ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 541/1117/22 Номер провадження 11-сс/814/893/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2022 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:
головуючого - суддіОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю:
секретаря судового засіданняОСОБА_5
прокурораОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 06 липня 2022 року,
В С Т А Н О В И Л А :
Цією ухвалою задоволено клопотання заступника начальника слідчого відділення Миргородського районного відділ поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області ОСОБА_8 від 23.06.2022 року про накладення арешту на майно в кримінальному проваджені №0000079. Накладено арешт на майно, а саме: куртку чоловічу коричневого кольору, черевики коричневого кольору з широкою підошвою, джинси блакитного кольору з плямою в нижній передній частині правої холоші, джинси блакитного кольору з плямами в нижній частині холош та ніж значних розмірів у пластиковому чохлі, фактичним володільцем яких є ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з позбавленням права розпорядження, відчуження та користування.

Рішення слідчого судді мотивовано, тим що вказане майно, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, відповідає критеріям ст. 98 КПК України.
Не погодившись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_7 подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу в частині накладення арешту на ніж та постановити в цій частині нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання про арешт ножа.
З рішенням районного суду не погоджується, так як вважає, що останнє є безпідставним та протиправним.
Доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що слідчий суддя прийшов до помилкового висновку, а прокурор у клопотанні не довів достатність підстав вважати, що вказане майно є речовим доказом, має доказове значення для забезпечення кримінального провадження та відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. першої статті 170 КПК України.
Заслухавши доповідача, позицію прокурора, дослідивши матеріали клопотання та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Положення даної норми КПК України узгоджуються зі ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, яка встановлює, які об`єкти, у відповідності до положень КПК України, можуть бути визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з ч.2 зазначеної норми права метою накладення арешту на майно є:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Крім того, частиною 3 ст.132 КПК України передбачено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, в тому числі, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Як вбачається з матеріалів справи, у провадженні слідчого відділення Миргородського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області перебувають матеріали досудового розслідування внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000079, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

В ході проведення досудового розслідування було встановлено, що 21 березня 2022 року близько 18 год 30 хв., невстановлені особи, перебуваючи на території скверу Ветеранів у м. Миргороді Полтавської області, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно заподіяли тілесні ушкодження ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно висновку судово-медичної експертизи №137 від 26 червня 2022 року, середнього ступеню тяжкості.
04 липня 2022 року на підставі ухвали слідчого судді Миргородського міськрайонного суду проведено обшук за місцем реєстрації ОСОБА_7 , в приміщенні житлового будинку, господарських будівлях та спорудах, а також на земельній ділянці, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

В ході даної слідчої дії виявлено та вилучено: куртку чоловічу коричневого кольору, черевики коричневого кольору з широкою підошвою, джинси блакитного кольору з плямою в нижній передній частині правої холоші, джинси блакитного кольору з плямами в нижній частині холош та ніж значних розмірів у пластиковому чохлі.
Відповідно до отриманих доказів у вказані предмети одягу та пару взуття міг бути одягнений ОСОБА_7 під час умисного спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , а вилучений ніж схожий на предмет холодної зброї, що вилучений законом з обігу та відповідно до положень ч. 7 ст. 236 КПК України підлягає вилученню незалежно від його відношення до кримінального провадження.

04 травня 2022 року постановою слідчого вищевказані речі визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

З огляду на вказані обставини, та відповідно до журналу судового засідання від 06 липня 2022 року, слідчий суддя дослідивши матеріали, які додані до клопотання, прийшов до висновку, що існують достатні правові підстави для накладення арешту на вищевказаного майна з огляду на те, що це майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України та з метою його збереження.

Однак, зазначених вимог закону слідчий суддя та слідчий, який подав клопотання про арешт майна, не дотрималися.

Зокрема, апеляційний суд зазначає, що положеннями ст.98 КПК України встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
В свою чергу сам по собі ніж значних розмірів у пластиковому чохлі не може бути речовим доказом у даному кримінальному провадженні, оскільки він не був набутий кримінально протиправним шляхом та не є предметом кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України.
Та обставина, що зазначений вище ніж, згідно експертизи №СЕ -19/117-22/8736Х3 від 14 липня 2022 року відноситься до категорії короткоклинкової холодної зброї колюче-ріжучої дії, однак законодавством не забороняється громадянам України зберігати у себе вдома різноманітні ножі, як значних так і не значних розмірів та покарання за зберігання холодної зброї вдома не передбачено.

Слідчий суддя не надав належної оцінки встановленим апеляційним судом обставинам, чим допустив неповноту судового розгляду, що, в свою чергу, призвело до невідповідності висновків слідчого судді фактичним обставинам кримінального провадження.
До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948 р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950 р.), учасником яких є Україна.
Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Також варто звернути увагу і на позицію Європейського суду з прав людини, що висловлена в рішенні по справі «Волохи проти України». В даному рішенні Суд наголошував на тому, що втручання органів виконавчої влади у права осіб має підлягати ефективному контролю, який зазвичай має здійснюватись судовим органом, щонайменше як останньою інстанцією, оскільки судовий контроль надає найбільші гарантії незалежності, безсторонності та здійснення належного провадження.
Статтями7,16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченим цим Кодексом.
Частиною 3 ст.407 КПК України встановлено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право:
1) залишити ухвалу без змін;
2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
Відповідно до пунктів 1) та 2) ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення є неповнота судового розгляду та невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам справи.
Апеляційний суд вважає, що під час розгляду клопотання слідчого про арешт майна слідчий суддя допустив неповноту судового розгляду, не дослідив достатнім чином обставини кримінального провадження та не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки про наявність правових підстав для накладення арешту на ніж значних розмірів у пластиковому чохлі.
Зазначені висновки не підтверджується доказами дослідженими під час апеляційного розгляду, а тому апеляційний суд вважає, що відповідно до положень статей 409-411 КПК України ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням новою ухвали, якою слід відмовити в задоволенні клопотання слідчого в частині накладення арешту на ніж значних розмірів у пластиковому чохлі.
Керуючись ст. ст.405,409, 422 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 - задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 06 липня 2022 року, якою було накладено арешт на майно - скасувати в частині накладення арешту на ніж значних розмірів у пластиковому чохлі.
Постановити в цій частині нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання заступника начальника СВ Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області капітана поліції ОСОБА_10 в частині накладення арешту на ніж значних розмірів у пластиковому чохлі.
В іншій частині оскаржувану ухвалу залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Головуючий суддя ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4