Справа №:755/2439/16-к
Провадження №: 1-кс/755/665/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" червня 2022 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши дистанційно в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Дніпровського районного в суду м. Києва заяву захисника-адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про відвід судді Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_6 від розгляду кримінального провадження, за обвинуваченням в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч. 3 ст. 289 КК України,
за участю учасників кримінального провадження
прокурора ОСОБА_7 ,
захисника (дистанційно) ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

Захисник обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_3 звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва із заявою про відвід судді Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_6 від розгляду кримінального провадження, за обвинуваченням ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч. 3 ст. 289 КК України.
У відповідній письмовій заяві заявник посилається на те, що дії судді ОСОБА_6 щодо призначення справи до провадження та призначення судового розгляду порушують вимоги ст. 61 Конституції України, оскільки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відбули призначене вироком Дніпровського районного суду м. Києва, який набрав законної сили, покарання за ч.2 ст.146, ч. 3 ст. 289 КК України.
Враховуючи вищенаведене захисник просить суд відвести суддю ОСОБА_6 від розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за ч.2 ст.146, ч. 3 ст. 289 КК України.
В судовому засіданні захисник ОСОБА_3 підтримав подану ним заяву, з підстав викладених у ній, просив її задовольнити.

Прокурор заперечував щодо задоволення даної заяви, вказавши про відсутність підстав для відводу судді ОСОБА_6 .

Вивчивши заяву захисника-адвоката ОСОБА_3 про відвід, заслухавши думку сторін, приходжу до наступного.
В судовому засіданні встановлено, що у провадженні судді Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_6 , після скасування вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 04.02.2019 року, перебуває судове провадження №755/2439/16-к за обвинуваченням ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , за обвинуваченням в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч. 3 ст. 289 КК України.
Захисник обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_3 заявив відвід судді Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_6 з мотивів того, що на його думку, суддя проявила очевидну упередженість, оскільки призначила дане кримінальне провадження, на його думку у порушення ст. 61 Конституції України, до судового розгляду.

Відповідно ж до ч. 1 ст. 81 КПК України, у разі заявлення відводу судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу.
Згідно положень ст. 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід. За цими ж підставами йому може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні. Заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження. Відвід повинен бути вмотивованим.
Статтею 75 КПК України визначено обставини, що виключають участь судді в кримінальному провадженні, а саме: якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи. У складі суду, що здійснює судове провадження, не можуть бути особи, які є родичами між собою.
Також, згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі "Мироненко і Мартенко проти України" (рішення від 10 грудня 2009 року), наявність безсторонності має визначатися для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., зокрема, рішення у справах "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria), рішення від 24 лютого 1993 року, серія А, № 255, с. 12, п. 27, 28 і 30, та "Веттштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland, заява № 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (див. рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" Pullar v. the United Kingdom), рішення від 10 червня 1996 року, Reports 1996-III, с. 794, п. 38). Особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (див. згадане вище рішення у справі Веттштайна Wettstein), п. 43).
У своєму рішенні по справі "Фельдман проти України" Європейський суд з прав людини порушенням ст. 6 Конвенції визнав незабезпечення суддею достатніх гарантій для виключення будь-якого розумного сумніву з приводу його безсторонності (див. рішення у справі "Фельдман проти України", заяви N 76556/01 та 38779/04, рішення від 8 квітня 2010 року, п.97).
У цьому випадку, на думку заявника, підставою відводу є наявність у провадженні передумов, регламентованих п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, однак останні в ході судового розгляду заяви по суті не були підтвердженні належними та допустимими доказами у розумінні ст. 83 КПК України, або ж інформацією, яка б указувала на те, що суддя ОСОБА_6 не є безсторонньою.
У той час, як особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного.
При цьому, внутрішні емоційно-вольові відчуття заявника з того чи іншого питання без наявності з цього питання певних доказів чи інформації не є достатньою підставою для констатації факту наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді.
Сама ж по собі незгода з діями головуючої у провадженні, чи постановленими нею процесуальними рішеннями організаційного характеру не є підставою відводу.

Так, представник ЄСПЛ дійсно просив у суду «пояснення та інформацію», проте суд обмежився лише інформацією і не надавав жодних пояснень.

Судом не встановлено з боку судді ОСОБА_6 умисних або необережних дій чи висловлювань, які б свідчили про пряму чи опосередковану особисту зацікавленість у вирішенні справи або іншим чином давали б підстави сумніватися в неупередженості.
Також відсутні дані щодо незаконності вчинених суддею ОСОБА_6 дій у даному кримінальному провадженні, оскільки законність прийнятого суддею рішення перевірятиме суд апеляційної інстанції після постановлення у кримінальному провадженні остаточного рішення.
Як наслідок, суддя проаналізувавши матеріали заяви про відвід у порядку ст. 94 КПК України, не вбачає передумов для відводу судді з підстав наведених у заяві заявника, у порядку ст. 75 указаного Кодексу.
Керуючись ст.ст. 1-29, 75, 76, 80, 81, 369-372, 376 КПК України, суддя -

ПОСТАНОВИВ:
Заяву захисника-адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про відвід судді Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_6 від розгляду кримінального провадження, за обвинуваченням в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч. 3 ст. 289 КК України - залишити без задоволення.
Ухвала оскарженню не підлягає та є обов`язковою до виконання на всій території України.

Суддя: