КИЇВСЬКИЙ AПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 липня2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду у м. Києві, матеріали за апеляційною скаргою представника власника майна ОСОБА_6 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 14 січня 2022 року, -
ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області капітана поліції ОСОБА_8 , погоджене прокурором Обухівської окружної прокуратури Київської обласної ОСОБА_9 , та накладено арешт на майно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), шляхом позбавлення його права на відчуження, розпорядження ним, а саме на:
-квартиру, об`єкт житлової нерухомості, загальна площа (кв. м.) 46.4, житлова площа (кв. м.) 17.8, за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, яка на праві приватної власності належить ОСОБА_7 ;
-нежитлове приміщення, об`єкт житлової нерухомості: Ні, загальна площа (кв.м.) 11.9, за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, що на праві приватної власності належить ОСОБА_7 ;

- квартиру трикімнатну, загальна площа (кв.м.) 53.0, житлова площа (кв. м.) 36.8, за адресою: АДРЕСА_3 , номер запису 52038 в книзі 132, реєстраційний номер майна 22822677, яка на праві приватної власності належить ОСОБА_7 ;
-квартиру, загальна площа (кв. м.) 72.0, житлова площа (кв. м.) 39.3, за адресою: АДРЕСА_4 , номер запису 55373/39 в книзі 387, реєстраційний номер майна 19765590, яка на праві приватної спільної часткової власності в розмірі 1/3 належить ОСОБА_7 , а також в рівних частках ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

Відповідно до ухвали, слідчий суддя вказав, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, санкція якої передбачає покарання у виді конфіскації майна, а відтак слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, що відповідає положенням п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, представник власника майна ОСОБА_6 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу з доповненнями, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді про накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_7 та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна.
На думку представника ухвала слідчого судді про арешт майна постановлена за неповного з`ясування обставин справи, з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, арешт накладено безпідставно та необґрунтовано.

Щодо строку апеляційного оскарження, апелянт вказує, що власник та володілець арештованого майна не був належним чином повідомлений про дату та час розгляду клопотання про арешт вказаного майна, участі у судовому не приймав, а копію оскаржуваної ухвали отримав 10 лютого 2022 року.

Представник посилається на порушення правил підсудності. При цьому вказує, що постановою заступника керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_12 від 16 вересня 2021 року, з метою забезпечення всебічного, повного, об`єктивного та неупередженого дослідження всіх обставин вчинення кримінального правопорушення, досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0006111 від 13 грудня 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, доручено іншому органу досудового розслідування, а саме слідчому управлінню Головного управління Національної поліції в Київській області, та місцем здійснення досудового розслідування визначено місце розташування Головного управління Національної поліції в Київській області за адресою: м. Київ, вул. Володимирська, 15.

Постановою начальника відділу слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_13 від 01 жовтня 2021 року, у зв`язку зі складністю розслідування кримінального провадження № 0006111 від 13 грудня 2019 року та необхідністю виконання значного обсягу слідчих (розшукових) дій, призначено слідчу групу для здійснення досудового розслідування та визначено старшим слідчої групи старшого слідчого в ОВС СУ Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_8 , а місцем проведення досудового розслідування визначено за відділом розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП у Київській області, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Святошинська, 2А (зазначене підтверджується ухвалою Київського апеляційного суду від 18 жовтня 2021 року по справі № 369/12855/21 (провадження № 1п/824/639/2021)).

Отже, досудове розслідування у даному кримінальному провадженні здійснюється органом досудового розслідування Слідчим управління Головного управління Національної поліції в Київській області.

Згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань н даний час місце знаходження органу досудового розслідування слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області визначено за адресою: м. Київ, вул. Володимирська, 15, тобто в межах територіальної юрисдикції Шевченківського районного суду м. Києва.

Таким чином, слідчий повинен був звернутись з клопотанням про арешт майна в рамках даного кримінального провадження не до Святошинського районного суду м. Києва, а до Шевченківського районного суду м. Києва.

Також, як вказує апелянт, розгляд клопотання про арешт майна без виклику власника майна призвів до суттєвого порушення права власності ОСОБА_7 гарантованого Конституцією України та міжнародними нормативно-правовими актами.

Як вказує представник, з оскаржуваної ухвали не вбачається, що органом досудового розслідування разом з клопотанням про накладення арешту на майно були подані хоч якісь докази, які б підтверджували припущення про те, що існує реальна загроза подальшого відчуження майна ОСОБА_7 .

Крім того, апелянт стверджує, що слідчий суддя не звернув увагу на те, що зазначені об`єкти нерухомого майна були придбані у власність ОСОБА_7 раніше, ніж відбулись події, інкриміновані останньому в рамках зазначеного кримінального провадження.

Представник звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що ТОВ «Хот-Сток» також вживаються заходи щодо стягнення грошових коштів, які орган досудового розслідування називає «матеріальним збитком», ще як мінімум в двох судових процесах. В цих судових справах ТОВ «Хот-Сток» намагається стягнути грошові кошти як з ОСОБА_7 особисто, так і з ТОВ «Белрум» (до якого станом на сьогоднішній день ОСОБА_7 не має ніякого відношення).

