Справа № 303/7575/19
Провадження № 1-кп/303/74/22
УХВАЛА

20 вересня 2022 року м.Мукачево
Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченої ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001041 від 08.09.2019 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,
В С Т А Н О В И В:
Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області розглядається кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.
В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_4 . Клопотання мотивоване тим, що до обвинуваченої ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який закінчується 22.09.2022. До вказаного часу судове провадження не може бути завершене, ризики, які служили підставою для обрання обвинуваченій запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не відпали, її вина доведена зібраними в ході досудового розслідування доказами, вона може впливати на свідків, інших учасників процесу, а також переховуватися від суду та вчиняти інші кримінальні правопорушення, підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який не вбачається.
Захисник обвинуваченої ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 заперечила проти задоволення даного клопотання. Пояснила, що клопотання необґрунтоване, обвинувачена перебуває під вартою протягом тривалого часу, раніше не судима, не вчиняла інші правопорушення. До клопотання не додано жодного доказу щодо наявності ризиків переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, неможливості застосування до обвинуваченої більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, а тому просила відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження відносно обвинуваченої запобіжного заходу у виді тримання під вартою та обрати інший, більш м`який запобіжний захід.
Обвинувачена ОСОБА_4 проти задоволення клопотання прокурора не заперечила.
Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, про час та місце проведення судового розгляду повідомлений належним чином.
Заслухавши думку учасників судового процесу, вирішуючи питання щодо продовження обвинуваченій строку тримання під вартою суд констатує наступне.
Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Строк тримання обвинуваченої ОСОБА_4 під вартою закінчується 22.09.2022. До вказаного часу судове провадження не може бути завершене в зв`язку з клопотанням захисника про відкладення судового засіданя.
На даний час ризики, які служили підставою для обрання відносно обвинуваченої запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, своєї актуальності не втратили.
ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке відносяться до категорії особливо тяжких злочинів. Суд враховує тяжкість покарання, зокрема у виді позбавлення волі на строк до 15 років, що загрожує в разі визнання обвинуваченої ОСОБА_4 винною в інкримінованому їй кримінального правопорушення.
Обвинувачена може незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні, що зможе призвести до зміни їх показань або відмови від давання показань, може переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Будь-яких підстав, які б унеможливлювали застосування щодо обвинуваченої запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено та сторонами не наведено.
Під час розгляду даного питання судом встановлено, що дійсно у справі вже досліджено письмові докази, допитано ряд свідків, зокрема всіх свідків обвинувачення, допитано потерпілого. Разом з тим, не допитано свідків захисту, клопотання про допит яких заявлено до початку судового засідання. На цих свідків також з боку обвинуваченої може чинитися тиск з метою дачі ними показань на її користь, на допиті цих свідків наполягає сторона захисту, а тому ризик того, що обвинувачена може впливати на них не втратив свою актуальність.
Незважаючи на те, що судом досліджені письмові докази у справі і допитано ряд свідків, оцінка таких доказів може бути надана судом лише в нарадчій кімнаті, а тому робити висновки про відсутність в діях обвинуваченої інкримінованого їй кримінального правопорушення, на що вказує захисник, є передчасним і це не може бути підставою для зміни запобіжного заходу.
Крім того, суд вважає, що не втратив актуальності ризик того, що обвинувачена може переховуватися від суду. Даний ризик залишається актуальним, виходячи з тяжкості злочину, який інкримінується обвинуваченій, та суворості покарання, що загрожує їй у разі визнання її винною, а тому, на думку суду є велика вірогідність того, що під важкістю відповідальності, обвинувачена може переховуватися від суду.
Також, суд враховує, що злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 становить підвищену суспільну небезпеку. Тому, враховуючи наявні ризики, існування яких доведено, суд вважає доведеною ту обставину, що застосування більш м`якого запобіжного заходу у даному випадку не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченої.
За таких обставин суд приходить до висновку, що відсутні підстави для зміни запобіжного заходу відносно обвинуваченої з тримання під вартою на більш м`який, оскільки ризики, які слугували підставою для обрання такого запобіжного заходу, на даний час повністю своєї актуальності не втратили.
Застосований до обвинуваченої запобіжний захід у виді тримання під вартою кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними у кримінальному процесуальному законі конкретними підставами і метою запобіжного заходу, а також запобігання спробам переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, у зв`язку з чим з плином часу інтереси слідства не втратили актуальності.
Згідно Рішення Конституційного Суду України від 08.07.2003 року № 14-рп/2003, тяжкість злочину не є єдиною підставою для обрання виключного запобіжного заходу, як тримання під вартою, а враховується разом з іншими обставинами по справі.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.
Відтак, виключно у сукупності з усіма наведеними вище обставинами, для забезпечення виконання обвинуваченою покладених на неї процесуальних обов`язків та для запобігання спробам останньої переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, за відсутності доказів щодо неможливості тримання обвинуваченої під вартою, в тому числі за станом здоров`я, із врахуванням вимог щодо наявності наведених вище ризиків в їх сукупності, передбачених ст. 177 КПК України, а також того, що судовий розгляд не може бути закінченим до спливу строку дії попередньої ухвали суду про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченій, суд робить висновок про необхідність продовження обвинуваченій строку тримання під вартою.
До того ж такий строк перебування обвинуваченої під вартою не можна визнати таким, що є свавільним або таким, що порушує принцип справедливої співрозмірності. Продовжуючи тримання під вартою обвинуваченій, суд застосовує таке обмеження її права на свободу, виходячи з потреб цього судового розгляду, який несе за собою великий суспільний інтерес, як суворий виняток із загального правила презумпції на користь свободи та гарантій недопущення свавільного затримання і тримання під вартою, які з огляду на практику Європейського суду з прав людини (зокрема рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України») для суду залишається домінантним керівним принципом і в цьому випадку, враховуючи мету застосування запобіжного заходу - допровадження обвинуваченого до компетентного судового органу, як того вимагають справжні інтереси суспільства щодо повного, неупередженого та як можливо швидкого у продовж розумного строку проведення цього судового розгляду.
Крім того, суд враховує, що вжито всі можливі заходи для того, щоб провести судовий розгляд в найкоротший строк і ухвалити вирок. За цей час, судом досліджені всі докази сторони обвинувачення, відповідно до визначеного обсягу та порядку дослідження доказів, залишилися недопитані два свідки захисту, про допит яких заявлено до початку судового засідання. Судовий розгляд не закінчено в зв`язку з клопотанням саме сторони захисту.
Саме у зв`язку з клопотанням сторони захисту, яке повністю підтримала обвинувачена, наступне судове засідання не може бути призначене до 22.09.2022 року, тобто до спливу строку дії попередньої ухвали про продовження відносно обвинуваченої запобіжного заходу.
Відповідно, строк перебування обвинуваченої під вартою не можна визнати таким, що є свавільним або таким, що порушує принцип справедливої співрозмірності.
Керуючись ст.331, 376 Кримінального процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_4 задовольнити.
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки та зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , мешканки АДРЕСА_2 , строком на 60 днів по 18 листопада 2022 року включно.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя Мукачівського
міськрайонного суду Іван КОТУБЕЙ