ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №: 645/7710/21 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №:11-кп/818/1125/22 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: ст. 46 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 лютого 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , з участю захисника обвинуваченої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , без участі самої обвинуваченої ОСОБА_7 та потерпілого ОСОБА_9 , належним чином повідомлених про розгляд справи, за умови, що від потерпілого надійшла заява-телефонограма про розгляд справи без нього, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційною скаргою прокурорів на ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 20 12 2021 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Вказаною ухвалою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженку сел. Ізварине м. Краснодона Луганської області, громадянку України, українку, з неповною вищою освітою, не працюючу, на утриманні неповнолітніх дітей та осіб похилого віку не має, незаміжню, зареєстровану та фактично проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судиму,

Звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.296 КК України на підставі ст.46 КК України у зв`язку з примиренням винного з потерпілим.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000349 від 08 07 2021 року відносно ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України закрито.

Вирішено питання щодо процесуальних витрат і речових доказів.

Судом встановлено, що приблизно о 10 год. 46 хв., ОСОБА_7 разом із своєю подругою ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , через встановлений мобільний додаток Яндекс Таксі - «Яндекс Go», замовила поїздку на автомобілі з місця свого перебування за адресою, м. Харків, пр. Московський, 3 до будинку АДРЕСА_2 , вартість якої склала 88 грн.
Так, в цей же день, ОСОБА_7 разом із ОСОБА_10 , скориставшись послугою ОСОБА_11 , на автомобілі «Chevrolet Lachetti», р.н. НОМЕР_1 , за кермом якого знаходився власник автомобілю - водій таксі ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , близько 11 год. 20 хв. прибули до кінцевої точки маршруту за адресою: м. Харків, вул. Амосова, 34.
При виході з автомобілю, на прохання водія ОСОБА_9 здійснити розрахунок за надані послуги з перевезення пасажирів, ОСОБА_7 , не бажаючи здійснювати оплату за проїзд, у категоричній формі відмовилась сплачувати послугу таксі та запропонувала ОСОБА_10 залишити автомобіль.
Надалі, коли ОСОБА_9 почав робити зауваження та прохати ОСОБА_7 разом із ОСОБА_10 зупинитися та сплатити за проїзд, ОСОБА_7 відповіла категоричною відмовою та, перебуваючи у громадському місці, біля під`їзду будинку № 34 по вул. Амосова у м. Харкові, умисно, усвідомлюючи протиправний та суспільно небезпечний характер своїх дій, з хуліганських спонукань та з мотивів явної неповаги до суспільства, грубо порушуючи правила поведінки та моралі, діючи з особливою зухвалістю, усвідомлюючи, що знаходиться у громадському місці біля житлового багатоповерхового будинку у присутності пересічних громадян, використовуючи раптово виниклий конфлікт з водієм автомобіля «Chevrolet Lachetti», р.н. НОМЕР_2 , ОСОБА_9 щодо нездійснення сплати за проїзд як малозначимий привід, почала нецензурно висловлюватися на адресу останнього у присутності сторонніх осіб та, знявши з однієї ноги взуття, кинула ним у ОСОБА_9 .
При цьому, продовжуючи свої хуліганські дії, грубо порушуючи громадський порядок, не зважаючи на присутність пересічних громадян та проявляючи явну неповагу до встановлених у суспільстві правил поведінки, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи діяти саме таким чином, діючи з особливою зухвалістю, умисно, із хуліганських мотивів, ОСОБА_7 підібрала з тротуару каміння та кинула його у лобове скло автомобіля «Chevrolet Lachetti», р.н. НОМЕР_2 , після чого, продовжуючи свої хуліганські дії, знову підняла з землі каміння та, тримаючи його у правій руці, нанесла декілька ударів по передньому лобовому склу даного автомобіля, після чого, не припиняючи свої протиправні дії, ОСОБА_7 , тримаючи каміння у правій руці, кинула каміння у задню частину автомобіля «Chevrolet Lachetti», р.н. НОМЕР_2 , та влучила ним у двері задка вказаного автомобіля, тим самим завдавши пошкодження металу та лакофарбового покриття автомобіля, спричинивши пошкодження, що унеможливило здійснення належної експлуатації даного автомобіля згідно встановлених Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 10 2001 року № 1306, що у свою чергу призвело до порушення нормального графіку роботи потерпілого ОСОБА_9 з надання останнім послуг з перевезення пасажирів та неможливості отримання відповідного заробітку.
В результаті протиправних хуліганських дій ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_9 спричинена матеріальна шкода в розмірі 9 831,47 грн.
Дії ОСОБА_7 судом кваліфіковані за ч.1 ст.296 КК України як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, першим заступником керівника обласної прокуратури було подано апеляційну скаргу на зазначену ухвалу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та призначити новий розгляд даної справи в суді першої інстанції.

