Справа № 450/2912/21 Провадження № 1-кп/450/58/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
про застосування заходу забезпечення кримінального провадження

01 березня 2022 року Пустомитівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю: начальника Городоцького відділу Пустомитівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , захисника обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Пустомити клопотання начальника Городоцького відділу Пустомитівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , в межах кримінального провадження за ч. 2 ст. 121 КК України, внесено до ЄРДР за № 0000121 від 30.03.2021 року, про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави щодо:

обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Годовиця Пустомитівського району, Львівської області, українця, громадянина України, не інваліда, з середньою освітою, розлученого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого відповідно до ст. 89 КК України,

яке надійшло на розгляд суду 01.03.2022 року,
встановив:
суб`єкт звернення просить суд продовжити строк тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Годовиця Пустомитівського району, Львівської області, українця, громадянина України, не інваліда, з середньою освітою, розлученого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого відповідно до ст. 89 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, без визначення розміру застави.
Прокурор клопотання підтримав, просить суд його задоволити з наведених у письмовому клопотанні підстав.
Обвинувачений ОСОБА_4 клопотання прокурора заперечив щодо застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Захисник ОСОБА_4 ОСОБА_5 клопотання прокурора заперечила щодо застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки ризики відсутні.
Проаналізувавши матеріали клопотання судом встановлено такі обставини:
стороною обвинувачення ОСОБА_4 ставиться в провину таке: 26 березня 2021 року, орієнтовно о 19:00 год., знаходячись на подвір`ї за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, у ході раптового виниклого конфлікту на ґрунті особистих неприязних відносин із батьком ОСОБА_6 , діючи протиправно, маючи умисел на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, використовуючи фізичну перевагу над потерпілим, умисно наніс не менше 15 ударів руками та ногами в область голови та тіла потерпілого, чим спричинив ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - тілесні ушкодження у вигляді, рвано- забійної рани на спинці носа праворуч, синця в правій навколоорбітальній ділянці, синця в скроневій ділянці ліворуч, синця в верхній третині правого плеча на передній поверхні, синця в середній третині правого плеча на передній поверхні, трьох саден в лівій лобній ділянці, садна в виличній ділянці ліворуч, садна в ділянці нижньої щелепи ліворуч, чотирьох саден на тильній поверхні лівої кисті, садна на задньо-боковій поверхні лівого колінного суглоба, переломів 2,3,4,5,6,7 ребер по середньо-ключичній лінії справа, 4 ребра по передньо-пахвинній справа, 2,3,4,5,6,7 ребер по передньо-пахвинній лінії зліва, переломів 1 та 2 поперекових хребців, крововиливів на поверхні легень відповідно переломам, крововиливу в серцеву сорочку (гемоперикард), які згідно висновку експерта відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по ознаці небезпеки для життя в момент спричинення та призвели до смерті ОСОБА_6 та знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті, так як викликали небезпечні для життя явища, а саме: травматичний шок, травматичний гемоторакс, гемоперикад.
30.03.2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000121 внесені відповідні відомості про вчинення кримінального правопорушення передбаченого за ч. 2 ст. 121 КК України.
30.03.2021 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.
ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, тобто злочин, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.
У відповідності до ч. 5 ст.12 КК України злочин, передбачений ч. 2 ст. 121 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , є тяжким злочином.
Положеннями ч. 1 та ч. 3 ст. 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
В ухвалі суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.
При розгляді цього клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд вважає, що прокурор довів обґрунтованість підозри висунутої обвинуваченому.
У відповідності до положень ч.1 ст.194 КПК України визначено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно положень ст. 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Згідно п. 4 ч. 2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосовано до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Відповідно до листа Верховного Суду «Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану» від 03.03.2022 року № 1/0/2-22 суди, здійснюючи правосуддя в умовах воєнного стану, мають зважати на те, що згідно зі ст. 12-2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи й установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією України й законами України, а також на те, що відповідно до ст. 26 цього Закону скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється.
Відповідно до пункту 7 вищевказаного листа Верховного Суду від 03.03.2022 року, ураховуючи об`єктивні обставини, як виняток, можна допускати розгляд клопотань щодо запобіжних заходів без участі підозрюваного, з належною мотивацією такої процедури розгляду.
Відповідно до пункту 9 вищевказаного листа Верховного Суду від 03.03.2022 року вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу, суд може зважати на попередню оцінку окремих фактичних обставин, здійснену ним при вирішенні попередніх клопотань у цьому кримінальному провадженні на підставі відповідних матеріалів, і не здійснювати надмірного витребування матеріалів у сторін кримінального провадження.