В судове засідання власник майна та його представник не з`явились, подали клопотання про розгляд поданої апеляційної скарги без їх участі, що дає суду апеляційної інстанції підстави розглядати справу у його відсутність.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити без змін ухвалу слідчого судді, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 14 січня 2022 року не пропущено з огляду на положення абзацу 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, а апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, відділом розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Київській області, місцезнаходження якого дислокується за адресою: м. Київ, вул. Святошинська, 2А, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0006111 від 13грудня 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.
11 лютого 2020 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що у власності ОСОБА_7 перебуває нерухоме майно, яке за результатами судового розгляду може бути предметом конфіскації, а саме:
-квартира, об`єкт житлової нерухомості, загальна площа (кв. м.) 46.4, житлова площа (кв. м.) 17.8, за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, яка на праві приватної власності належить ОСОБА_7 ;

-нежитлове приміщення, об`єкт житлової нерухомості: Ні, загальна площа (кв.м.) 11.9, за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, що на праві приватної власності належить ОСОБА_7 ;

- квартиратрикімнатна, загальна площа (кв.м.) 53.0, житлова площа (кв. м.) 36.8, за адресою: АДРЕСА_3 , номер запису 52038 в книзі 132, реєстраційний номер майна 22822677, яка на праві приватної власності належить ОСОБА_7 ;
-квартира, загальна площа (кв. м.) 72.0, житлова площа (кв. м.) 39.3, за адресою: АДРЕСА_4 , номер запису 55373/39 в книзі 387, реєстраційний номер майна 19765590, яка на праві приватної спільної часткової власності в розмірі 1/3 належить ОСОБА_7 , а також в рівних частках ОСОБА_10 та ОСОБА_11

11 січня 2022 року старший слідчий в ОВС відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області капітан поліції ОСОБА_8 , за погодженням із прокурором Обухівської окружної прокуратури Київської обласної ОСОБА_9 , звернувся до слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на вказане майно підозрюваного ОСОБА_7 , шляхом позбавлення його права на відчуження, розпорядження ним.

Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 14 січня 2022 року вказане клопотання слідчого було задоволено та накладено арешт на зазначене майно, що належить ОСОБА_7 .
Відповідно до вимог ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

При розгляді апеляційної скарги колегія суддів перевіряє дотримання слідчим суддею вимог ст.ст.132,167,170,171,172,173 КПК України та бере до уваги сукупність усіх чинників і обставин, передбачених зазначеними нормами кримінального процесуального закону.

Чинний кримінальний процесуальний закон покладає на орган досудового розслідування обов`язок вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні (ч. 1 ст. 170 КПК України), який полягає у тимчасовому, до скасування у встановленому КПК порядку, позбавлення права відчуження, розпорядження та/або користування майном, у тому числі для можливої конфіскації майна.

Згідно з вимогами п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна, як виду покарання.

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених КК України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати в тому числі: правову підставу для арешту майна; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених в тому числі й п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Як вбачається з матеріалів провадження, 11 лютого 2020 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Санкція ч. 5 ст. 191 КК України передбачає покарання у виді конфіскації майна.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Вказана позиція відображена, зокрема й в рішенні Суду від 30 серпня 1990 року у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства».

З матеріалів провадження, наданих слідчому судді, які обґрунтовують клопотання, вбачається, що зазначені у клопотанні обставини підозри ОСОБА_7 могли мати місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних та певними доказами. Тобто існують обґрунтовані підстави підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 191 КК України.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, то на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише можна визначити, що причетність ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування слідчим суддею щодо нього такого обмежувального заходу, як арешт майна.

Крім того, як встановлено органами досудового розслідування, вказані об`єкти нерухомого майно належать ОСОБА_7 , а тому існує обґрунтований ризик його відчуження задля запобігання можливої конфіскації у разі в майбутньому доведеності висунутого обвинувачення.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, при розгляді клопотання про арешт майна слідчий суддя дотримався вимог статей 132,170,172,173 КПК України, перевіривши при цьому наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 , кримінального правопорушення, наявність ризиків та доведеність обставин, передбачених ст.ст. 132,170 КПК України, таким чином, взявши до уваги усі обставини, які у відповідності до ст. 173 КПК України повинні враховуватися при вирішенні питання про арешт майна.

Висновки слідчого судді про арешт майна цілком доведені матеріалами кримінального провадження, специфікою розслідування самого злочину, що потребує проведення певних слідчих дій, та саме такого заходу, як накладення арешту на майно.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий процесуальний примус як накладення арешту на вказане майно, та надасть змогу виконати завдання, для виконання якого слідчий звернувся із клопотанням.

А тому доводи автора апеляційної скарги про відсутність правових підстав для арешту майна, не є переконливими.

Доводи представника власника майна щодо порушення територіальної підсудності розгляду даного клопотання також не є достатньою підставою для скасування ухвали слідчого судді, оскільки як вбачається із клопотання про арешт майна, місцем проведення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні є Святошинський район м. Києва (м. Київ, вул. Святошинська, 2-А).
Підстав для скасування ухвали слідчого судді, передбачених ст. 409 КПК України, колегія суддів не вбачає.

Таким чином, ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою та вмотивованою, яка відповідає вимогам ст.ст. 172,173 КПК України.

Керуючись ст.ст. 98, 170-173, 307, 309, 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 14 січня 2022 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області капітана поліції ОСОБА_8 , погоджене прокурором Обухівської окружної прокуратури Київської обласної ОСОБА_9 , та накладено арешт на майно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), шляхом позбавлення його права на відчуження, розпорядження ним, згідно переліку вказаного в ухвалі, - залишити без змін, а апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_7 , залишити без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з часу проголошення і оскарженню не підлягає.
Судді:

_______________ _______________ _____________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/1761/2022
Єдиний унікальний номер справи 759/457/22
Категорія: ст. 171 КПК України
Слідчий суддя у суді першої інстанції ОСОБА_14 .
Доповідач у суді апеляційної інстанції ОСОБА_1