Справа № 199/4187/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.07.2022 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська

у складі слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро погоджене з прокурором Лівобережної окружної прокуратури м. Дніпра Дніпропетровської області ОСОБА_3 клопотання слідчого СВ ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 про арешт майна, заявлене в рамках кримінального провадження №0000350, розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.438 ч.1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

04 липня 2022 року до Амур-Нижньодніпровського районного суд м. Дніпропетровська звернувся слідчий за погодженням із прокурором із вищевказаним клопотанням, в обґрунтування якого послався на те, що в СВ ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000350, кваліфікованому за ст.438 ч.1 КК України та порушеному за заявою ОСОБА_5 про те, що у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України та внаслідок бойових дій за адресою м. Маріуполь, вул. Азовстальська, 4, відбулось незаконне захоплення її транспортного засобу «Lexus ES 350» д.н.з. НОМЕР_1 . В ході досудового розслідування встановлено, що потерпіла ОСОБА_5 через початок бойових дій була вимушена покинути м. Маріуполь, в якому на СТО залишився її вищевказаний автомобіль. 08 червня 2022 року ОСОБА_5 подзвонив працівник вказаної СТО та повідомив, що її авто серед інших забрали з СТО невідомі особи у формі з символікою «Z». За таких обставин, вказуючи, що зазначене авто має значення речового доказу у розслідуваному кримінальному провадженні, слідчий просив задовольнити дане клопотання та накласти арешт на автомобіль «Lexus ES 350» д.н.з. НОМЕР_1 .

Розгляд клопотання проведено за відсутності його учасників через їх неявку в судове засідання.

Дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до наступного висновку на підставі нижчевикладеного.

В судовому засіданні встановлено, що СВ ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000350, кваліфікованому за ст.438 ч.1 КК України та порушеному за заявою ОСОБА_5 про те, що у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України та внаслідок бойових дій за адресою м. Маріуполь, вул. Азовстальська, 4, відбулось незаконне захоплення її транспортного засобу «Lexus ES 350» д.н.з. НОМЕР_1 .

Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником автомобіля «Lexus ES 350» д.н.з. НОМЕР_1 значиться ОСОБА_6 , право на керування має ОСОБА_7 .

Постановою слідчого від 02 червня 2022 року вищевказаний автомобіль оголошено в розшук.

За змістом ст.ст.131, 132, 170 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження, різновидом яких є арешт майна, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених КПК України.

Частиною 3 ст.132 КПК України передбачено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ст.170 ч.1 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частинами 2, 3 ст.170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. У такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

Згідно ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частинами 10, 11 ст.170 КПК України визначено, що арешт може бути накладений у встановленому КПК України порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ст.173 ч.1 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом 2 ч.1 ст.170 КПК України, тобто наявність ризиків приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна.

Аналізуючи наведені слідчим в його клопотанні фактичні обставини, як підстави для його задоволення, в контексті долучених до клопотання матеріалів, як доказів таких фактичних обставин, з урахуванням на вказані вище положення чинного кримінального процесуального законодавства, суд приходить до висновку про відсутність достатніх підстав для задоволення даного клопотання та накладення арешту на авто. Правова позиція суду, покладена в основу такого результату розгляду клопотання, ґрунтується на тому, що слідчим в порушення вимог ст.132 ч.3 п.1, ст.170 ч.ч.1, 2 п.1 КПК України не подано доказів, які б дозволяли оцінити автомобіль, на який пропонується накладення арешту, як речовий доказ у кримінальному провадженні, кваліфікованому саме за ст.438 ч.1 КК України. Так, відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль «Lexus ES 350» д.н.з. НОМЕР_1 не належить на праві власності ОСОБА_5 як заявниці/потерпілій у цьому кримінальному провадженні, а отже зникнення такого авто не може підтверджувати факт завдання останній майнової шкоди. Титульний власник або правонаступник, який оформив свої права, зазначеного транспортного засобу не є ані заявником, ані потерпілим, ані іншим учасником розслідуваного кримінального провадження, а тому накладення арешту на таке авто за таких обставин фактично призведене до безпідставного, необґрунтованого порушення їх майнових прав на цей транспортний засіб, що є неприпустимим. Більш того, для того, щоб захоплення авто утворювало склад кримінального правопорушення, передбаченого ст.438 ч.1 КК України, необхідною умовою є вчинення цього захоплення спеціальним суб`єктом окупаційними військами воюючої сторони (агресора). В той же час, твердження органу досудового розслідування про здійснення такого захоплення ґрунтуються виключно загальних (без зазначення дати, обставин захоплення тощо) показах потерпілої з чужих слів, підстави визнання яких допустимими, з огляду на інші матеріали клопотання, наразі відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.98, 131, 132, 170, 173, 309, 369-372 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання слідчого СВ ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погодженого з прокурором Лівобережної окружної прокуратури м. Дніпра Дніпропетровської області ОСОБА_3 , про арешт майна, заявленого в рамках кримінального провадження №0000350, розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.438 ч.1 КК України, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів з дня її проголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного провадження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1