Справа №505/110/21
пр. №1-кп/505/230/2022
06.07.2022 р. Котовський міськрайсуд Одеської області у складі:
головуючої судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_5
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Котовськ, Одеської області, громадянина України, українця, з неповною середньою освітою, працюючого по найму, не одруженого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не маючого судимості, військовозобов`язаного,
- обвинуваченого в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 186 КК України,
Згідно обвинувального акту і наданої угоди про примирення між потерпілим та підозрюваним 10.11.2020, близько 02.30 години, ОСОБА_5 знаходячись біля кафе «Тіп-Топ», розташованому за адресою: Одеська область, м. Подільськ, вул.Бірзульська, 18, побачив раніше не знайомого йому потерпілого ОСОБА_6 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння, де між ними в ході розмови виник словесний конфлікт.
В подальшому ОСОБА_5 направився в напрямку багатоповерхового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , при цьому потерпілий ОСОБА_6 пішов слідом за ним, з метою продовжити розмову з приводу конфлікту, який між ними стався.
ОСОБА_5 в той же день та час, перебуваючи біля багатоповерхового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, вирішив спричинити тілесні ушкодження ОСОБА_6 , який в цей момент наблизився до нього з метою з`ясувати стосунки.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на нанесення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, ОСОБА_5 в той же день та час, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді спричинення тілесних ушкоджень, умисно наніс один удар кулаком правої руки в область обличчя зліва ОСОБА_6 і від отриманих тілесних ушкоджень останній впав на землю.
Внаслідок неправомірних дій ОСОБА_7 потерпілий ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді лінійного рубця лівої надбрівної дуги, який виник внаслідок загоєння рани, які згідно п. 2.3.3. та п.4.6 «ПРАВИЛ судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (1995р.) відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, тобто в спричинені умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Також, ОСОБА_5 обвинувачується у тому, що він 10.11.2020, близько 02.35 години, перебуваючи біля багатоповерхового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , після нанесення легких тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , від яких останній впав на землю, побачив, що у ОСОБА_6 , який перебував в стані алкогольного сп`яніння, з рук випав на землю мобільний телефон марки «Хіаоmі Redmі 5А», належний останньому. В цей час у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення вказаного мобільного телефону та грошових коштів, щоб в подальшому розпорядитися викраденим майном на свій власний розсуд.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_8 в цей же день та час, перебуваючи на тротуарі, біля вищевказаного будинку за адресою: АДРЕСА_2 , враховуючи сприятливу обстановку, яка склалася, а саме відсутність сторонніх осіб, які б зашкодили вчиненню ним кримінального правопорушення, та достовірно розуміючи, що його дії носять відкритий характер та спостерігаються потерпілим ОСОБА_6 , який в цей час лежав на землі після спричинення йому тілесних ушкоджень, та перебував в стані алкогольного сп`яніння, і не зможе надати йому відповідний опір, ОСОБА_5 передбачаючи суспільно небезпечні наслідки від своїх дій, та бажаючи їх настання, діючи умисно, з корисливих мотивів, відкрито, з метою особистого збагачення, не маючи наміру повертати особисті речі власнику, відкрито підняв з землі мобільний телефон марки «Хіаоmі Redmі 5А», вартістю 1500 гривень, в якому знаходилася сім карта мобільного оператора «Водафон», яка будь-якої матеріальної цінності для потерпілого не представляє, та своєю правою рукою з нагрудної кишені светра потерпілого ОСОБА_6 відкрито викрав грошові кошти в сумі 1400 гривень.
Заволодівши мобільним телефоном марки «Хіаоmі Redmі 5А», в якому знаходилася сім карта мобільного оператора «Водафон», та грошовими коштами в сумі 1400 гривень ОСОБА_5 з місця скоєння кримінального правопорушення зник, та у подальшому розпорядився викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальний збиток на загальну суму 2900 гривень.
Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, тобто у відкритому викраденні чужого майна (грабежі).
За сукупністю скоєних кримінальних правопорушень, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 125 КК України, тобто в спричинені умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я та ч. 1 ст. 186 КК України, тобто у відкритому викраденні чужого майна (грабежі).
