В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

ВСТУПНА ЧАСТИНА

27 червня 2022 року Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника-адвоката ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19 квітня 2022 року за номером №0000503, відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Хоменки, Шаргородського району Вінницької області, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, військовослужбовця, інструктора з водіння роти МТЗ військової академії міста Одеси у військовому званні «молодший сержант», зареєстрованого: АДРЕСА_1 , проживаючого: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309 КК України, -

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
ОСОБА_5 , не пізніше 15 квітня 2022 року, більш точний час не встановлено, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, знаходячись на території Військової академії у м. Одесі, за адресою: АДРЕСА_2 , придбав у курсанта 2-го курсу 201 навчальної групи 22 навчального курсу Військової академії (м. Одеса) ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за 1500 гривень, осколкову гранату Ф-1, та запал УЗРГМ-2 (142-79УЗРГМ533) до неї, усвідомлюючи, що вищевказана граната є вибуховим пристроєм, тим самим придбав вибуховий пристрій без передбаченого законом дозволу.
Продовжуючи далі свої злочинні дії, того ж дня, ОСОБА_5 , незаконно придбану осколкову гранату Ф-1, та запал УЗРГМ-2 (142-79УЗРГМ533) до неї, яка є вибуховим пристроєм, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, без передбаченого законом дозволу, переніс до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , на території Військової академії у місті Одесі, де почав їх незаконно зберігати.
В подальшому, 16 квітня 2022 року, більш точний час не встановлено, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, знаходячись на території Військової академії у місті Одесі, за адресою: АДРЕСА_2 , придбав у курсанта 1-го курсу 212 навчальної групи 21 навчального курсу Військової академії (м. Одеса) ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 , за 2000 гривень, осколкову гранату РГД-5, та запал УЗРГМ (УЗГГН13371УЗ4П) до неї, усвідомлюючи, що вищевказана граната є вибуховим пристроєм, тим самим придбав вибуховий пристрій без передбаченого законом дозволу.
Продовжуючи далі свої злочинні дії, того ж дня, ОСОБА_5 , незаконно придбану осколкову гранату РГД-5, та запал УЗРГМ (УЗГГН13371УЗ4П) до неї, яка є вибуховим пристроєм, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, без передбаченого законом дозволу, переніс до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , на території Військової академії у місті Одесі, де почав її незаконно зберігати. В подальшому 18 квітня 2022 року ОСОБА_5 реалізував гранату РГД-5, та запал УЗРГМ (УЗГГН13371УЗ4П) до неї, співслужбовцю молодшому сержанту ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , усвідомлюючи, що вищевказана граната є вибуховим пристроєм, тим самим збув вибуховий пристрій без передбаченого законом дозволу.
Крім того, ОСОБА_5 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_3 , у приміщенні «Нова пошта», 17 квітня 2022 року приблизно о 19 годині 00 хвилин, шляхом заказу через інтернет, незаконно придбав два згортки, в середині якого знаходилась особливо небезпечна наркотична речовина, обіг якої заборонено канабіс, після чого діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, почав незаконно зберігати вказані згортоки із наркотичною речовиною загальною масою 50,5г, маса канабісу у висушеному стані становить 44,85г., що становить більше ніж невеликий розмір, передбачений Законом України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та Таблицею ІІ Списку №2 виданого в її розвиток Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 №770 яку помістив у рюкзак, для власного вживання без мети збуту.
У подальшому 19 квітня 2022 року, о 18 годині 50 хвилин, ОСОБА_5 , перебуваючи на території Військової академії (м. Одеса), за адресою: місто Одеса, вулиця Фонтанська дорога, 10, під час проведення фільтраційних заходів стосовно мобілізованих військовослужбовців академії, співробітниками 7-го управління ДВКБ СБ України, в ході якої, у ОСОБА_5 , було виявлено заборонену речовину, після чого на місце було викликано слідчо-оперативну групу відділу поліції №1 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області та при проведені огляду місця події за вказаною адресою, у ОСОБА_5 , було вилучено два згортки, у яких перебувала особливо небезпечна наркотична речовина, обіг якої заборонено канабіс.
Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 263 КК України, як придбання, зберігання, збут вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу; за ч. 1 ст. 309 КК України, як незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.
Обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях визнав повністю.
Враховуючи повне визнання обвинуваченим ОСОБА_5 своєї вини в інкримінованих кримінальних правопорушеннях, 22 червня 2022 року, між прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 за участю його захисника - адвоката ОСОБА_9 на стадії судового провадження (підготовчого судового засіданні) укладена угода про визнання винуватості. Відповідно до умов угоди, ОСОБА_5 зобов`язався: беззастережно визнати свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень в обсязі обвинувачення. Також сторони угоди, домовились про міру покарання відповідно до санкції ч. 1 ст. 263 КК України із застосуванням ст. 69 КК України та перейшли до іншого, більш м`якого виду основного покарання у вигляді штрафу у розмірі 3000 (трьох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 гривень, за ч. 1 ст. 309 КК України, у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень. На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання ОСОБА_5 в розмірі 3000 (трьох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 гривень.
Під час підготовчого судового засідання обвинувачений ОСОБА_5 підтвердив, що дійсно укладав угоду з прокурором про визнання винуватості.
В судовому засіданні, судом також встановлено, що обвинувачений повністю розуміє, що має право на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, та він має відповідні права передбачені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України.
Обвинуваченому ОСОБА_5 роз`яснені наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, узгоджений вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Суд під час підготовчого судового засідання переконався, що укладена угода обвинуваченим та прокурором є добровільною, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Вирішуючи питання щодо відповідності угоди вимогам КПК, судом встановлено, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України класифікується як тяжкий злочин, злочин передбачений ч. 1 ст. 309 КК України відноситься до категорії кримінальних проступків. Обвинувачений повністю визнав свою вину у інкримінованих правопорушеннях. Обвинувачений та його захисник в судовому засіданні підтримали укладену угоду та просять суд її затвердити. Прокурор також просив затвердити угоду.
Враховуючи викладені обставини, суд вважає, що прокурором та обвинуваченим дотримані вимоги ст. ст. 469, 472 КПК України щодо підстав для ініціювання та укладення угоди про визнання винуватості. Зміст угоди повністю відповідає вимогам ст. 472 КПК України. Будь яких перешкод для укладення угоди, судом не встановлено.
Суд не досліджує докази по кримінальному провадженню, оскільки вирок ухвалюється в особливому порядку, передбаченому Главою 35 КПК України.
Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.
Обставини які пом`якшують покарання обвинуваченого є: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.
Мотиви призначення покарання.
При визначені виду та міри покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного, його вік та соціальне положення, характер, мотиви та обставини вчинених правопорушень, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 має середньо-спеціальну освіту, має постійне місце мешкання, раніше не судимий до адміністративної відповідальності не притягувався, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.
Поведінка обвинуваченого в судовому засіданні, його відповіді на питання головуючого, а також щирі пояснення за фактичними обставинами правопорушення, свідчать про правильність дій прокурора, щодо укладання угоди про визнання винуватості з обвинуваченим ОСОБА_5 оскільки на думку суду він не є тією особою, до якої потрібно застосувати всі можливі суворі та необхідні заходи примусу держави, оскільки на думку суду ОСОБА_5 не схильний до системного вчинення правопорушень.
З урахуванням викладених обставин, відсутність обставин які обтяжують покарання та наявність декількох обставин які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, з урахуванням особи обвинуваченого та умов угоди, суд у відповідності до ст. 69 КК України, вважає за можливе перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції частини 1 ст. 263 КК України, у вигляді штрафу у розмірі як домовились сторони кримінального провадження 3000 (три тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 гривень. За ч. 1 ст. 309 КК України, суд вважає можливим призначити покарання, про яке також домовились сторони у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень. Відповідно підлягає застосуванню ст. 70 КК України та покарання повинно бути призначено за сукупністю кримінальних правопорушень.
Призначення вказаного покарання, буде відповідати загальним засадам кримінальних проваджень, тяжкості скоєного, обставинам правопорушень, особі обвинуваченого, а також не тільки меті покарання передбаченого ст. 50 КК України, а й меті правосуддя, невід`ємною частиною якого є справедливість та верховенство права.
Підстав для відмови в угоді та призначення більш суворого покарання, суд не находить.
Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, яким керувався суд.
Враховуючи покарання та обставини, за якими ухвалюється вирок, суд вважає, що до обвинуваченого ОСОБА_5 не потрібно застосовувати будь-який запобіжний захід, а обраний під час досудового розслідування запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання підлягає скасуванню.
Питання речових доказів суд вирішує у порядку передбаченому ст.100 КПК України.
Процесуальні витрати по кримінальному провадженню, які пов`язанні з залученням експертів, відповідно до ст. ст. 118, 122, 126 КПК України, належить покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 .
Жодних цивільно-правових вимог у вказаному кримінальному провадженні не має.
Керуючись вимогами ст. ст. 370, 373, 374, 472-475 КПК України, - суд

