Справа № 342/688/22
Провадження № 1-кп/342/125/2022
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 вересня 2022 року м. Городенка
Городенківський районний суд Івано-Франківської області у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Городенка матеріали кримінального провадження №0000074 від 16.07.2022 про обвинувачення
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Росохач Городенківського району Івано-Франківської області, зареєстрований та проживає по АДРЕСА_1 , громадянина України, з професійно-технічною освітою, розлученого, непрацюючого, раніше несудимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,
учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_4
обвинувачений ОСОБА_3
потерпіла ОСОБА_5
в с т а н о в и в :
ОСОБА_3 вчинив таємне викрадення чужого майна в умовах воєнного стану.
Так, 24.02.2022 року Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» введено воєнний стан у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України та Законом України про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 22.05.2022 №2263-IX продовжено строк його дії з 05.30 год 25 травня 2022 на 90 діб.
13.07.2022, близько 20.00 год, ОСОБА_3 , проходячи повз господарство потерпілої ОСОБА_5 по АДРЕСА_1 , побачив на неогородженій присадибній ділянці садову тачку марки «Limex». В той час у ОСОБА_3 виник намір вчинити крадіжку вказаної садової тачки. Діючи умисно, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, користуючись вигідною для себе обстановкою, а саме тим, що за його діями ніхто не спостерігає, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, шляхом вільного доступу, таємно викрав раніше бувшу у використанні садову тачку марки «Limex» вартістю 1167 гривень, яка належить потерпілій ОСОБА_5 . У подальшому ОСОБА_3 з викраденою садовою тачкою покинув господарство потерпілої, тим самим розпорядився нею на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_5 майнову шкоду на загальну суму 1167 гривень.
Таким чином, своїми діями обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України.
Прокурор у судовому засіданні висловив думку щодо недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Просив визнати обвинуваченого ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та застосувати щодо нього покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк два роки.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненому визнав повністю, вказавши, що погоджується зі всіма обставинами кримінального правопорушення, які зазначені в обвинувальному акті, щиро розкаявся. Пояснив, що дорогою додому помітив на подвір`ї ОСОБА_5 тачку, яку вирішив забрати. Залишив її у господарстві своїх родичів та наступного дня, коли прийшла поліція, зізнався у викраденні тачки та її повернув. Просив суворо не карати.
Потерпіла ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснила, що тачку їй повернули, матеріальних претензій до обвинуваченого немає, просить призначити покарання на розсуд суду.

Згідно ч.3 ст.349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи показання обвинуваченого ОСОБА_3 щодо повного визнання вини у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення за ч.4 ст.185 КК України, те, що він не оспорює фактичні обставини кримінального провадження, які вказані в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні інших доказів у справі, розуміє неможливість в подальшому оскаржити дані фактичні обставини в апеляційному порядку, у суду не має сумнівів в добровільності та правдивості його позиції, вислухавши думку інших учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України, тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів відносно фактичних обставин справи визнано судом недоцільним, у зв`язку з чим суд обмежив їх дослідження допитом обвинуваченого, допитом потерпілої, дослідженням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого, а також дослідженням досудової доповіді.

Суд, вислухавши учасників кримінального провадження та дослідивши матеріали кримінального провадження, приходить висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні за обставин, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю і його дії вірно кваліфіковано за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), в умовах воєнного стану.
За вчинення злочину, передбаченого санкцією ч.4 ст.185 КК України, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.
Визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, а також призначення покарання нижчого, ніж передбачене санкцією статті (частини статті), завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.
При цьому повноваження суду (його права та обов`язки), надані державою, щодо обрання між альтернативними видами покарань у встановлених законом випадках та інтелектуально-вольова владна діяльність суду з вирішення спірних правових питань, враховуючи цілі та принципи права, загальні засади судочинства, конкретні обставини справи, дані про особу винного, справедливість обраного покарання тощо, визначають поняття «судова дискреція» (судовий розсуд) у кримінальному судочинстві.
Дискреційні повноваження суду повинні відповідати принципу верховенства права з обов`язковим обґрунтуванням обраного рішення у процесуальному документі суду, про що зазначив Верховний Суду у постанові від 13.08.2020 року у справі № 716/1224/19.
Відповідно до ст. 65 КК України суд, призначаючи покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до ст. 65 КК України, пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.
Згідно матеріалів кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_3 по місцю проживання характеризується посередньо, зловживає алкогольними напоями, на нього неодноразово поступали скарги, перебуває на диспансерному обліку у наркологічному кабінеті Городенківської БЛІЛ та не знаходиться на диспансерному обліку у психіатричному кабінеті Городенківської БЛІЛ.
Обставиною, що відповідно до ст.66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненому кримінальному правопорушенні є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданого збитку.
Обставин, що відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.
Згідно з досудовою доповіддю Коломийського районного сектору №1 філії Державної установи «Центр пробації» в Івано-Франківській області ризик повторного вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 кримінального правопорушення високий, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб високий; орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого без ізоляції може становити небезпеку для суспільства, у тому числі окремих осіб; виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень.
При призначенні покарання ОСОБА_3 суд, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховує обставини вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до положень ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжкого злочину, його наслідки, які не є тяжкими, а також вимоги ст. 50 КК України, що метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, та вважає необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_3 призначити покарання у межах санкції ч.4 ст.185 КК України, яка передбачає відповідальність за вчинене.
Разом з тим, враховуючи відсутність матеріальних претензій потерпілої, засудження обвинуваченим свого вчинку та його бажання вести надалі законослухняний спосіб життя, що свідчить про те, що обвинувачений став на шлях виправлення, те, що обвинувачений раніше несудимий, пом`якшуючі покарання обставини (щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданого збитку) та відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства, із застосуванням до нього положень ст. 75 КК України, звільнивши від відбування покарання з випробуванням та покладанням відповідних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
На переконання суду, призначене покарання забезпечує дотримання балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.
Крім того, суд приймає до уваги ту обставину, що під час досудового розслідування щодо обвинуваченого ОСОБА_3 25.07.2022р. слідчим суддею Городенківського районного суду було обрано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання із строком його застосування 22.09.2022 року, та в подальшому, за відсутністю клопотань учасників процесу, заходи забезпечення кримінального провадження під час судового провадження не застосовувалися.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні за проведення судової експертизи відповідно до ч.2 ст.124 КПК України слід покласти на обвинуваченого.
Керуючись ст.ст. 12, ч.4 ст.185 КК України, ст.ст. 369-371, 373-374, 394 КПК України, суд,
у х в а л и в:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.
Відповідно до положень п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Речові докази: металеву садову (господарську) тачку із ручками зеленого кольору марки «Limex», що передана на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_5 , залишити у власності потерплої.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 в дохід держави 566,34 гривень процесуальних витрат у кримінальному провадженні за проведення судової товарознавчої експертизи в Івано-Франківському НДЕКЦ МВС України №СЕ-19/109-22/7194-ТВ від 10.07.2022.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасникам судового провадження.
Суддя ОСОБА_1