КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №757/5315/22
Провадження №11-сс/824/1704/2022 Головуючий в І інстанції ОСОБА_1
Категорія ст. 303, 304 КПК України Суддя - доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду, у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 09.02.2022,

за участю

особи, яка подала скаргу ОСОБА_6

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 09.02.2022 у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Офісу Генерального прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань заяву (повідомлення) про кримінальне правопорушення від 13.01.2022 відмовлено.
В обґрунтування свого рішення слідчий суддя зазначив, що судовим розглядом встановлено, що дійсно ОСОБА_6 звернулась до Офісу Генерального прокурора із заявою про вчинення кримінального правопорушення, проте, факти, викладені ОСОБА_6 в заяві від 13.01.2022, не свідчать про вчинення кримінального правопорушення. А тому невнесення таких відомостей до ЄРДР відповідає вимогам діючого законодавства.

Не погодившись з рішенням слідчого судді, ОСОБА_6 , подала апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 09.02.2022 та постановити нову, якою зобов`язати прокурора керівника Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Офісу Генерального прокурора або особу, яка виконує його обов`язки, внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 365 КК України за заявою ОСОБА_6 від 13.01.2022, розпочати досудове розслідування та надати заявнику витяг із Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Апелянт вважає оскаржувану ухвалу незаконною, необґрунтованою і не вмотивованою, яка підлягає скасуванню, оскільки слідчий суддя фактично відмовився виконати свої обов`язки, передбачені ст. 3 КПК України і не здійснив дієвий судовий контроль за дотриманням прав та інтересів заявника у кримінальному провадженні, проігнорував очевидні факти грубих порушень приписів закону прокурором, які перешкоджають проведенню досудового розслідування обставин вчиненого спеціальним суб`єктом тяжкого корупційного злочину.

Апелянт зазначає, що слідчим суддею не враховано, що на даному етапі звернення до уповноважених осіб з заявою про злочин, заявник об`єктивно не мав повноважень на збір доказів навіть для попередньої констатації наявності або відсутності ознак складу злочину, тому використав своє право громадянина держави, повідомити уповноважений державний орган про обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення. Тому апелянт, з огляду на стадію кримінального провадження, а також беручи до уваги питання, що вирішуються під час розгляду зазначеного виду скарги, вважає відмову слідчого судді здійснити судовий контроль, протиправною.

Також апелянт вказує, що невнесення до ЄРДР відомостей заяви про злочин прямо заборонені ст. 214 у контексті з іншими положеннями КПК України, а тому невнесення прокурором таких відомостей до ЄРДР мають ознаки очевидної бездіяльності. Слідчий суддя не врахував, що такі вимоги не передбачають здійснення оцінки обґрунтованості заяви про кримінальне правопорушення, уповноважені органи зобов`язані лише здійснити фіксацію наданих особою відомостей про кримінальне правопорушення.

Також, як зазначає апелянт, слідчим суддею залишено поза увагою, що ч. 1 ст. 214 КПК України містить імперативний припис, згідно із яким слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування, а ч. 4 ст. 214 КПК України встановлено, що відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Крім того, на думку апелянта, слідчим суддею проігноровано як конституційні, так і конвенційні гарантії прав громадян на судовий захист, право бути почутим, проігноровано принцип належного урядування і положення абз. 24 п.п. 1.1 п. 1 Узагальнення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в якому зазначається, що з метою належного дотримання процесуальних вимог щодо розгляду скарг на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, слідчим суддям необхідно зважати на те, що такі вимоги не передбачають здійснення оцінки обґрунтованості заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, а передбачають лише обов`язок уповноважених органів здійснити фіксацію наданих особою відомостей про кримінальне правопорушення, які вона надає усвідомленого для реалізації відповідними органами завдань кримінального провадження.