На підставі ч. 1 ст. 474 КПК України до суду разом із обвинувальним актом надійшла угода про примирення від 13 січня 2021 року укладена між потерпілим ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_5 , за участю захисника ОСОБА_4 згідно з умовами якої:
- підозрюваний ОСОБА_5 під час досудового розслідування повністю визнавав свою вину у зазначеному діянні і до моменту оголошення про підозру сприяв розслідуванню кримінального провадження;
- сторони погоджуються на призначення ОСОБА_5 покарання за ч. 2 ст. 125 КК України у вигляді обмеження волі строком 2 роки; за ч. 1 ст. 186 КК України - покарання у вигляді позбавлення волі строком 3 роки. Згідно ст.ст. 70, 72 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання, якщо протягом 2 (двох) років іспитового строку він не скоїть нового кримінального правопорушення і виконає покладенні на нього обов`язки. На підставі п. 1, п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, або навчання та відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України додатково покласти обов`язок на ОСОБА_5 не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Угода містить посилання сторін на усвідомлення ними наслідків укладення і затвердження угоди, передбачених ст. 473 КПК України, а також наслідків невиконання угоди про примирення, що передбачені ст. 476 КПК України.
У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 надала суду матеріали кримінального провадження, що мають значення для кримінального провадження.
В підготовчому судовому засіданні встановлено, що кримінальне провадження підсудне Котовському міськрайсуду, Одеської області.
Обставини, викладені в обвинувальному акті, не вимагають судового розгляду в закритому судовому засіданні, судом колегіально або судом присяжних.
Сторони кримінального провадження просять затвердити вказану угоду.
Відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.
У підготовчому судовому засіданні ОСОБА_5 просив затвердити угоду, в якій він беззастережно визнав себе винним у вчиненні кримінальних правопорушень, повідомив про повернення шкоди потерпілому і про добровільність своєї позиції при укладенні угоди про примирення, розуміння характеру обвинувачення, наслідків укладення, затвердження та невиконання угоди про примирення, просив вказану угоду із потерпілим затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання.
Потерпілий ОСОБА_6 також просив затвердити угоду про примирення з підозрюваним ОСОБА_5 і розуміє наслідки укладення, затвердження та невиконання зазначеної угоди. Крім того, пояснив, що претензій матеріального і марального характеру до ОСОБА_5 не має.
Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Кримінальні правопорушення, у вчиненні яких ОСОБА_5 визнав себе винним, згідно із вимогами ст. 12 КК України за ч. 2 ст. 125 КК України є проступком, а за ч. 1 ст. 186 КК України є нетяжким злочином.
Щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, публічне вибачення в залі суду перед потерпілим, добровільне відшкодування завданого збитку, згідно ст. 66 КК України судом визнаються, як обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 .
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_5 відповідно до вимог ст. 67 КК України судом не встановлено.
Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.
Ознайомившись зі змістом угоди, перевіривши виконання вимог ст.471 КПК України, вислухавши думку учасників кримінального провадження, переконавшись у добровільності волевиявлення сторін на укладення угоди, суд вбачає всі підстави для затвердження угоди та не вбачає процесуальних перешкод для її затвердження, оскільки її умови не суперечать вимогам кримінального процесуального закону, не посягають на інтереси суспільства, не порушують нічиїх прав, свобод та інтересів, у суду немає підстав припускати неможливість її виконання обвинуваченим, наявні фактичні підстави для примирення, узгоджені сторонами вид та міра покарання відповідають загальним правилам призначення кримінальних покарань, встановлених кримінальним законом.
Перед затвердженням угоди про примирення суд переконався в тому, що обвинувачений та потерпілий розуміють положення ст.ст. 473, 474, 476 КПК України та укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Питання про процесуальні витрати суд вирішує відповідно до ст.ст. 118, 124 КПК України.
Запобіжний захід в ході досудового розслідування ОСОБА_5 не обирався.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 468, 469, 471. 474, 475 КПК України, суд -
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 186 КК України.
На підставі угоди про визнання винуватості призначити ОСОБА_5 покарання:
- за ч. 2 ст. 125 КК України у вигляді обмеження волі строком на 2 (два) роки,
- за ч. 1 ст. 186 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
На підставі ст. 70, 72 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_5 остаточне покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання, якщо протягом 2 (двох) років іспитового строку він не скоїть нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі п. 1, п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, або навчання та відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України додатково покласти обов`язок на ОСОБА_5 не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Котовський міськрайсуд, Одеської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення:

- обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; укладення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами 5-7 ст. 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- потерпілими, їх представниками, законними представниками, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами 6 чи 7 ст. 474 КПК України;

- прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_9