Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/297/22 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 115 (93, 94) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.05.2022 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції у м. Кропивницькому Кіровоградської області апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 на ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 22 квітня 2022 року.
Цією ухвалою стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Нововознесенськака Маловисківського району Кіровоградської області, громадянки України, з середньою освітою, яка не працює, не заміжня, проживає у АДРЕСА_1 , раніше не судима, обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України, -
продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, з 22 квітня 2022 року до 20 червня 2022 року.

За участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_8 ,
захисника-адвоката ОСОБА_6 ,
обвинуваченої ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 22 квітня 2022 року, стосовно ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, з 22 квітня 2022 року до 20 червня 2022 року.
Рішення суду мотивовано тим, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України, яке відноситься до категорії особливо тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі від 10 до 15 років, або довічне позбавлення волі.
Під час розгляду клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу, щодо ОСОБА_7 , встановлено ризики, передбачені п. п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Так, ОСОБА_7 з урахуванням тяжкості покарання, що загрожує у разі визнання її винуватості, може переховуватися від суду, також може знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, з урахуванням того, що кримінальне провадження не розглянуте.
Також існує ризик впливу обвинуваченої на свідків, оскільки вони недопитані. Враховуючи, що ОСОБА_7 вчинила злочин, пов`язаний із застосуванням насильства над людиною, що свідчить про жорстокість та зухвалість особи, існує ризик вчинення нового кримінального правопорушення.
Окрім того, є ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, а саме: укривання дійсних обставин скоєння нею особливо тяжкого злочину.
Не погоджуючись із рішенням суду, захисник адвокат ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу у якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, щодо ОСОБА_7 та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора.
Обгрунтовує свої вимоги тим, що прокурором не надано доказів наявності ризиків передбачених ст. 177 КПК України.
Вказує, що клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу обґрунтоване лише тим, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину. При цьому судом не враховано, що обвинувачена перебуває під вартою більше двох років.
Зазначає, що ухвала суду першої інстанції не відповідає вимогам кримінального процесуального закону в частині роз`яснення порядку її оскарження, оскільки у рішенні вказано, що ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, що не відповідає вимогам ст. 395 КПК України.
Заслухавши суддю-доповідача, обвинувачену ОСОБА_7 та захисника-адвоката ОСОБА_6 в її інтересах, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.

У провадженні Ленінського районного суду м. Кіровограда перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000106 від 08.02.2020, за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 22 квітня 2022 року, стосовно ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, з 22 квітня 2022 року до 20 червня 2022 року.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До закінчення продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Ухвала суду про продовження строку тримання під вартою повинна відповідати вимогам ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. ст. 177, 178, 183 КПК України.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд першої інстанції повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що зазначені вимоги закону місцевим судом дотримані в повному обсязі.

Висновок суду першої інстанції відносно того, що ризики, наведені прокурором, є дійсними та триваючими і на даний час виключають можливість зміни запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 на більш м`який, є правильним.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого п. 4 ч. 2 ст. 115 КК України, який відносяться до категорії особливо тяжких злочинів та за який передбачено покарання у виді позбавлення волі від 10 до 15 років або довічне позбавлення волі.

Обвинувачена ОСОБА_7 сталих соціальних зв`язків не має, обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого умисного злочину, наслідком якого настала смерть потерпілого, опинившись на волі, зможе перешкодити встановленню істини у справі під час судового провадження з огляду на тяжкість покарання, що загрожує в разі визнання її винуватою в інкримінованому злочині та впливати на свідків, які не допитані в судовому засіданні.
Також, місцевим судом правильно враховано можливість обвинуваченої зникнути з постійного місця проживання, що свідчить про неможливість запобігання ризикам, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Отже, на даний час існують ризики передбачені п. п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які вказують на можливість обвинуваченої у разі застосування до нього запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, переховуватись від суду з метою уникнення відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, вчинити інше кримінальне правопорушення, впливати на потерпілих, з метою зміни їх показань на свою користь.

На переконання колегії суддів, місцевим судом правильно враховано суспільну небезпечність злочину, який інкримінується обвинуваченій, суворість можливого покарання та визнано за реальну небезпеку можливість її ухилення від правосуддя у разі зміни обраного щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Наведені обставини є виправданими та необхідними елементами (ризиками), що виправдовують потребу у триманні обвинуваченої під вартою та є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, зазначених у ст. 176 КПК України не зможе запобігти ризикам, передбаченим п. п. 1, 2, 3, 4, 5, ст. 177 КПК України та забезпечити виконання покладених на ОСОБА_7 процесуальних обов`язків.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність обставин, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою як досудового так і судового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою, що визначено в рішенні Європейського суду за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії».

Під час розгляду справи місцевим судом та під час апеляційного розгляду не встановлено відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_7 під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Перевіркою матеріалів справи невстановлені будь-які дані стосовно того, що відпали або зменшились ризики, які існували під час обрання запобіжного заходу обвинуваченій, отже підстави для зміни запобіжного заходу відсутні.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 на 60 днів, для забезпечення виконання покладених на неї процесуальних обов`язків, та вважає, що інший, більш м`який запобіжний захід, не зможе запобігти вказаним ризикам.

Рішення суду першої інстанції щодо необхідності задоволення клопотання прокурора є правильним, оскільки доведено об`єктивне існування обставин, які виправдовують подальше обмеження права ОСОБА_7 перебувати на волі.
Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Місцевий суд дійшов правильного висновку про недоцільність визначення розміру застави у зв`язку із тим, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке спричинило загибель людини.
Доводи апелянта про недоведеність прокурором ризиків та відсутність жодних доказів на підтвердження їх існування, колегія суддів визнає безпідставними, оскільки судом першої інстанції встановлено наявність ризиків, які продовжують існувати на даний час та не зменшились, що підтверджується матеріалами справи.
Посилання сторони захисту на невідповідність ухвали суду вимогам КПК України в частині роз`яснення порядку її оскарження, не заслуговують на увагу, оскільки згідно ст. 395 КПК України, на ухвалу про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути подано апеляційну скаргу - безпосередньо до суду апеляційної інстанції, протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Будь-яких інших переконливих доводів щодо незаконності рішення суду в апеляційній скарзі не наведено та не надано під час апеляційного розгляду справи.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_7 , які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваного рішення, колегією суддів не встановлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення місцевого суду є законним та обґрунтованим, ухвалене у відповідності до вимог закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом.
За таких обставин, апеляційна скарга захисника-адвоката ОСОБА_6 задоволенню не підлягає, а ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 22 квітня 2022 року, слід залишити без зміни.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 376, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Кіровограда від 22 квітня 2022 року, якою стосовно ОСОБА_7 , продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, з 22 квітня 2022 року до 20 червня 2022 року залишити без змін.

Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4