Зрештою апелянт, вважає, що відмовляючи у задоволенні скарги, слідчий суддя об`єктивно не з`ясував обставини справи, не дослідив обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, з огляду на чіткий обов`язок внесення слідчим чи прокурором відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР із встановленням обмеженого процесуального строку для його виконання, за наявності лише загальних вимог до заяв чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у переважній більшості випадків у разі встановлення факту звернення із заявою та констатації факту невнесення відомостей про кримінальне правопорушення в межах регламентованого ст. 214 КПК України 24-годинного строку, та взагалі не навів належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення, допустив неповноту судового розгляду, яка перешкодила ухвалити законне та обґрунтоване рішення, що відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 409 КПК України є підставою для скасування судового рішення.

Крім того, апелянт вважає, що їй було відмовлено в доступі до правосуддя, оскільки під час судового розгляду слідчий суддя не висловився щодо можливості розгляду скарги за відсутності прокурора, матеріали справи не оголошувалися і не досліджувалися.

Представник Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Офісу Генерального прокурора, будучи належним чином повідомленим про день та час апеляційного розгляду, в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, будь яких клопотань про відкладення розгляду провадження не направив. Враховуючи наведене та вимоги ч. 4 ст. 405 КПК України, судове засідання проведено у відсутність вказаного представника.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_6 , яка підтримала подану апеляційну скаргу та просила її задовольнити, дослідивши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як вбачається зі скарги, ОСОБА_6 13.01.2022 подала керівнику Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Офісу Генерального прокурора, або особі, яка виконує його обов`язки, заяву, в якій просила внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинення суддею Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_7 , кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 364, ч.3 ст. 365 КК України, однак станом на день подання скарги інформації про внесення відомостей до ЄРДР за заявою від 13.01.2022 не отримала.
У зв`язку з чим ОСОБА_6 таку бездіяльність оскаржила до слідчого судді, і в своїй скарзі просила зобов`язати прокурора керівника Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Офісу Генерального прокурора, або особу, яка виконує його обов`язки внести до ЄРДР відомості за її заявою від 13.01.2022, розпочати досудове розслідування та надати їй витяг із ЄРДР.
Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_6 слідчий суддя виходив з того, що її заяване містить об`єктивних даних, які б дійсно свідчили про ознаки вчинення кримінального правопорушення.
З таким висновком погоджується і колегія суддів, виходячи з наступного.
Згідно з ч. 1ст. 214 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь - якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Відповідно до ч. 5 ст. 214 КПК України передбачено, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань, серед іншого, вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.
Положення ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому відомості, які вказують на ознаки складу злочину, кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
На підставі п. 2 Розділу ІІ Положення про ЄРДР, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора України № 298 від 30.06.2020, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам пункту 4 частини п`ятої статті 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.
Вищезазначені положення закону дають підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо ж зі змісту заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення є очевидним, що обставини, викладені в ньому, не свідчать про те, що існує ймовірність вчинення будь-якого кримінального правопорушення і ці обставини для отримання зазначеного вище висновку не потребують перевірки засобами кримінального процесу, то такі повідомлення не мають вноситися до ЄРДР і це слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.
Таким чином, закон передбачає необхідність попереднього вивчення слідчим, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР) змісту заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення.
Що стосується професійної діяльності судді та прийнятих судових рішень, то відповідно до положень статей 126, 129 Конституції України, статті 48 Закону України Про судоустрій і статус суддів, суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання в діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і тягне за собою відповідальність, установлену законом.
За висновками Пленуму Верховного Суду України у постанові №8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади», відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені.
Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим законом порядком у справі не допускається.
