Провадження №1-кп/523/962/22
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2022 року

Суворовський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора Суворовської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт від 06.12.2021 року й додані до нього документи у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000873 від 23.11.2021 року, за обвинуваченням:

- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Дмитрівка Болградського району Одеської області, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, офіційно непрацевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

- ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Дмитрівка Болградського району Одеської області, громадянина України, із середньою освітою, офіційно не працевлаштованого та неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не судимого,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, а також угоду про визнання винуватості від 06.12.2021 року, укладену між вказаними обвинуваченими в присутності їх захисника та зазначеним вище прокурором,

В С Т А Н О В И В:
Згідно з обвинувальним актом, під час досудового розслідування встановлено, що у невстановлені час та місці у обвинувачених ОСОБА_5 і ОСОБА_6 разом з іншими особами 1, 2, виник злочинний корисливий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, що належить ДП «Одеський нафтопереробний завод», який розташований за адресою: м.Одеса, вул.Шкодова гора 1/1.

08.07.2021 року, о 00:00 годині, обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та інші особи 1, 2, приїхали на автомобілі марки «Форд Транзіт», номерний знак НОМЕР_1 , до огорожі території ДП «ОНПЗ», де в подальшому вказані особи, діючи умисно та за попередньою змовою групою осіб, проникли через огорожу на територію зазначеного підприємства та направились в пошуках об`єкту злочину.

Перебуваючи на території ДП «ОНПЗ», обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та інші особи 1, 2, впевнившись, що за їх діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, із корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, почали знімати з естакади електричні кабелі і нарізати їх на фрагменти для зручності викрадення.

В ході вищевказаних дій, обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та інші особи 1, 2, нарізали 141 відрізок кабелю: фрагментів кабелю №№1-130, загальною довжиною 2342,09 м, зовнішнім діаметром 20мм, в кожному фрагменті по 3 жили, діаметром однієї жили 3мм, товщиною гумової оболонки 4мм, загальною вартістю 93852,55 грн; фрагментів кабелю №131-132, загальною довжиною 33,00м, зовнішнім діаметром 20мм, в кожному фрагменті по 4 жили, діаметр однієї жили 3 мм, товщиною гумової оболонки 4мм, загальною вартістю 1763,25 грн; фрагментів кабелю №133-134, загальною довжиною 19,61м, зовнішнім діаметром 12мм, в кожному фрагменті по 7 жил, діаметром 2 мм кожна, товщиною гумової оболонки 3мм, загальною вартістю 814,95 гривень; фрагмент кабелю №135, загальною довжиною 29,50м, зовнішнім діаметром 15мм, із 6 жилами, діаметром 1,50 мм кожна, товщина гумової оболонки 2 мм, вартістю 591,01 грн; фрагментів кабелю №136-141, загальною довжиною 49,23мм, зовнішнім діаметром 12мм, в кожному фрагменті по 7 жил, діаметром 1,50мм кожна, товщиною гумової оболонки 3мм, загальною вартістю 1743,89 гривень.

Після чого, обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та інші особи 1, 2, з місця скоєння кримінального правопорушення із викраденим майном на загальну суму 98765,65 гривень зникли та мали фактичну можливість розпорядитись викраденим на власний розсуд.

Таким чином, за обвинувальним актом, обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , кожному, висунуто обвинувачення у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням у інше сховище, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

На розгляд Суворовського районного суду м.Одеси із Суворовської окружної прокуратури м.Одеси надійшли обвинувальний акт від 06.12.2021 року з додатками до нього у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 та ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, а також угоди про визнання винуватості від тієї ж дати, укладені між зазначеними обвинуваченими в присутності їх захисника ОСОБА_7 з одного боку, та прокурором вказаної прокуратури ОСОБА_3 - з іншого.

Відповідно до означених угод про визнання винуватості та доданих до них матеріалів, представник потерпілого ДП «Одеський нафтопереробний завод» ОСОБА_8 надав прокурору письмову згоду на укладення угоди про визнання винуватості та не заперечував щодо призначення обвинуваченим покарання з їх звільненням від його відбуття з випробуванням, а обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_5 було роз`яснено наслідки укладення цих угод та їх невиконання, підстави та обмеження права оскарження обвинувального вироку, ухваленого за результатами затвердження угоди, й на додаток до цього - узгоджене питання призначення кожному з обвинувачених покарання за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки та із застосуванням ст.ст.75, 76 КК України зі звільненням від відбування призначеного покарання з випробуванням.

