Провадження №: 1-кп/755/570/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" серпня 2022 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003656 від 26.10.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,
за участю учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 ,
В С Т А Н О В И В:

В провадженні судді Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 перебуває вказане кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . У судовому засіданні прокурор заявила клопотання про продовження застосування до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання, оскільки ризики, передбачені п. 1, п. 4, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, існують та не відпали, у зв`язку з цим прокурор вважає, що більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених.

Захисник ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечувала проти задоволення даного клопотання відносно ОСОБА_4 , посилаючись на те, що ризики зазначені у клопотанні є не обґрунтованими, у зв`язку з чим просить змінити запобіжний захід ОСОБА_4 на домашній арешт. Обвинувачена ОСОБА_4 підтримала думку свого захисника, просила клопотання про зміну запобіжного заходу задовольнити. Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання прокурора. Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши думку прокурора, обвинувачених, суддя приходить до наступного. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 14.01.2022 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком застосування до 11 березня 2022 року включно.

11.03.2022 року на підставі ч. 6 ст. 615 КПК України ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 11 травня 2022 року включно. Ухвалами Дніпровського районного суду м. Києва від 05.05.2022 року та 27.06.2022 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком застосування до 01 липня 2022 року та до 25 серпня 2022 року включно.

Згідно з ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу. Під час здійснення судового провадження судом присяжних питання, передбачене цією частиною, вирішує головуючий.

Так, відповідно до ст. 176 КПК України, запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою. Тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим Кодексом.

Метою застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (ст. 177 КПК України).

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом (ст. 177 КПК України).

Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе. У вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України. Під обґрунтованою підозрою на стадії судового розгляду суд розуміє існування фактів та інформації, які здатні переконати неупередженого спостерігача в тому, що певна особа (група осіб) могла вчинити злочин, у такому випадку наявні докази об`єктивно пов`язують цю особу (групу осіб) із певним злочином. При цьому, критерій обґрунтованості підозри зовсім не вимагає того, щоб ці докази були достатніми для того, щоб визнати особу винуватою та забезпечити її засудження, але мають бути достатніми (вагомими) для того, щоб виправдати подальше існування заходів забезпечення судового розгляду. Такий стандарт доказування є найнижчим і не передбачає наявності достовірного знання про вчинення особою злочину. Як вбачається з розділів І, ІІ реєстру матеріалів досудового розслідування №0003656 обґрунтованість підозри ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на стадії судового розгляду, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, ґрунтується на: протоколі огляду місця події від 25.10.2021 року, протоколі перегляду відеозапису від 24.11.2021 року, протоколом проведення слідчого експерименту від 26.11.2021 року, протоколах допиту підозрюваних від 26.11.2021 року, повідомленнях про підозру від 26.11.2021 року, постанові про визнання та приєднання речових доказів від 24.11.2021 року, іншими матеріалами кримінального провадження. Перелік вище зазначених матеріалів, а також виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, зазначений в обвинувальному акті, на даний момент, у своїй сукупності є вагомим та здатен переконати неупередженого спостерігача у тому, що обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 могли вчинити кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України. При цьому, суд не вдається у тонкощі кримінально-правової кваліфікації та вирішення питання доведеності їх вини, оскільки дослідження зібраних стороною доказів, у разі призначення даного обвинувального акта, здійснюватиметься під час судового розгляду - у судовому засіданні, а їх оцінка - в нарадчій кімнаті. Щодо обґрунтованості ризиків неналежного виконання обвинуваченими покладених на них процесуальних обов`язків, то слід зазначити таке. Суд вважає обґрунтованим стороною обвинувачення ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 будучи обізнаними з санкцією статті, яка їм інкримінується, можуть переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки ними вчинено злочин, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 5 років. Тому даний ризик є цілком реальним.

