Справа № 466/9219/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/170/22 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2022 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у дистанційному судовому провадженні у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові клопотання проумовно-дострокове звільнення засудженого

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гришине Первомайського району Автономної Республіки Крим, який до засудження проживав за адресою: АДРЕСА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_8

за апеляційною скаргою захисника засудженого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 20 січня 2022 року,

в с т а н о в и л а :

Вироком Первомайського районного суду Автономної Республіки Крим від 29 березня 2011 року ОСОБА_5 був визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України та засуджений на дванадцять років три місяці дванадцять днів позбавлення волі.
Ухвалою Сокальського районного суду Львівської області від 03 лютого 2016 року ОСОБА_5 на підставі ч. 5 ст. 72 КК України у строк покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 17 грудня 2010 року по 16 червня 2011 року.
Початок строку відбуття покарання 17 грудня 2010 року.
Кінець строку відбуття покарання 29 вересня 2022 року.
Захисник засудженого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_8 подав заяву про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 .
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 20 січня 2022 року в задоволенні заяви захисника ОСОБА_8 проумовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 відмовлено.

На ухвалу суду захисник ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати та ухвалити нову, якою задовольнити заяву захисника ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 . В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що ухвала винесена передчасно, без з`ясування усіх обставин, що повинні бути підставою для задоволення заяви. Судом не взято до уваги, що засуджений бере участь та відповідально відноситься до робіт з благоустрою установи, постійно утримує в чистоті та порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, завжди має охайний вигляд, дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснюю за ними належний догляд, використовую їх тільки за призначенням, на профілактичному обліку в установі не перебуває, бере участь у програмі диференційованого виховного впливу за напрямком «Фізкультура і спорт». У взаємовідносинах із засудженими не конфліктує, підтримує стосунки із засудженими позитивної спрямованості. За характером спокійний, врівноважений. На заходи виховного та індивідуально профілактичного характерів реагує добре. Дотримується вимог пожежної безпеки, завжди робить правильні висновки.
Звертає увагу, що наявність у засудженого ОСОБА_5 за час відбування покарання дванадцять заохочень, а також інші докази свідчать про те, що він довів своє виправлення, оскільки належно виконує як засуджений законні вимоги представників адміністрації виправної колонії під час відбуття покарання.
Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_8 щодо доводів апеляційної скарги, думку прокурора про законність ухвали суду, дослідивши матеріали клопотання та особової справи засудженого ОСОБА_9 , колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає з таких підстав.
Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про недоведеність виправлення засудженого та відсутність передбачених законом підстав для його умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
Згідно з ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. За змістом даної норми умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду. При цьому воно можливе лише у випадку доведення засудженим свого виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці та з врахуванням особи засудженого, його поведінки за весь час відбуття покарання, обставин та наслідків вчиненого злочину.
Як вбачаться із роз`яснень Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які містяться в постанові Пленуму ВСУ від 26 квітня 2002 року № 2 Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, і для цього дані беруться в їх сукупності.
З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_5 відбуває покарання за вчинення особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.
До 15 серпня 2011 року ОСОБА_5 перебував у місцях попереднього ув`язнення. З 15 серпня 2011 року відбував покарання у ДУ «Сокальська виправна колонія (№47)». У державній установі «Личаківська виправна колонії (№30)» ОСОБА_5 відбуває покарання з 20 грудня 2017 року. Перебуваючи у державній установі «Личаківська виправна колонія (№ 30)» за порушення режиму відбування покарання один раз притягувався до дисциплінарної відповідальності, адміністрацією установи заохочувався шість разів.
16.08.2016 комісією Сокальської ВК (№ 47) відмовлено у застосуванні ст.ст. 100, 101 КВК України як такому, що не стає на шлях виправлення. 17.10.2017 року комісією Сокальської ВК (№47) подано матеріали щодо зміни умов тримання шляхом переведення у колонію середнього рівня безпеки відповідно до ст.ст. 100, 101 КВК України як такому, що стає на шлях виправлення. 13.09.2018 адміністративною комісією установи відмовлено в застосуванні заохочувальних норм передбачених ст. 82 КК України, як такому що не став на шлях виправлення (протокол № 19). 12.09.2019 адміністративною комісією установи відмовлено в застосуванні заохочувальних норм, передбачених ст. 81 КК України, як небажаючому (протокол № 17). 09.01.2020 адміністративною комісією установи відмовлено в застосуванні заохочувальних норм передбачених ст. 82 КК України, як такому що став на шлях виправлення (протокол № 1). Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 16.06.2020 року відмовлено у застосуванні ст.82 КК України.
Відмовляючи в задоволенні заяви засудженого про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, суд першої інстанції врахував особу засудженого, його поведінку за весь час відбування покарання, а саме те, що ОСОБА_5 , перебуваючи в місцях позбавлення волі, неодноразово порушував правила режиму утримання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності, а отримання заохочень не можуть слугувати підставою для висновку про реальне виправлення засудженого.

Доводи апеляційної скарги захисника про наявність у нього заохочень та погашення накладених на нього стягнень як на підставу застосування положень ст. 81 КК України, колегія суддів до уваги не бере.
Те, що до ОСОБА_5 за весь час відбування покарання було застосовано дванадцять заходів заохочення, не є безумовною підставою для висновку про виправлення засудженого, зважаючи на те, що поведінка засудженого протягом усього строку відбування покарання не була сумлінною, а також на особу засудженого, який раніше судимий.
Суд першої інстанції на підставі усіх об`єктивно з`ясованих обставин та їх оцінки в сукупності дійшов висновку про відсутність підстав для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 і з таким висновком колегія суддів погоджується.
Апеляційна скарга захисника не містить правових підстав для скасування судового рішення.
Ухвала суду є законною, обґрунтованою та вмотивованою й підстав для її скасування та задоволення апеляційної скарги ОСОБА_5 немає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:
Ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 20 січня 2022року щодо ОСОБА_5 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4