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Затвердити угоду від 22 червня 2022 року про визнання винуватості укладену між прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 за участю його захисника - адвоката ОСОБА_9 .
Визнати ОСОБА_5 винним у скоєні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання:
за ч. 1 ст. 263 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, у вигляді штрафу у розмірі 3000 (три тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 (п`ятдесят одна тисяча) гривень;
за ч. 1 ст. 309 КК України, у вигляді штрафу у розмірі 1000 (одна тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.
Відповідно до ст. 70 КК України, визначити ОСОБА_5 остаточне покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у вигляді штрафу у розмірі 3000 (три тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 (п`ятдесят одна тисяча) гривень.
Речові докази по кримінальному провадженні: наркотичну речовину рослинного походження, сіро-зеленого кольору після набрання вироку законної сили знищити; 29 патронів після набрання вироку законної сили повернути до Одеської військової академії; два предмети схожі на гранату та два предмети схожі на запал після набрання вироку законної сили знищити.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів у загальній сумі 3089 гривень 16 копійок.
Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання ОСОБА_5 скасувати.
Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК, якщо таку скаргу не було подано.
Вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений: 1)обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; 2)прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.
Апеляційна скарга на вирок суду, може бути подана, через суд який ухвалив судове рішення, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору та не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Судом також роз`яснено обвинуваченому наслідки невиконання угоди передбачені ст. 476 КПК України.

Суддя ОСОБА_1