської розвідки батареї управління та артилерійської розвідки бригадної артилерійської групи військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , в порушення вимог ст.ст.17, 65 Конституції України ст.17 Закону України «Про оборону України, ч.1 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» ст.ст.11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом та усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій і бажаючи їх настання, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, 07.05.2018року самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 та перебував за її межами до 29.05.2018 року, за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , де проводив час на власний розсуд, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.407 КК України.
Крім цього, обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи на військовій службі за контрактом на посаді оператора-топогеодезиста топогеодезичного відділення взводу артилерійської розвідки батареї управління та артилерійської розвідки бригадної артилерійської групи військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , в порушення вимог ст.ст.17, 65 Конституції України ст.17 Закону України «Про оборону України, ч.1 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» ст.ст.11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом та усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій і бажаючи їх настання, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, 05.03.2019року самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 та перебував за її межами до 13.10.2021 року, за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , де проводив час на власний розсуд, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.407 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях за обставин, викладених в обвинувальних актах визнав повністю та підтвердив факт вчинення ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.4ст.407 КК України.
Крім цього, додатково пояснив, що весь цей час він допомагав дружині по господарству.
Як встановлено у судовому засіданні, покази ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінальних правопорушень, добровільності та істинності його позиції.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень при обставинах, викладених у обвинувальних актах, та беручи до уваги, те, що учасниками судового провадження не оспорюються фактичні обставини провадження і судом встановлено, що зазначені особи правильно розуміють зміст цих обставин та відсутність сумніву щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч.3 ст.349КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.
З врахуванням наведеного, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши документи, що характеризують особу обвинуваченого, приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у самовільному залишенні військової служби, вчиненому в умовах особливого періоду, доведена повністю, а його дії за ч.4 ст.407КК України кваліфіковано вірно.
Відповідно до ст.65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.
Призначаючи міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , згідно ст.66 КК України, є щире каяття, активне сприяння органам досудового розслідування та суду у розкритті злочину та відсутність заподіяної шкоди.
Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченому згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.
Згідно ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.407 КК України відповідно до вимог ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів.
З урахуванням наведеного, обвинуваченому ОСОБА_4 слід обрати покарання в межах санкції ч.4 ст.407 КК України у виді позбавлення волі.
Однак, враховуючи особу обвинуваченого, який вперше притягується до кимінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем свого проживання, його відношення до вчиненого злочину, з врахуванням пом"якшуючих обставин, а саме: щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочинів, має на утримання трьох малолітніх дітей і одну неповнолітню, слід прийти до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, а тому відповідно до вимог ст.75 КК України його слід звільнити від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі із встановленням іспитового строку та покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.369,371,373-374 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.407 КК України, та призначити йому покарання, у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України, звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі, встановивши іспитовий строк тривалістю 01 (один) рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до вимог ст.76 КК України, покласти на засудженого ОСОБА_4 обов`язки, а саме, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги.
Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

СУДДЯ: ОСОБА_1