Суд вважає, що стороною обвинувачення обґрунтовано і ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зважаючи на те, що обвинуваченні офіційно не працевлаштовані, обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення маючи не зняту та не погашену судимість, а обвинувачена ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення під час іспитового строку за попереднім вироком, тому мають схильність до вчинення нових злочинів. Крім того, суд вважає, що стороною обвинувачення не обґрунтовано ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Слід зазначити, що розумність тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно. Вона має оцінюватись в кожному окремому випадку в залежності від особливостей конкретної справи та причин, про які йдеться у рішеннях національних судів. Тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості. При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , відповідно до ст. 178 КПК України суд враховує, крім іншого, вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі доведеності його вини в інкримінованому злочині, його вік та стан здоров`я, майновий стан обвинуваченого.

Заслухавши учасників кримінального провадження, суд вважає, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України наявні, з огляду на специфіку кримінального правопорушення, тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у разі визнання їх винуватими у вчиненому кримінальному правопорушенні, а також на конкретні обставини кримінального провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Так, що стосується питання доцільності продовження обвинуваченим запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою, то при вирішенні даного питання суд враховує практику Європейського Суду з прав людини про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони суспільних інтересів та потребує від суду більшої суворості в оцінці порушених цінностей суспільства.

Питання про те, чи є тривалість тримання під вартою обґрунтованою, відповідно до п. 79 рішення Європейського Суду з прав людини «Харченко проти України» (Заява № 40107/02) від 10 лютого 2011 року, набуло статус остаточного 10 травня 2011 року, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин, підстав, якими національні органи мотивували свої рішення та належно задокументованих фактів, на які посилався заявник у своїх клопотаннях про звільнення з-під варти. Таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи (серед інших джерел, рішення у справі «Лабіта проти Італії» (980_009) (Labita v. Itali), [GC], № 26772/95, п. 153, ЕСНR 2000-IV.

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством (див. рішення у справі «Єчюс проти Литви», заява № 34578/97, п. 93).

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, яке, відповідно до ст. 12 КК України, хоч і є нетяжким злочином, однак є злочином проти власності. Обвинувачений є особою раніше судимою, зокрема, за злочин проти власності, офіційно ніде не працює, що може свідчити про його схильність до скоєння нових кримінальних правопорушень, може ухилятися від суду та органів досудового розслідування, покарання за попереднім вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 17.11.2021 року у виді арешту не відбув. Враховуючи наведене, суд на даному етапі розгляду обвинувального акту, приходить до висновку про задоволення клопотання прокурора про продовження ОСОБА_3 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України. Обвинувачена ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, яке, відповідно до ст. 12 КК України, хоч і є нетяжким злочином, однак є злочином проти власності. Обвинувачена є особою раніше судимою, зокрема, за злочин проти власності, офіційно ніде не працює, що може свідчити про її схильність до скоєння нових кримінальних правопорушень, може ухилятися від суду та органів досудового розслідування , вчинила корисливий злочин під час іспитового строку за попереднім вироком. Згідно з ч. 1 ст. 201 КПК України підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальною юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, та покладених на нього слідчим суддею, судом чи про зміну способу їх виконання. Відповідно до ч. 5 ст. 201 КПК України слідчий суддя, суд має право залишити без розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу, подане раніше тридцяти днів з дня постановлення попередньої ухвали про застосування, зміну або відмову у зміні запобіжного заходу, якщо у ньому не зазначені нові обставини, які не розглядалися слідчим суддею, судом. Таким чином, виходячи зі змісту ст. 201 КПК України підставою для зміни запобіжного заходу за клопотанням підозрюваного чи захисника є, в тому числі, наявність нових обставин, які не були предметом судового розгляду. Вирішуючи питання про зміну обвинуваченому запобіжного заходу, суд враховує положення КПК України, вимоги пунктів 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та, в силу вимог ч. 5 ст. 9 КПК України, практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), яка є частиною національного законодавства та яку національні суди повинні враховувати при розгляді справ (ст. 17 Закону України від 23.02.2006 №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» та ст. 19 Закону України від 29.06.2004 №1906-IV «Про міжнародні договори України»), згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. Таким чином, суд вважає, що у даному випадку доводи сторони захисту про зміну запобіжного заходу не перевищують суспільного інтересу у справі, а ризики, про які було заявлено на момент застосування суддею запобіжного заходу відносно обвинуваченої, не втратили свою актуальність та продовжують існувати. Під час судового розгляду судом не встановлено обставин, які не були враховані під час застосування стосовно ОСОБА_4 запобіжного заходу. Поряд із цим, стороною захисту не надано суду доказів, що свідчили б про зменшення чи невілювання існуючих у провадженні ризиків. Також не наведено обґрунтованих доводів щодо наявності інших обставин, які тягнуть за собою зміну застосованого запобіжного заходу. Отже, суд приходить до висновку, що на день розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу обставини, які є підставою для застосування запобіжного заходу, не спростовані, не змінились та продовжують існувати, з огляду на що, застосований запобіжний захід є пропорційним легітимній меті, яка ставиться до застосування запобіжних заходів, а відтак не приймає доводи сторони захисту. У зв`язку з викладеним, суд вважає, що відсутні обґрунтовані підстави для задоволення клопотання захисника про зміну запобіжного заходу ОСОБА_4 , оскільки в силу принципу змагальності сторін кримінального провадження стороною захисту не спростовано тверджень сторони обвинувачення, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти існуючим в провадженні ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченої. Враховуючи наведене, суд на даному етапі розгляду обвинувального акту, приходить до висновку про задоволення клопотання прокурора про продовження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України. Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, суд, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбаченим цим Кодексом, крім випадків передбачених частиною четвертою цієї статті. На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176-178, 181, 183, 194, 369 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора про продовження ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.
Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у межах 60 днів, тобто до 14 жовтня 2022 року включно.

