Справа № 161/4386/20 Провадження №11-кп/802/623/22 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Категорія:ч.4 ст.296, ч.3 ст.122 КК України Доповідач : ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого - ОСОБА_7 ,
потерпілого - ОСОБА_8 ,
представника потерпілого ОСОБА_8 ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004889 від 20 грудня 2019 року, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_9 в інтересах потерпілого ОСОБА_8 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 травня 2022 року про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.296, ч.3 ст.122 КК України та ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
Вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30.05.2022 року
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, жителя, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з базовою вищою освітою, неодруженого, працює пакувальником в ТОВ "Нова Пошта", не судимого,
визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.296, ч.1 ст.122 КК України і призначено йому покарання:
-за ч.4 ст.296 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців;
-за ч.1 ст.122 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно ОСОБА_7 до відбуття визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців.
На підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він, протягом іспитового строку, тривалістю 1 (один) рік, не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, а саме: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
неповнолітнього ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця, жителя, зареєстрованого в АДРЕСА_2 , громадянина України, українця, з базовою загальною середньою освітою, неодруженого, працює майстром з ремонту автотранспортних засобів у ФОП ОСОБА_11 , не судимого,
визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.296 КК України, і призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.
На підставі ст.ст.75, 76, 104 КК України звільнено неповнолітнього ОСОБА_10 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він, протягом іспитового строку, тривалістю 2 (два) роки, не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, а саме: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Зараховано в строк відбуття покарання ОСОБА_7 термін перебування його під вартою з дня його затримання до звільнення, тобто з 20.12.2019 року по 22.12.2019 року включно, з розрахунку, що одному дню тримання вартою відповідає один день позбавлення волі.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_12 до неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_10 та його законного представника ОСОБА_13 про відшкодування матеріальної, моральної шкоди та витрат, пов`язаних з оплатою послуг з правової допомоги задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_10 на користь потерпілого ОСОБА_12 матеріальну шкоду в сумі 89518 (вісімдесят дев`ять тисяч п`ятсот вісімнадцять) гривень 38 копійок та моральну шкоду в сумі 50000 (п`ятдесят тисяч) гривень.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_10 на користь потерпілого ОСОБА_12 витрати, пов`язані із надання правової допомоги в сумі 15000 (п`ятнадцять тисяч) гривень.
Вироком суду вирішено долю речових доказів та арештованого майна.
Стягнуто з ОСОБА_7 в дохід держави витрати пов`язані із залученням експерта для проведення біологічної експертизи в сумі 4995 (чотири тисячі дев`ятсот дев`яносто п`ять) гривень 06 копійок.
Згідно вироку суду, обвинувачений ОСОБА_7 , 20.12.2019 року, близько 19 години 40 хвилин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у громадському місці, поблизу магазину "Наш край", що знаходиться за адресою: місто Луцьк, проспект Президента Грушевського, будинок 4в, діючи з прямим умислом, групою осіб спільно із неповнолітнім ОСОБА_10 , з мотивів явної неповаги до суспільства, грубо і умисно порушуючи існуючі у суспільстві правила поведінки і норми моралі, бажаючи возвеличитись за рахунок приниження інших людей, усвідомлюючи, що їх дії відбуваються в умовах очевидності для інших людей, а також протиправний характер своїх дій, які супроводжувались особливою зухвалістю, безпричинно, умисно вчинили хуліганські дії щодо потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_8 та ОСОБА_14 .
Так, ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у громадському місці, поблизу магазину "Наш край", що знаходиться за адресою: місто Луцьк, проспект Президента Грушевського, будинок 4в, діючи з прямим умислом, з мотивів явної неповаги до суспільства, грубо і умисно порушуючи існуючі у суспільстві правила поведінки і норми моралі, бажаючи возвеличитись за рахунок приниження інших людей, усвідомлюючи, що його дії відбуваються в умовах очевидності для інших людей, а також протиправний характер своїх дій, які супроводжувались особливою зухвалістю, після нанесення ОСОБА_10 тілесних ушкоджень ОСОБА_12 , безпричинно, умисно наніс один удар заздалегідь заготовленим для заподіяння тілесних ушкоджень предметом ножем у ділянку лівого бедра потерпілому ОСОБА_8 та один удар у ділянку правої половини калитки потерпілому ОСОБА_14 .
Своїми вищевказаними умисними протиправними діями ОСОБА_7 спричинив потерпілому ОСОБА_8 тілесне ушкодження у вигляді колото-різаної рани середньої третини лівого стегна по зовнішній поверхні, яке згідно висновку судово медичного експерта за № 130 від 20.02.2020 року, відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров`я.