В підготовче судове засідання представник потерпілого ДП «Одеський нафтопереробний завод» ОСОБА_8 , будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового розгляду, - не з`явився, внаслідок чого й з метою дотримання розумності строків розгляду провадження та з урахуванням позиції сторін процесу, суд вирішив здійснити розгляд обвинувального акта та угод про визнання винуватості за відсутності зазначеного представника потерпілого.
Обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , кожний, у підготовчому судовому засіданні повністю визнали свою провину в інкримінованому діянні та, будучи ознайомленими судом зі своїми правами та наслідками затвердження угоди про визнання винуватості, передбаченими ст.ст.473-474 КПК України, підтвердили добровільність укладення угод, не оспорюючи при цьому час, місце, спосіб та мотиви вчиненого ними при наведених вище обставинах, а також фактичні обставини інкримінованого кримінального правопорушення та докази, які містяться в матеріалах досудового розслідування.

Разом із тим, суд вважає, що винність обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_5 у скоєнні ними кримінального правопорушення, фактичні обставини якого ними та ніким із учасників процесу не оспорюються, об`єктивно та повністю підтверджується наявними в матеріалах досудового розслідування доказами, дослідження яких не здійснювалось в силу положень п.1 ч.3 ст.314, ч.2 ст.474 КПК України.

При цьому, вияснивши правильність розуміння обвинуваченими ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та іншими учасниками судового розгляду змісту вказаних обставин, а також роз`яснивши їм про наслідки затвердження угоди про визнання винуватості та ухвалення за результатами цього обвинувального вироку, суд упевнився в добровільності та істинності їх позиції.

Приймаючи до уваги наведені обставини, дослідженням обвинувального акту та угод про визнання винуватості у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , судом встановлено, що зазначені процесуальні документи в цілому відповідають вимогам ст.ст.291, 472 КПК України, а відтак суд погоджується з кваліфікацією органом досудового розслідування умисних дій вказаних обвинувачених за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у інше сховище.

Так, з огляду на ч.3 ст.185 КК України, кримінальна відповідальність за цією нормою закону настає за таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло, інше приміщення чи сховище або що завдала значної шкоди потерпілому, що карається позбавленням волі на строк від трьох до шести років, а зі змісту ч.2 ст.28 КК, кримінальне правопорушення визнається вчиненим за попередньою змовою групою осіб, якщо його спільно вчинили декілька осіб (дві або більше), які заздалегідь, тобто до початку кримінального правопорушення, домовилися про спільне його вчинення.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.65, ч.2 ст.50 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень, та при призначенні покарання суду слід врахувати ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також слід виходити з того, що покарання має бути призначене відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу й у межах санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, яке передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Наряду із означеним, ч.5 ст.65 КК України встановлює, що у випадку затвердження вироком угоди про примирення або про визнання вини суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Отже, при призначенні покарання обвинуваченим ОСОБА_6 і ОСОБА_5 , суд враховує вимоги ст.373, ч.1 ст.475 КПК України, ч.2 ст.50, ч.5 ст.65 КК України та умови розглядуваних угод про визнання винуватості в частині узгодженого між їх сторонами виду й розміру покарання зазначеним обвинуваченим, яке відповідає санкції інкримінованого їм кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, що за приписами ст.12 цього ж Кодексу відноситься до категорії тяжких злочинів, а також суд приймає до уваги особу кожного з обвинувачених (раніше не судимі, забезпечені місцем реєстрації й проживання), визнання ними своєї провини та вилучення у них викраденого майна.

В порядку ст.ст.66, 67 КК України, до обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , як зазначено в обвинувальному акті та з чим погоджується суд, слід віднести щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, а обставин, що обтяжують покарання вказаних обвинувачених, не встановлено.

Крім того, суд ураховує, що положення ч.ч.2, 3 ст.75 КК України встановлюють, що суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання вини, якщо сторонами угоди узгоджено покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження чи позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено питання звільнення від відбування покарання з випробуванням, а суд ухвалює рішення про звільнення засудженого від відбування призначеного покарання з випробуванням, у разі не вчинення останнім протягом визначеного судом іспитового строку нового кримінального правопорушення і виконання покладених на нього обов`язків.

На підставі викладеного, при визначенні виду та розміру покарання у даному кримінальному провадженні, суд доходить висновку про те, що в силу приписів ч.5 ст.65, ч.ч.2, 3 ст.75 КК України покарання обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_5 має відповідати узгодженим в угодах вимогам, з призначенням кожному з них покарання у виді позбавлення волі в межах строків, встановлених санкцією ч.3 ст.185 КК та визначених угодами, але зі звільненням кожного з них від відбування покарання з випробуванням в порядку ст.75 цього Кодексу та з покладенням на них відповідних обов`язків за ст.76 цього ж Кодексу, що за переконанням суду уявляється обґрунтованим і достатнім для виправлення вказаних обвинувачених і недопущення вчинення ними нових кримінальних правопорушень.

