Справа № 357/5900/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.08.2022 м. Біла Церква
Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судового засідання Білоцерківського міськрайонного суду Київської області обвинувальний акт з угодою про примирення у кримінальному провадженні за № 0001553, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.07.2022 за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква, громадянина України, одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України,-
сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження: прокурор Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3 , потерпілий ОСОБА_5

У С Т А Н О В И В:

28.06.2022 близько 18:00 год. ОСОБА_3 , знаходячись неподалік третього під`їзду будинку АДРЕСА_2 , побачив мопед Honda DIO 35, зеленого кольору, вартістю 8300.00 гривень, який належить ОСОБА_5 , та в цей час у нього виник злочинний умисел на незаконне заволодіння вказаним транспортним засобом.
З метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на незаконне заволодіння вказаним мопедом, ОСОБА_3 , перебуваючи у вказаному місці та у вказаний час, діючи умисно, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, користуючись тим, що його дії залишаються непоміченими сторонніми особами, підійшов до вказаного мопеду та відкотив його до гаражного приміщення, за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_3 , чим завдав потерпілому ОСОБА_5 майнової шкоди на суму 8300.00 гривень.
Дії ОСОБА_6 кваліфіковано за ч. 1 ст. 289 КК України як незаконне заволодіння транспортним засобом.
14.07.2022 між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 на досудовому слідстві було укладено угоду про примирення, згідно якої сторони дійшли згоди щодо примирення, правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 289 КК України та істотних для цього кримінального провадження обставин, обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість за ч. 1 ст. 289 КК України у зазначеному кримінальному правопорушенні.

Угодою про примирення визначено покарання, яке має понести ОСОБА_3 , за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України - у виді позбавлення волі строком на три роки. На підставі ст. 75 КК України сторони погоджують звільнення його від відбування покарання із випробуванням та встановленням йому іспитового строку тривалістю один рік.
Обвинувачений ОСОБА_3 в підготовчому судовому засіданні беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, розкаявся та визнав усі фактичні обставини, які викладені у формулюванні обвинувачення. Просив затвердити угоду, заявив про здатність виконати її умови та стверджував, що його позиція є добровільною.

У підготовчому судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 підтримав укладену між ним та обвинуваченим угоду, просив її затвердити на викладених в ній умовах. Повідомив, що він примирився з обвинуваченим і претензій до нього не має. Зазначив, що йому повністю зрозумілі наслідки укладення угоди про примирення.

Прокурор в судовому засіданні вважав, що підстави, передбаченні ч. 7 ст. 474 КПК України відсутні та просив суд затвердити угоду.

Вирішуючи питання про затвердження угоди про примирення, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Згідно зі ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим про примирення.

Відповідно з вимогами ст. 469 КПК України, угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого. Домовленості стосовно угоди про примирення можуть проводитися самостійно потерпілим і підозрюваним чи обвинуваченим, захисником і представником або за допомогою іншої особи, погодженої сторонами кримінального провадження (крім слідчого, прокурора або судді).

Суд встановив, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, а саме у вчиненні незаконного заволодіння транспортним засобом.
Згідно зі ст. 12 КК України кримынальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 289 КК України є нетяжким злочином. При цьому суд з`ясував, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладання та затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження, переконався, укладення угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також суд встановив, що умови цієї угоди відповідають вимогам КПК України та КК України.

При укладанні угоди сторонами враховано дані про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , який є одруженим, зі слів має на утриманні неповнолітню дитину, однак підтверджуючих документів не надав, раніше не судимий, офіційно не працевлаштований, за місцем проживання характеризується посередньо, перебуває під диспансерним наглядом у лікаря-нарколога з приводу синдрому залежності від алкоголю з 2014, за медичною допомогою до лікаря психіатра не звертався, а також обставину, що пом`якшує покарання - щире каяття, обставини, що обтяжують покарання відсутні.
Укладена між потерпілим та обвинуваченим угода відповідає вимогам КПК України, дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч.1 ст. 289 КК України кваліфіковано правильно, як незаконне заволодіння транспортним засобом, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, сторони примирились добровільно, фактичні підстави для визнання винуватості наявні, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених статтями 50, 65 КК України.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення, укладеної між потерпілим та обвинуваченим ОСОБА_3 і призначення обвинуваченому узгодженого сторонами покарання.
Установлено, що підстав для вирішення питань пов`язаних із запобіжним заходом відносно обвинувачених немає з огляду на відсутність таких клопотань в учасників кримінального провадження та враховуючи, що відповідно до статей 22, 26 КПК України, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами, які є вільними у використанні своїх процесуальних прав.

Цивільний позов у справі не заявлявся. Процесуальні витрати відсутні.
Долю речових доказів вирішити згідно вимог ст. 100 КПК України.
В ході досудового розслідування відносно ОСОБА_3 запобіжний захід не застосовувався.
Керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, ч. 2 ст. 373, 374, 469, 474, 475 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про примирення від 14.07.2022, укладену між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про примирення покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 1 (один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.

Відповідно до ч. 1 ст. 165 КВК України іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили відносно ОСОБА_3 не застосовувати.

Речові докази у справі:

-DVD-R диск, який містить відеозапис з камери мобільного телефону за 28.06.2022, після набрання вироком законної сили - залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження;

- мопед Honda DIO 35, шасі номер НОМЕР_1 зеленого кольору, двигун № НОМЕР_2 та талон до нього, які згідно розписок від 05.07.2022 та 06.07.2022, передані на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_5 , після набрання вироком законної сили - залишити в розпорядженні останнього.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_7