Справа №589/2817/21 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/690/22 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Умисне легке тілесне ушкодження
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2022 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції в залі суду в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою потерпілої ОСОБА_8 на вирок Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 26 жовтня 2021 року, відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з середньою -технічною освітою, працюючого без офіційного працевлаштування, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

До Сумського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга потерпілої ОСОБА_8 на вирок Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 26 жовтня 2021 року, яким ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, в якій вона просила змінити вирок Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 21.10.2021 року, позовну заяву задовольнити в повному обсязі та стягнути з ОСОБА_7 на її користь моральну шкоду у розмірі 5000 грн. а також переглянути призначене судом першої інстанції ОСОБА_7 покарання.

Даним вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначено йому покарання в виді штрафу в сумі 850 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 відшкодування моральної шкоди в сумі 1000 гривень.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги потерпіла вважала вирок в частині часткового задоволення цивільного позову не в повній мірі обґрунтованим та винесеним без належного врахування наявних доказів, які малися у матеріалах кримінального провадження.

Вказувала, що в результаті протиправних дій ОСОБА_7 їй було завдано моральну шкоду, яка полягає у фізичному болі, ушкодженнях, приниженні та душевних переживаннях. Внаслідок пережитого стресу у потерпілої було порушено нормальний спосіб життя та сон, зявилося почуття постійної тривоги, обурення, надмірне хвилювання та негативні спогади, що негативно відобразилися на ній та членах її родини. Малолітні діти потерпілої бачили її тілесні ушкодження та вона на деякий час була позбавлена можливості належно доглядати за ними з причин поганого самопочуття.

Зазначала, що обвинувачений перед нею не вибачився, не відшкодував жодної заподіяної шкоди.

Разом з тим, вважала, що суд першої інстанції, призначаючи мінімальне покарання у межах санкції ч.1 ст.125 КК України, лише врахував формальну характеристику обвинуваченого та відсутність судимості, але взагалі не взяв до уваги зухвалий та небезпечний характер нанесень їй тілесних ушкоджень, відсутність вибачень та компенсації завданої їй шкоди у добровільному порядку. А також, мотивуючи відсутністю пояснень з її боку причин перебування поза сімейним оточенням в нічний час, суд першої інстанції задовольнив цивільний позов лише частково в сумі 1000 грн, проте відповідно до ст..3 Конституції України людина, її життя і здоровя, честь та гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

В зв`язку з чим вважала, що вирок Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 26.10.2021 року в частині призначення покарання та часткового задоволення позовної заяви необхідно змінити та задовольнити цивільний позов в повному обсязі.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.

Як встановлено судом першої інстанції 18.06.2021 близько 01:30 год. ОСОБА_7 перебував біля цілодобового кіоску, який розташований поруч з магазином «Фуршет», який знаходиться за адресою: Сумська обл., м. Шостка, вул. Онупрієнко 17, де пив пиво зі скляної пляшки ємкістю 0,5 л. Поруч з ОСОБА_9 на відстані 1 метр від нього стояла ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка була зі своєю подругою ОСОБА_10 . В цей час, ОСОБА_7 почав нецензурно виражатися в сторону ОСОБА_8 та між ними виникла словесна сварка, в ході якої ОСОБА_8 своєю лівою ногою штовхнула ОСОБА_11 в ліву ногу. На що, ОСОБА_7 встав, та маючи умисел на завдання легких тілесних ушкоджень, тримаючи в лівій руці скляну пляшку з пивом ємкістю 0,5 л., замахнувся та наніс один удар пляшкою в голову ОСОБА_8 в область лобу, від чого спричинив потерпілій тілесні ушкодження у вигляді синця в лобовій області голови, садна на відстані 9 см вліво від синця в лівій тім`яній області, які згідно висновку судово-медичної експертизи №86 від 23.06.2021 року кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

Заслухавши доповідь судді, доводи обвинуваченого ОСОБА_12 та його захисника ОСОБА_13 , представника потерпілої ОСОБА_14 адвоката ОСОБА_15 , які вимоги апеляційних скарг підтримали, просили пом`якшити обвинуваченому покарання застосувавши ст. 69 КК України, думку прокурора, який проти задоволення вимог апеляційних скарг захисника обвинуваченого та потерпілої заперечив, просив вирок суду першої інстанції залишити без зміни, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів перевіривши, в межах апеляційної скарги, матеріали даного кримінального провадження вважає, що суд першої інстанції під час судового розгляду в повній мірі дотримався вищевказаних вимог кримінального процесуального Закону та Конвенції.

