Справа № 766/4050/19
1-і/214/260/22
У Х В А Л А
Іменем України

26 травня 2022 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кривому Розі, в режимі відеоконференції, клопотання прокурора Херсонської окружної прокуратури Херсонської області ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 в кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000130 від 12.01.2019 року за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
23.05.2022 року до суду надійшло клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 на 60 днів.

В обґрунтування свого клопотання прокурор зазначив про те, що ОСОБА_5 11.01.2019 року, близько 07:00 години, знаходячись біля церкви розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переслідуючи прямий злочинний умисел спрямований на умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень іншій людині, на ґрунті неприязних відношень, в ході раптово виниклого конфлікту з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наніс останньому один удар ножем, невстановленого досудовим розслідуванням зразку та виробництва, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 , згідно висновку експерта Херсонського обласного бюро судово-медичної експертизи № 85 від 21.02.2019 тілесні ушкодження у вигляді колото-різаної рани передньої черевної стінки справа, проникаючої в черевну порожнину, з пораненням поперечно-ободової кишки, що виникла від однієї травматичної дії колюче-ріжучим предметом, не виключено, 11.01.2019, що відноситься до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя. Дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч. 1 ст. 121 КК України, а саме: умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

На даному етапі судового розгляду кримінального провадження, наявність обґрунтованого обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, підтверджується зібраними у ході досудового розслідування матеріалами, які будуть досліджені у суді під час судового розгляду по суті.

Під час розгляду Херсонським міським судом строк тримання під вартою обвинуваченого неодноразово продовжувався, в останнє ухвалою від 03.02.2022 до 03.04.2022 року, у зв`язку з чим виникла необхідність у його продовженні.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри (обвинувачення) у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. На даному етапі судового розгляду ризики відповідно до ст.177 КПК України, які були враховані слідчим суддею при обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою залишились незмінними та актуальними. Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_5 обвинувачується у вчинені тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 5 до 8 років, не має стійких соціальних зв`язків та офіційного місця роботи, що у сукупності дає обґрунтовані підстави стверджувати про наявність ризиків, передбачених п.1 ч.1 ст.177 КПК України (обвинувачений може у зв`язку з відсутністю офіційного джерела доходу вчинити інше кримінальне правопорушення з метою забезпечення свого існування, а також може перешкоджати судовому розгляду шляхом неявки в судове засідання, здійснювати вплив на потерпілих та свідків з метою спонукання зміни ними показань). Серед обставин, які враховуються при продовженні застосованого запобіжного заходу відповідно до ст. 178 КПК України, слідчий суддя або суд, окрім наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі міцність соціальних зв`язків в місці постійного проживання, репутацію підозрюваного (п.4 та п.6 ч.1 ст.178 КПК України). Так, неповнолітніх дітей, дружини або утриманців у ОСОБА_5 немає, до затримання працівниками поліції останній ніде не був працевлаштований, що вказує у сукупності саме на відсутність у останнього міцних соціальних зв`язків. За таких обставин, обґрунтованим є продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, а застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти вищезазначеним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_5 .

Прокурор в судовому засіданні підтримала клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання прокурора.

Захисник в судовому засіданні, просив змінити обраний щодо обвинуваченого запобіжний захід на особисте зобов`язання.

Вислухавши думки сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання та додатки, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання захисника та необхідність і доцільність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 строком на 60 днів, виходячи з такого.

В провадженні Херсонського міського суду Херсонської області перебувало кримінальне провадження №0000130 від 12.01.2019 року щодо ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

У відповідності до Розпорядження Голови Верховного Суду від 06.03.2022 № 1/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» у зв`язку із неможливістю Херсонським міським судом Херсонської області здійснювати правосуддя під час воєнного стану змінено територіальну підсудність судових справ на Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Згідно з ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30.03.2022 року строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 продовжено до 29.05.2022 року.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.331 КПК України, під час судового розгляду, суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

У відповідності до положень ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно зі ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу обвинуваченого, його репутацію, міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців.

Відповідно до ст.29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Також Європейський суд з прав людини в рішенні «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , суд зважає на попередню оцінку окремих фактичних обставин, здійснену Херсонським міським судом Херсонської області при вирішенні попереднього клопотання у цьому кримінальному провадженні в ухвалі від 03.02.2022 року (а.с.6-7).

Судом встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м.Золотів, Харківської області, громадянин України, з неповною середньою освітою, не працюючий, займається жебрацтвом, ніде не зареєстрований, фактично проживав за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимий.

Так, ОСОБА_7 обвинувачується у вчинені тяжкого кримінального правопорушення, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 5 до 8 років.

Судом встановлені обставини, наявність яких може свідчити про ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме: можливість обвинуваченого вчинити інше кримінальне правопорушення з метою забезпечення свого існування, у зв`язку з відсутністю офіційного джерела доходу; перешкоджати судовому розгляду шляхом неявки в судове засідання; або незаконно впливати на потерпілого та свідків з метою спонукати їх до зміни показань.

При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою суд бере до уваги у сукупності обставини, які передбачені ст. 178 КПК України, а саме: відсутність у обвинуваченого ОСОБА_5 неповнолітніх дітей, дружини або утриманців; до затримання працівниками поліції, останній ніде не був працевлаштований, що вказує у сукупності саме на відсутність у останнього міцних соціальних зв`язків.

За таких обставин, обґрунтованим є продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, а застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти вищезазначеним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченому ОСОБА_5 .

Отже, запобіжний захід був обґрунтовано застосований з урахуванням даних про особу обвинуваченого, тяжкості злочину, який йому інкримінується та інших обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання такого запобіжного заходу, передбачених ст. ст.176-178, 183, 193-194, 196 КПК України, оскільки вищевказане в своїй сукупності, вказує на наявність ризиків, які були підставами для обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і не перестали існувати, а тому застосування більш м`якого запобіжного заходу, не зможе запобігти ризикам його можливого впливу на потерпілу та свідків, з метою зміни ними показань, та можливості переховування від суду.

Суд вважає, що ступінь ризиків, які стали підставою для обрання запобіжного заходу щодо обвинуваченого у вигляді взяття під варту, на даному етапі провадження не зменшились.

Вказані вище обставини, на думку суду, в сукупності, беззаперечно свідчать про те, що ОСОБА_5 може переховуватись від суду та продовжувати вчиняти інші злочини, що вказує на необхідність продовження обраного щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що забезпечить належну процесуальну поведінку останнього.

Окрім того, продовжуючи такий запобіжний захід, суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст.177 КПК України щодо можливості обвинуваченого переховуватися від суду та незаконно впливати на потерпілого та свідків.

Керуючись ст.ст.110, 176-178, 183, 184, 331, 369, 371 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В клопотанні захисника про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 з тримання під вартою на особисте зобов`язання відмовити.

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на 60 (шістдесят) днів, тобто до 25.07.2022 року.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1