Справа № 204/3344/22
Провадження № 1-кс/204/884/22
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 червня 2022 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі клопотання засудженого ОСОБА_3 про забезпечення захисту від неправомірних дій працівників ДУ «Дніпровська УВП № 4», -

ВСТАНОВИВ:

1 червня 2022 року до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання засудженого ОСОБА_3 , в якій він скаржиться на неналежні умови тримання під вартою в Державній установі «ДУВП № 4» та просить забезпечити йому захист від неправомірний дій працівників ДУ «Дніпровська УВП № 4» згідно з вимогами статті 206 КПК України, шляхом направлення відповідної ухвали суду до прокуратури Дніпропетровської області для прокурорського реагування щодо належних умов утримання під вартою.

Дослідивши клопотання ОСОБА_3 , приходжу до наступних висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 206 КПК України, кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.
За ч. 2 ст. 206 КПК України, яка встановлює загальні обов`язки судді щодо захисту прав людини, визначено, що якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.
Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Отже, законодавець чітко визначив, що постановлення слідчим суддею ухвали щодо негайної доставки до нього особи, яка позбавлена свободи, здійснюється лише в тому разі, якщо отримані слідчим суддею відомості створять у нього обґрунтовану підозру про те, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 утримується в ДУ «Дніпровська УВП № 4» на законних підставах, тому приходжу до переконання про відсутність обґрунтованої підозри, що в межах територіальної юрисдикції Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська знаходиться особа, яка позбавлена свободи за відсутності на те правових підстав та відповідного рішення суду.

За таких обставин, слідчий суддя не вбачає підстав для постановлення ухвали щодо здійснення доставки ОСОБА_3 до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення його свободи.
Водночас, оскільки скаржник вважає, що його права як ув`язненого, який утримується під вартою порушуються співробітниками ДУВП № 4, слід дослідити це питання щодо наявності підстав для вжиття заходів, передбачених ч. 1 ст. 206 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 206 КПК України, кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Тобто, ст. 206 КПК України, яка регламентує загальні обов`язки судді, щодо захисту прав людини, зобов`язує його забезпечити додержання прав особи, взятої під варту, в тому числі і в частині забезпечення їй належних умов існування під час перебування під вартою, а ст. 55 Конституції України зазначає, що права і свободи людини та громадянина у випадку їх порушення захищаються саме судом.

Так, у статті 28 Конституції України, зазначається про те, що кожен має право на повагу до його гідності. Ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує гідність, поводженню чи покаранню.

Аналогічна позиція дублюється і у статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої нікого не може бути піддано катуванню або нелюдському чи такому, що принижує гідність, поводженню чи покаранню.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Луценко проти України» (заява № 29334/11), ЄСПЛ надав належну правову оцінку умовам утримання заявника в установі Київського слідчого ізолятору. Зокрема, Суд констатував у цій справі, що мало місце порушення статті 3 Конвенції, у зв`язку з тим, що заявник знаходився у неналежних умовах утримання в Київському СІЗО № 3, а саме: обмеження заявника у вільному просторі, неналежні санітарні умови, обмежений доступ денного світла, погане харчування та інші.

У своїй заяві ОСОБА_3 заявляє на неналежне відношення до нього співробітників ДУ «Дніпровська УВП № 4», яке полягає у жахливих умовах його камери, відсутності щоденних предметів гігієни та першої необхідності, високій температурі повітря у камері та поганому харчуванні.

Враховуючи наведене, слідчий суддя виходячи із загальних обов`язків судді щодо захисту прав людини, вважає за потрібне вжити передбачені законом заходу реагування з метою перевірки відомостей викладених у клопотанні ОСОБА_3 та забезпечення захисту прав особи, яка утримується під вартою.

Таким чином, приходжу до висновку про необхідність забезпечення додержання прав ОСОБА_3 на належне відношення, тобто умови утримання його під вартою, а тому вимоги щодо вжиття заходів, передбачених ч. 1 ст. 206 КПК України, підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 6 ст. 206 КПК України, якщо під час будь-якого судового засідання особа заявляє про застосування до неї насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб), слідчий суддя зобов`язаний зафіксувати таку заяву або прийняти від особи письмову заяву та:

1) забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження особи;

2) доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в заяві особи;

3) вжити необхідних заходів для забезпечення безпеки особи згідно із законодавством.

З метою перевірки відомостей викладених у заяві ОСОБА_3 вважаю за потрібне доручити Дніпропетровській обласній прокуратурі, в межах територіальної юрисдикції якої знаходиться ДУ «Дніпровська УВП (№4)», здійснити перевірку та дослідження фактів, викладених у заяві ОСОБА_3 .

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 28, 55 Конституції України, ст. ст. 26, 206, 369-372 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_3 про забезпечення захисту від неправомірних дій працівників ДУ «Дніпровська УВП № 4» задовольнити.

З метою забезпечення додержання прав ОСОБА_3 на належне відношення співробітників ДУ «Дніпровська УВП (№4)» доручити Дніпропетровській обласній прокуратурі провести дослідження фактів, викладених у клопотанні ОСОБА_3 .

Про результати проведеної перевірки повідомити Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська та заявника.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1