Справа № 522/4756/22
1-кп/522/1284/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2022 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

при розгляді у відкритому судовому засіданні обвинувального акту у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.01.2022 року за №0000136 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Новокам`яна, Коховського району, Херсонської області, громадянин України, не одруженого, з середньою освітою, не працевлаштованого, зареєстрованого: АДРЕСА_1 постійного місця мешкання не має, раніше не засудженого в силу ст. 89 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Одеси, громадянина України, українця, не одруженого, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_2 , раніше не засудженого в силу ст. 89 КК України,

обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6 , ОСОБА_7

обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , суд

ВСТАНОВИВ:

В провадження Приморського районного суду м. Одеси м. Одеси надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.01.2022 року за №0000136 відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , мотивуючи тим, що на теперішній час наявні ризики, передбачені п.п. 1,3, 5 ст. 177 КПК України і в обґрунтування продовження запобіжного заходу покладається те, що обвинувачені можуть переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення.

У судовому засіданні захисники ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заперечували проти задоволення клопотання прокурора щодо продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Вислухавши думки учасників судового розгляду, суд приходить до наступного.
Згідно ч. 3 ст. 331 ч. 3 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

При вирішенні питання щодо доцільності продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою, суд приймає до уваги дані про особу обвинуваченого, а саме те, що останній обвинувачуються у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, офіційно не працевлаштований, не одружений, не має на утриманні дітей, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків.

При вирішенні питання щодо доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 судом враховано дані про особу обвинуваченого, а саме те, що останній обвинувачуються у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, офіційно не працевлаштований, не одружений, не має на утриманні дітей, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків.

Враховуючи викладене, суд вважає, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , кожен окремо, схильні до вчинення злочинів, у зв`язку із чим, вважає, що дійсно існують ризики, передбачені п.п. 1, 3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини тривале безперервне тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, закріплений статтею 5 Конвенції. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються, та їх аналіз як підстави подальшого втручання у право особи на свободу.

При цьому суд вважає, що таке продовження даного запобіжного заходу обвинуваченому не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки, незважаючи на презумпцію невинуватості, тримання під вартою, завжди є законним, якщо є достатні підстави вважати, що існує необхідність у запобіганні вчиненню особою правопорушення чи ухиленню від правосуддя після вчинення злочину, з тією метою, щоб особа, яка обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, постала перед компетентними органами.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі "Летельє проти Франції" від 26.06.1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване.

Метою продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , кожного окремо, є запобігання спробам переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Застосування до обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , кожного окремо, більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки існують зазначені ризики.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора про продовження відносно обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом не встановлено.

Враховуючи положення ч. 4 ст. 183 КПК України, суд вважає за необхідне не визначити розмір застави, у зв`язку із тим, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, який спричинив загибель людини.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 132, 176, 177, 178, 183, 331, 376 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Приморської окружної прокуратури міста Одеси ОСОБА_5 про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор», строком на 60 днів, тобто до 10.11.2022 року, включно.

Продовжити відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор», строком на 60 днів, тобто до 10.11.2022 року, включно.

Строк дії запобіжного заходу відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 становить 60 днів і обчислюється з моменту винесення ухвали суду, тобто з 12.09.2022 року.

Ухвала про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Суддя Приморського
районного суду м. Одеси ОСОБА_1 12.09.2022