При обранні запобіжного заходу обвинуваченому суд погоджується із доводами прокурора про те, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України. Також, обґрунтованими є доводи прокурора про те, що ОСОБА_4 матиме можливість перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілу та свідків, які не допитані судом, вчинити інше кримінальне правопорушення. Окрім того, з`ясовано, що ОСОБА_4 раніше притягався до кримінальної відповідальності в тому числі за кримінальні правопорушення проти життя та здоров`я особи, не працюючий, а відтак не має законних засобів для існування, за місцем проживання характеризується негативно, розлучений тобто в нього відсутні міцні соціальні зв`язки.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Метою запобіжного заходу у виді тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється особа.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
У ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зазначено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
Тримання під вартою не повинно бути продовжене лише через очікуване покарання у вигляді позбавлення волі (Leteliier v.France (Летельєр проти Франції), §51; LA, v.France (LA. проти Франції), §104; Prencipe v.Monaco (Прансип проти Монако), §79; Tiron v.Romania (Тирон проти Румунії), §§41-42).
Ризик того, що обвинувачений буде перешкоджати належному відправленню судочинства, не може оцінюватись абстрактно, факт такого перешкоджання має бути підтверджено доказами (Becciev v.Moldova (Бекчієв проти Молдови), §59).
Ризик тиску на свідків може бути визнано на початкових стадіях процесу (Jarzynski v.Poland (Яжинський проти Польщі) §43).
Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v.Moldova (Бекчиєв проти Молдови) §58).
Судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Як зазначив Європейський суд з прав людини у справі "Летельє проти Франції" (Letellie v France, рішення від 26 червня 1991 р.), "особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які роблять виправданим попереднє затримання, принаймні, протягом певного часу.
Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, відображеної, зокрема у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182).
Суд враховує і тяжкість покарання за вчинений злочин, яке можливе у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років позбавлення волі. Тому, обвинувачений може вжити заходів з метою переховування від суду.
Судом встановлено, що 31.03.2021 на стадії досудового розслідування слідчим суддею Пустомитівського районного суду Львівської області підозрюваному ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою терміном на 60 днів - з 31 березня 2021 року до 30 травня 2021 року включно.
25.05.2021 слідчим суддею Пустомитівського районного суду Львівської області підозрюваному ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою на 30 (тридцять) днів, а саме до 30.06.2021. 25.06.2021 слідчим суддею Пустомитівського районного суду Львівської області підозрюваному ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою на 35 (тридцять п`ять) днів, а саме до 30.07.2021.
29.07.2021 року суддею Пустомитівського районного суду Львівської області обвинуваченому ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави строком на 60 днів з 29.07.2021 року до 27.09.2021 року. 29.07.2021 року суддею Пустомитівського районного суду Львівської області обвинуваченому ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави строком на 60 днів з 23.09.2021 року до 22.11.2021 року.
18.11.2021 року суддею Пустомитівського районного суду Львівської області обвинуваченому ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави строком на 60 днів з 18.11.2021 року до 16.01.2022 року включно.
13.01.2022 року суддею Пустомитівського районного суду Львівської області обвинуваченому ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави строком на 60 днів з 13.01.2022 року до 13.03.2022 року включно.
Враховуючи те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, перебуваючи на волі може впливати на потерпілу, яка є його матір`ю та свідків вчинення злочину, які ще не допитані у даному кримінальному провадженні; схильний до вчинення тяжких злочинів, не працює постійно, стабільного доходу не отримує, а відтак немає законних засобів для існування, обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи при обтяжуючих обставинах (вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку) у суду є достатні підстави вважати, що такий може переховуватись від суду з метою уникнення покарання.
Судом враховано, що письмові докази у справі вже досліджено. На теперішній час судом допитані лише троє свідків. В подальшому слід здійснити допит свідків, на яких обвинувачений ОСОБА_4 перебуваючи на волі може здійснювати вплив до дачі неправдивих свідчень.
Враховуючи те, що строк тримання обвинуваченого під вартою закінчується 13.03.2022, завершити кримінальне провадження до цього часу неможливо, оскільки ще не досліджено висновок службової перевірки щодо застосування до ОСОБА_4 фізичного насильства з боку працівників поліції, та бажання обвинуваченого безпосередньо брати участь у дослідженні доказів в суді, однак здійснити доставку обвинуваченого у судове засідання на даний час не можливо у зв`язку із введенням воєнного стану в Україні, а ризики які стали підставою для обрання ОСОБА_4 такого запобіжного заходу продовжують існувати, необхідно продовжити обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Окрім того відсутність ризиків стороною захисту не доведена.
Встановлені судом обставини виключають можливість уникнення ризиків, передбачений ст. 177 КПК України шляхом застосування більш м`якого виду запобіжного заходу ніж тримання під вартою.
Тому, суд вважає, що ОСОБА_4 , слід продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів оскільки, інший, менш суворий запобіжний захід не усуне ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, без визначення розміру застави, оскільки така відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, судом може не визначатись.
На підставі викладеного, керуючись ст. 233-236, 309 КПК України, суд,

постановив:
клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 ,- задоволити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави строком на 60 днів з 01.03.2022 року до 29.04.2022 року включно.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню.

Ухвала про продовження запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку її дії.

Копію ухвали вручити прокурору, захиснику та скерувати начальнику ДУ «Львівської установи виконання покарання № 19» для відома та виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

СуддяОСОБА_1