Своїми вищевказаними умисними протиправними діями ОСОБА_7 спричинив потерпілому ОСОБА_14 тілесне ушкодження у вигляді рани з обширним синцем навколо, на передній поверхні правої половини калитки, яке згідно висновку судово медичного експерта за № 973 від 23.12.2019 року, виникло від травмуючої дії гострого колюче-ріжучого предмета, цілком можливо від леза ножа та за ступенем тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, по скільки для його загоєння необхідний час більше шести діб.
Крім того, він же, 20.12.2019 року, близько 19 години 40 хвилин перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у громадському місці, поблизу магазину " ІНФОРМАЦІЯ_3 ", що знаходиться за адресою: місті Луцьк, проспект Президента Грушевського, будинок 4в, у ході здійснення хуліганських дій групою осіб спільно із ОСОБА_10 , діючи з прямим умислом, керуючись метою нанесення тілесних ушкоджень іншій людині, усвідомлюючи протиправність та суспільну небезпеку своїх дій, після нанесення ОСОБА_10 тілесних ушкоджень ОСОБА_12 , умисно наніс один удар заздалегідь заготовленим для заподіяння тілесних ушкоджень предметом ножем у ділянку лівого бедра потерпілому ОСОБА_8 , спричинивши потерпілому ОСОБА_8 тілесне ушкодження у вигляді колото-різаної рани середньої третини лівого стегна по зовнішній поверхні, яке згідно висновку судово медичного експерта за № 130 від 20.02.2020 року відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров`я.
Неповнолітній ОСОБА_10 , 20.12.2019 року, близько 19 години 40 хвилин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у громадському місці, поблизу магазину "Наш край", що знаходиться за адресою: місто Луцьк, проспект Президента Грушевського, будинок 4в, діючи з прямим умислом, з мотивів явної неповаги до суспільства, грубо і умисно порушуючи існуючі у суспільстві правила поведінки і норми моралі, бажаючи возвеличитись за рахунок приниження іншої людини, усвідомлюючи, що його дії відбуваються в умовах очевидності для інших людей, а також протиправний характер своїх дій, які супроводжувались особливою зухвалістю, безпричинно, умисно кинув у обличчя потерпілому ОСОБА_12 невстановленим в ході проведення досудового розслідування твердим предметом, схожим на уламок бруківки, чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у вигляді струсу головного мозку, рани на слизовій оболонці нижньої губи дещо справа з забоєм м`яких тканин, підшкірними гематомами та саднами в ділянці навколо даної рани, травматичної екстракції 1, 2 зуба на нижній щелепі справа, які згідно висновку судово-медичного експерта за №159 від 10.03.2020 року, за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, оскільки для загоєння та лікування такого виду ушкоджень зазвичай необхідний час більше 6 діб, але менше 21-ї доби (Том 3 а.с.83-90).
Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29.06.2022 року внесено виправлення у мотивувальну та резолютивну частину вироку Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30.05.2022 року та вважати вірним суму матеріальної шкоди 22876 (двадцять дві тисячі вісімсот сімдесят шість) гривень 38 копійок, а саме, "Стягнути з ОСОБА_10 на користь потерпілого ОСОБА_12 матеріальну шкоду в сумі 22876 (двадцять дві тисячі вісімсот сімдесят шість) гривень 38 копійок та моральну шкоду в сумі 50000 (п`ятдесят тисяч) гривень." (Том 3 а.с.93).
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_9 в інтересах потерпілого ОСОБА_8 вказує, що вирок оскаржується в частині призначеного покарання обвинуваченому ОСОБА_7 у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання тяжкості кримінального правопорушення та особи обвинуваченого. Просить вирок суду скасувати та ухвалити новий, яким призначити ОСОБА_7 покарання у вигляді реального позбавлення волі.
Вказує на те, що призначаючи ОСОБА_7 покарання, не пов`язане з реальним позбавленням волі, суд визнав, що ОСОБА_7 щиро розкаявся та добровільно відшкодував завдані збитки, також врахував його молодий вік та те, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності. Зазначає, що пом`якшуюча обставина, як щире каяття відносно ОСОБА_7 застосовано судом помилково. Як на досудовому слідстві, так і в судовому засіданні ОСОБА_7 свою вину не визнавав, саме визнання вини відбулося фактично після закінчення судового слідства, коли сторони готувалися до судових дебатів. В такому випадку щире каяття ОСОБА_7 було вимушеним визнанням своєї вини для пом`якшення покарання. Вважає, що належній критичній оцінці своєї протиправної поведінки, визнання вини і готовності нести кримінальну відповідальність ОСОБА_7 не виявив. На погляд представника потерпілого, суд не врахував в достатній мірі обставини скоєння ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, одне із яких є тяжким. Обидва кримінальних правопорушення скоєні ОСОБА_7 з прямим умислом в стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_7 умисно взяв ніж та наносив тілесні ушкодження двом працівникам поліції у спосіб небезпечний для їх життя та здоров`я: він присів та наносив удари в область паху двом потерпілим. Лише за збігом обставин і своєчасно наданої медичної допомоги тілесні ушкодження ОСОБА_8 залишилися середньої тяжкості. Суд не врахував, що потерпілий ОСОБА_8 втратив своє здоров`я і до даного часу продовжує стаціонарне та амбулаторне лікування, яке відповідно до показів допитаного в судовому засіданні судово-медичного експерта ОСОБА_15 , пов`язане з заподіяними йому ОСОБА_7 тілесними ушкодженнями (Том 3 а.с.97-98).