Крім того, згідно з п.п. 66-68 Рекомендації СМ/Rec (2010) 12 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів, ухваленої Комітетом Міністрів Ради Європи 17 листопада 2010 року, тлумачення закону, оцінювання фактів та доказів, які здійснюють судді для вирішення справи, не повинні бути приводом для цивільної або дисциплінарної відповідальності, за винятком випадків злочинного наміру або грубої недбалості. Лише держава може домагатися цивільної відповідальності судді, подавши скаргу до суду у разі, коли цей суддя повинен був присудити компенсацію. Тлумачення закону, оцінювання фактів або доказів, які здійснюють судді для вирішення справи, не повинні бути приводом для кримінальної відповідальності.
Відповідно до п. 57 Висновку 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету міністрів Ради Європи про якість судових рішень, сутність окремих судових рішень контролюється насамперед шляхом процедур апеляції або перегляду рішень у національних судах та шляхом звернення до Європейського суду з прав людини.
Таким чином, можливе порушення суддею норм матеріального або процесуального права не може бути безумовною підставою для притягнення судді до кримінальної відповідальності та кваліфікуватись як кримінальне правопорушення.
Як слідує з матеріалів провадження, в заяві від 13.01.2022 ОСОБА_6 просить внести відомості в ЄРДР і розпочати досудове розслідування щодо судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_7 .
Однак, як вірно зазначив в ухвалі слідчий суддя, ОСОБА_6 в заяві не навела об`єктивних даних, які б дійсно свідчили про ознаки вчинення саме кримінального правопорушення, а викладення даних, які стосуються процесуальної діяльності судді та суті постановленого ним рішення, з яким не погодилась ОСОБА_6 , на переконання колегії суддів, дозволяє зробити висновок про відсутність правової підстави для виникнення обов`язку вчинити певні дії за такою заявою щодо початку досудового розслідування кримінального провадження, відповідно до положень ст. 214 КПК України.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 про те, що її заява від 13.01.2022 містить усі необхідні дані для внесення до ЄРДР відомостей про злочин.
Всупереч доводів апеляційної скарги, слідчий суддя не вдавався до оцінки доказів вчинення кримінального правопорушення, а лише перевіряв зміст заяви про вчинення кримінального правопорушення на наявність викладу в ній обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.
Що стосується апеляційних доводів про те, що ч.1 ст. 214 КПК України містить імперативний припис, щодо необхідності внесення відомостей наведених в заяві, повідомленні про вчинене кримінальне правопорушення до ЄРДР і відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається, то колегія суддів зауважує, що відомості не по будь-якій заяві про вчинене кримінальне правопорушення тягнуть за собою процесуальні наслідки у виді внесення відомостей до ЄРДР уповноваженою на те особою. Вносяться ж відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, яких ОСОБА_6 наведено не було, а відтак, не було вчинено і бездіяльності по невнесенню відомостей до ЄРДР.
Посилання апелянта на те, що їй було відмовлено у доступі до правосуддя, а також на неврахування слідчим суддею конституційних та конвенційних гарантій прав громадян на судовий розгляд та узагальнення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних і кримінальних справ, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки згідно із оскаржуваною ухвалою слідчого судді та не заперечується самою ОСОБА_6 , вона брала участь в судовому засіданні та надавала свої пояснення щодо суті поданої нею скарги, а те, що об`єкт оскарження представник Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Офісу Генерального прокурора, який будучи належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду, своїм правом на явку до суду та участь у судовому розгляді не скористався, у зв`язку з чим слідчий суддя розглянув скаргу по суті без його участі, не суперечить, як вимогам КПК України, так і конституційному праву громадян на судовий розгляд. Окрім того, згідно ч.6 ст. 13 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», який визначає організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, а також забезпечує право кожного на справедливий суд, встановлено, що судами враховуються висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду при застосуванні таких норм права, а не узагальнення, які на переконання апелянта мав врахувати слідчий суддя при винесенні рішення.
Висновки слідчого судді про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_6 ґрунтуються на вимогах закону та підтверджуються матеріалами судового провадження, а тому доводи ОСОБА_6 в цій частині є неспроможними.
Будь - яких істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді ухвалити законне та обґрунтоване рішення, колегія суддів не вбачає.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність, обґрунтованість та вмотивованість постановленої слідчим суддею ухвали за скаргою ОСОБА_6 та підстав для її скасування не вбачає.
Керуючись ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 09.02.2022, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Офісу Генерального прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань заяву (повідомлення) про кримінальне правопорушення від 13.01.2022 без змін.
Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

__________________ ___________________ _____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4