Так, висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125 КК України при зазначених у вироку обставинах, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, які були повно і всебічно досліджені та правильно оцінені, і фактично обвинуваченим та іншими учасниками кримінального провадження не оспорюються, а тому колегія суддів не вдається до їх перевірки.

Апелянт потерпіла ОСОБА_8 в своїй апеляційній скарзі просила змінити вирок Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 21.10.2021 року, позовну заяву задовольнити в повному обсязі та стягнути з ОСОБА_7 на її користь моральну шкоду у розмірі 5000 грн. а також переглянути призначене судом першої інстанції ОСОБА_7 покарання.

Щодо призначеного обвинуваченому покарання, з яким не погоджувалася потерпіла ОСОБА_8 , то колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з частиною другою статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Як передбачено статтею 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Визначені цією нормою Кодексу загальні засади призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного і доцільного заходу примусу, яке б ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами особи та захистом інтересів держави і суспільства. Відповідно до вказаних засад особі, яка вчинила злочин, повинно бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципу співмірності, цей захід примусу за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

Вказаних вимог закону судом першої інстанції дотримано.

Так, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції врахував особу обвинуваченого, формальну характеристику, відсутність судимості, відсутність обтяжуючих покарання обставин, наявність пом`якшуючих покарання обставин щире каяття обвинуваченого, визнання ним своєї вини, тобто судом першої інстанції вже були враховані всі ті оставини, про які зазначає апелянт в своїй скарзі, і суд дійшов правильного висновку, з яким за встановлених обставин погоджується і колегія суддів, що суд першої інстанції призначив покарання в межах санкції ч. 1 ст. 125 КК України в виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що буде сприяти його виправленню.

Що стосується незгоди апелянта ОСОБА_8 з рішенням суду першої інстанції, яким її цивільний позов було задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_7 на її користь відшкодування моральної шкоди в сумі 1000 гривень, то перевіривши ці доводи колегія суддів дійшла до наступного.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно п.2 ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправними діями щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Частиною 3 ст. 23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

З огляду на вимоги ч. 1 ст. 61 КПК України цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової або моральної шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової або моральної шкоди , та в порядку, встановленому цим кодексом , пред`явила цивільний позов.

Як визначено ст. 128 КПК України, всі питання щодо цивільного позову, не врегульовані цією статтею вирішуються з урахуванням положень ЦПК України.

Ст. ст. 12, 81 ЦПК України визначено обов`язок позивача надати докази на підтвердження своїх вимог.

Пунктом 5 Постанови Пленуму ВСУ № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди , роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Так, ОСОБА_7 був визнаний винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України. Судом було встановлено, що потерпілій була заподіяна моральна шкода саме діями обвинуваченого (цивільного відповідача), однак в меншому розмірі, ніж вказано в позові.

Судом першої інстанції було враховано, що подія кримінального правопорушення мала місце вночі, о 01 год. 30 хв. в ході конфлікту між особами (компаніями) які на вулиці вживали алкогольні напої. В той же час, потерпіла в цивільному позові, обгрунтовуючи моральні страждання вказала, що має малолітніх дітей, які бачили її тілесні ушкодження, а вона деякий час була позбавлена можливості належно доглядати за своїми дітьми з причин поганого самопочуття. Пояснення тому, чому потерпіла вночі не перебувала поруч зі своїми малолітніми дітьми, не надано. Отже, вищевказані обставини мають наслідком задоволення цивільного позову частково, в сумі 1000 грн.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується і колегія суддів та вважає, вимоги апеляційної скарги потерпілої ОСОБА_8 безпідставними та необґрунтованими, а тому не вбачає підстав для їх задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Вирок Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 26 жовтня 2021 року відносно ОСОБА_7 , залишити без зміни, а апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_8 на цей вирок без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4