При вирішенні питання щодо долі речових доказів у кримінальному провадженні, суд керується положеннями ст.100 КПК України, а питання щодо процесуальних витрат та арешту майна, - вирішує за правилами ст.ст.124, 126, 174 цього ж Кодексу, відповідно.

Розглядаючи клопотання сторони захисту щодо зміни обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді застави на особисте зобов`язання, з урахуванням позицій сторін провадження, а також у зв`язку з недоведеністю стороною захисту мотивів означених клопотань та за відсутністю підстав для їх задоволення, суд вважає за необхідне раніше застосований до вказаних обвинувачених запобіжний захід, - залишити без змін, до набрання вироком законної сили, із залишенням означених клопотань без задоволення.

Керуючись ст.ст.100, 124, 126, 314, 369-371, 373-374, 475-476 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
Угоди про визнання винуватості від 06.12.2021 року, укладені в кримінальному провадженні за №0000873 від 23.11.2021 року між прокурором Суворовської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_3 та ОСОБА_6 і ОСОБА_5 , обвинуваченими у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, в присутності захисника останніх ОСОБА_7 , - затвердити.

ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , кожного, визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.185 КК України, призначивши кожному з них узгоджене між сторонами угоди про визнання винуватості покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

В силу ст.75, п.п.1-2 ч.1 ст.76 КК України, звільнити ОСОБА_6 та ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 2 роки, кожного, якщо протягом визначеного іспитового строку зазначені особи не вчинять нового кримінального правопорушення і виконають покладені на кожного з них них обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти цей орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід ОСОБА_6 та ОСОБА_5 у вигляді застави у розмірі 190320 (сто дев`яносто тисяч триста двадцять) гривень, кожному, - залишити без змін, до набрання вироком законної сили, а клопотання сторони захисту щодо зміни зазначеним особам запобіжного заходу у вигляді застави на особисте зобов`язання, - залишити без задоволення.

Відповідно до ст.72 КК України, до строку призначеного ОСОБА_6 та ОСОБА_5 покарання, зарахувати кожному з них період їх тримання під вартою в цьому кримінальному провадженні, тобто з 08.07.2021 до 03.08.2021 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Згідно зі ст.100 КПК України, речові докази у кримінальному провадженні:

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_2 ; мобільний телефон марки Redmi7A, imei1: НОМЕР_3 , imei2: НОМЕР_4 , з оператором ПрАТ «Київстар»; телефон в корпусі синього кольору, в чохлі синього кольору; відрізки кабелів; рукавички чорного кольору, рюкзак чорного кольору із пневматичним різаком; металевий візок марки Wanr; предмет прямокутний із заліза RecfiFier; металеві ножиці червоного кольору; плоскогубці червоного кольору; частини електрощитових схем (3 одиниці); частини кабелю з відповідними розмірами, транспортний засіб «ГАЗ» державний номер НОМЕР_5 ; водійське посвідчення серії НОМЕР_6 на ім`я ОСОБА_9 , - які перебувають в розпорядженні СВ ВП №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області, - повернути за належністю власникам;

- транспортний засіб «Форд Транзіт», номерний знак НОМЕР_1 , який переданий на зберігання ОСОБА_5 за його заявою, - вважати повернути за належністю вказаній особі.

В порядку ст.174 КПК України, арешт на майно, накладений за ухвалою слідчого судді від 13.07.2021 року на відповідні предмети і речі, які вилучені в ході проведення оглядів місць події та при складанні протоколів затримання, - скасувати, після набрання вироком законної сили.
На підставі ст.ст.124, 126 КПК України, процесуальні витрати у кримінальному провадженні в розмірі 13729,60 гривень, за проведення експертного дослідження, - стягнути солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_5 в рівних частках, на користь держави.

Копії вироку вручити під розписку прокуророві, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , а також направити до СВ ВП №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області та до Київського і Малиновського районних відділів філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області Міністерства юстиції України, відповідно, - для виконання в частинах, що стосується їх певних повноважень.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження та подання апеляції через Суворовський районний суд міста Одеси до Судової палати по кримінальних справах Одеського апеляційного суду, протягом 30 днів з дня проголошення.

С у д д я: ОСОБА_1