Прокурором Немишлянської окружної прокуратури міста Харкова також було подано апеляційну скаргу на вищезазначену ухвалу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону України та призначити новий розгляд даної справи в суді першої інстанції.

Такі вимоги прокурори обґрунтували тим, що постановлена ухвала з допущеним істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, що призвело до постановлення незаконної ухвали та незаконного звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із застосуванням положень ст.46 КК України у кримінальному провадженні, в якому вони не могли бути застосовані.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Прокурор повністю підтримала апеляційні скарги, просила ухвалу скасувати з призначенням нового судового розгляду даної справи у суді першої інстанції. Зазначила, що апеляційні скарги є повністю обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Захисник заперечував проти задоволення апеляційних скарг. Вважав рішення суду першої інстанції таким, що постановлене відповідно до норм чинного законодавства та є законним і вмотивованим. Просив апеляційні скарги прокурорів залишити без задоволення.

Обвинувачена та потерпілий про дату та час розгляду апеляційної скарги були повідомлені належним чином, проте у судове засідання не з`явились. Будь-яких заяв, які б перешкоджали розгляду апеляційної скарги до суду не надавали.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, думку захисника, перевіривши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурорів підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, згідно ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Доводи прокурорів щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність є слушними, з огляду на таке.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Так, згідно зі ст.46 КК передумовою звільнення від кримінальної відповідальності може бути лише такий кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, яким шкода заподіяна певному потерпілому, тобто фізичній особі, якій заподіяна моральна, майнова або фізична шкода.

Безпосереднім об`єктом кримінально-правової охорони за ст.296 КК є громадський порядок, тобто суспільні відносини, що сформовані внаслідок дії правових норм, а також моральних-етичних засад, звичаїв, традицій та інших позаюридичних чинників і полягає в дотриманні усталених правил співжиття.

Підтримання громадського порядку є одним із важливих чинників захисту честі, гідності, здоров`я, безпеки громадян, їх спокійного відпочинку та безперешкодної праці, втілення інших природних, соціальних і культурних прав членів людської спільноти (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 03 07 2019 року у справі №288/1158/16-к).

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_7 звільнено у підготовчому судовому засіданні від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.296 КК України на підставі ст.46 КК України у зв`язку з примиренням винної з потерпілим і кримінальне провадження закрито.

Як слідує зі змісту ухвали, в підготовчому судовому засіданні потерпілий ОСОБА_9 , надав суду письмову заяву, якою просив звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.296 КК України у зв`язку з примиренням з ОСОБА_7 на підставі ст.46 КК України, та закрити кримінальне провадження. Також зазначив, що претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченої не має. Заподіяні збитки та завдана шкода обвинуваченою повністю відшкодовані.
Однак, колегія суддів, дослідивши матеріали провадження і доводи апеляційної скарги прокурорів встановила, що суд першої інстанції постановив ухвалу з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону України.