Визначити ОСОБА_3 заставу в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що відповідно становить 49 620 грн, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Дніпровського районного суду м. Києва (Отримувач: ТУДСАУ в місті Києві, , МФО: 820172, Банк: Державна казначейська служба України м. Київ, р/р № UA1012089), у разі внесення якої він підлягає звільненню з-під варти.
На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на обвинуваченого у разі внесення застави наступні обов`язки: не відлучатись за межі міста Києва без дозволу прокурора або суду; повідомляти прокурора чи суд про зміну місця свого проживання та/або місця роботи.

Визначити 2-місячний термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, з дня внесення застави.
Роз`яснити обвинуваченому, що у разі порушення ним обов`язків, покладених на нього в цій ухвалі, застава звертається у дохід держави.
Клопотання прокурора про продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.
У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 відмовити. Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у межах 60 днів, тобто до 14 жовтня 2022 року включно.

Визначити ОСОБА_4 заставу в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що відповідно становить 49 620 грн, яка може бути внесена як самою обвинуваченою, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Дніпровського районного суду м. Києва (Отримувач: ТУДСАУ в місті Києві, , МФО: 820172, Банк: Державна казначейська служба України м. Київ, р/р № UA1012089), у разі внесення якої вона підлягає звільненню з-під варти.
На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на обвинувачену у разі внесення застави наступні обов`язки: не відлучатись за межі міста Києва без дозволу прокурора або суду; повідомляти прокурора чи суд про зміну місця свого проживання та/або місця роботи.
Визначити 2-місячний термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, з дня внесення застави.
Роз`яснити обвинуваченій, що у разі порушення нею обов`язків, покладених на неї в цій ухвалі, застава звертається у дохід держави.
Будь-які твердження чи заяви обвинувачених, зроблені під час розгляду клопотання про продовження запобіжного заходу, не можуть бути використані на доведення їх винуватості у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого вони обвинувачуються, або у будь-якому іншому правопорушенні.
Ухвала судді щодо продовження запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала судді в частинні продовження запобіжного заходу може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.
Повний текст ухвали буде проголошено 19 серпня 2022 року о 10 годині 15 хвилин.

Суддя ОСОБА_1