В судове засідання не з`явилися захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - ОСОБА_16 , неповнолітній обвинувачений ОСОБА_10 , його законний представник ОСОБА_13 та представник ОСОБА_17 , потерпілі ОСОБА_14 та ОСОБА_12 , представник потерпілого ОСОБА_12 - ОСОБА_18 ,хоча належним чином повідомлялися про час, дату та місце розгляду вказаного кримінального провадження. Від них на адресу апеляційного суду не надходило ні заяв, ні клопотань про відкладення розгляду справи. Учасники кримінального провадження, які з`явилися в судове засідання, не заперечували щодо продовження розгляду справи у їх відсутності. Їх неприбуття не перешкоджає розгляду кримінального провадження відповідно до вимог ч.4 ст.405 КПК України.

Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку суду першої інстанції, повідомив ким та в якому обсязі він оскаржений, виклав основні доводи апеляційної скарги; потерпілого ОСОБА_8 та його представника ОСОБА_9 , які свою апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити; прокурора, яка заперечила вимоги апеляційної скарги; обвинуваченого ОСОБА_7 , який заперечив доводи апеляційної скарги представника потерпілого, просив вирок суду залишити без змін; перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд дійшов до наступного висновку.
Судове рішення відповідно до положень ст.370 КПК України повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Суд апеляційної інстанції відповідно до норм ч.1 ст.404 КПК України переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Вирок суду щодо ОСОБА_10 ніким з учасників кримінального провадження не оскаржується.
Висновки суду про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у вчинені кримінальних правопорушень та кваліфікація його дій за ч.4 ст.296 та ч.1 ст.122 КК України, є правильними і ґрунтуються на зібраних у встановленому законом порядку та перевірених судом доказах, які ніким з учасників судового провадження не оспорюються.

Що стосується доводів представника ОСОБА_9 в інтересах потерпілого ОСОБА_8 у поданій апеляційній скарзі про невідповідність призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 покарання тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості , то вони є частково слушними з огляду на таке.

Частиною 1 статті 75 КК передбачено звільнення від відбування покарання з випробуванням тільки тих осіб, які засуджуються до виправних робіт, службового обмеження (для військовослужбовців), обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, тобто лише щодо основного покарання.

Згідно із ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.
Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд призначає покарання в межах санкції частини статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання.
Призначаючи ОСОБА_7 покарання із застосуванням положень ст.ст.75, 76 КК України, суд першої інстанції врахував обставини вчинення ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, наслідки, що наступили, його молодий вік, інформацію про стан його здоров`я, який на обліках у лікаря психіатра та нарколога не перебуває та за допомогою до них не звертався, вперше притягується до кримінальної відповідальності, працевлаштований, інформацію досудової доповіді, а також те, що ОСОБА_7 добровільно відшкодував заподіяну шкоду потерпілим та думки потерпілих ОСОБА_14 , ОСОБА_12 та ОСОБА_8 , які у вирішенні призначення покарання обвинуваченому покладались на розсуд суду першої інстанції. В якості обставин, що пом`якшують покарання, згідно ст.66 КК України, судом першої інстанції визнано щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку. Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого, у відповідності до ст.67 КК України, суд відніс вчинення кримінального правопорушення особою, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Окрім того, місцевим судом вірно зазначено про відсутність підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 ст.69 КК України.
Врахувавши зазначені обставини суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про можливість призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання в межах санкцій ч.4 ст.296, ч.1 ст.122 КК України та остаточне на підставі ч.1 ст.70 КК України у виді реального позбавлення волі зі звільненням від його відбування на підставі ст.75 КК України.

При звільненні обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України суд першої інстанції встановив обвинуваченому мінімальний іспитовий строк. Разом з тим, з огляду на вчинення обвинуваченим кримінальних правопорушень, один із яких належить до тяжкий злочинів, та ще й в стані алкогольного сп`яніння, колегія суддів вважає за необхідне збільшити строк випробування, встановивши його тривалістю 3 роки. На переконання колегії суддів апеляційного суду, саме такий іспитовий строк буде необхідним і достатнім обмеженням прав і свобод обвинуваченого ОСОБА_7 з метою захисту інтересів суспільства та протягом якого можливо забезпечити дієвий контроль за поведінкою обвинуваченого ОСОБА_7 та виконанням покладених на нього обов`язків.

Разом з тим, колегія суддів з огляду на дані про особу обвинуваченого не вбачає достатніх підстав для призначення ОСОБА_7 реального позбавлення волі, як про це просив представник ОСОБА_9 в інтересах потерпілого ОСОБА_8 в поданій апеляційній скарзі, а тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 408 КПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_9 в інтересах потерпілого ОСОБА_8 задовольнити частково.
Вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 травня 2022 року про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.296, ч.3 ст.122 КК України та ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України, в частині призначеного покарання обвинуваченому ОСОБА_7 із застосуванням ст.ст.75, 76 КК України змінити.
На підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він, протягом іспитового строку, тривалістю 3 роки, не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, а саме: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
В решті вирок суду залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення. Касаційна скарга на вирок може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Головуючий

Судді