У п.11 Постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 07 2019 року у справі №288/1158/16-к зазначено, що кримінально каране хуліганство з об`єктивної сторони полягає в посяганні на ці правоохоронювані цінності, що супроводжується особливою зухвалістю або винятковим цинізмом. Таке посягання, як правило, здійснюється у людних або громадських місцях, зазвичай з ініціативи правопорушника, супроводжується нецензурною лайкою та/або фізичним насильством, пошкодженням майна і призводить до заподіяння моральної та матеріальної шкоди.
До того ж, п.13 наголошує на тому, що хоч хуліганські дії нерідко супроводжуються фізичним насильством і заподіянням тілесних ушкоджень, головною їх рушійною силою є бажання не завдати шкоди конкретно визначеному потерпілому, а протиставити себе оточуючим узагалі, показати свою зверхність, виразивши явну зневагу до загальноприйнятих норм і правил поведінки. Означені дії не зумовлені особистими мотивами й конкретною метою, а за своїми внутрішніми чинниками фокусуються в напрямку тотального негативізму й ворожого ставлення до суспільства. Протиправні діяння вчиняються за відсутності зовнішнього приводу або з незначного приводу і зазвичай спрямовані на випадкові об`єкти. Якщо хуліганству передує конфлікт винного з потерпілим (потерпілими), такий конфлікт провокується самим винним як зухвалий виклик соціальному оточенню, і реакція інших на провокуючі дії, в тому числі спроба їх припинити, стають приводом для подальшого насильства.

Отже, оскільки у даному кримінальному провадженні основним безпосереднім об`єктом кримінального правопорушення виступають публічні немайнові інтереси, і є лише проявом посягання на основний об`єкт, звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим не можливе.

Слушними також є доводи прокурора, про те, що суд у мотивувальній частині ухвали стосовно ОСОБА_7 не сформулював обвинувачення, визнаного судом доведеним, а лише послався на фабулу кримінального провадження та на обставини, встановлені органом досудового розслідування. До того ж, зміст ухвали суду не відповідає положенням ст.372 КК України.

За таких обставин, суд першої інстанції в порушення вимог ст.46 КК України та ч.5 п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 23 12 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», суд не переконавшись, що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна в його вчиненні, тобто не встановивши обставин, обов`язкових при прийнятті рішення про звільнення особи від кримінальної відповідальності, та встановлення яких можливо лише у ході судового слідства, в ході підготовчого судового засідання звільнив ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності пославшись лише на клопотання захисту обвинуваченої та пояснення потерпілого щодо відшкодування нею завданих збитків та відсутність претензій матеріального та морального характеру.

Отже, колегія суддів вбачає істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, що перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 415 КПК України призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.
З огляду на викладене колегія суддів вважає, що судовий розгляд відбувся з істотним порушенням кримінального процесуального закону, а тому ухвалу суду першої інстанції не можна визнати обґрунтованою і вмотивованою, а тому вона на підставі п.п.3,4 ч.1 ст.409 КПК України підлягає скасуванню із призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

При новому розгляді суду першої інстанції необхідно відповідно до ст.ст.94,95,415 КПК України, глави 31 КПК України дослідити обставини кримінального провадження, керуючись законом, ретельно перевірити доводи апеляційної скарги сторони обвинувачення, після чого з урахуванням усіх обставин, зважаючи на положення Конвенції та правозастосовну практику Європейського суду з прав людини, ухвалити законне й обґрунтоване судове рішення згідно з вимогами процесуального та матеріального законів.

Керуючись ч.2 ст. 376, ч.6 ст.9, ст.7, 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 20 12 2021 року по справі щодо обвинуваченої ОСОБА_7 , - скасувати.

Апеляційну скаргу прокурорів, - задовольнити.

Призначити новий розгляд даної справи в суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Оскарження даної ухвали, у відповідності до ч.2 ст.424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено, оскільки така ухвала не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

Судді:

____________ ______________ _____________
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3