Справа № 185/3100/22
Провадження № 1-кс/185/568/22
У Х В А Л А

03 травня 2022 року м. Павлоград

Слідчий суддя Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого дізнавача СД Павлоградського районного ВП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.04.2022 року за № 0000127, про арешт майна,

В С Т А Н О В И В:

29 квітня 2022 року старший дізнавач СД Павлоградського районного ВП ГУНП в Дніпропетровській області старший лейтенант поліції ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.04.2022 року за № 0000127, про арешт майна.

З клопотання вбачається, що 28.04.2022 року до Територіального сервісного центру № 1247 РСЦ ГСЦ звернувся гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з питанням перереєстрації автомобіля ВАЗ 21093, д.з. НОМЕР_1 , 2001 р.в., кузов НОМЕР_2 , під час перевірки якого виявлені можливі ознаки підробки ідентифікаційного номеру та агрегатів автомобіля. Згідно з висновком судового експерта ОСОБА_6 номер кузова зазначеного транспортного засобу ВАЗ 21093, д.з. НОМЕР_1 , піддавався змінам, шляхом видалення правої опори амортизатора з первинним номером кузова з подальшим вварюванням аналогічної деталі з номером кузова НОМЕР_2 не в умовах заводу виробника. Н місце події направлено СОГ.

За вище зазначеним фактом 29.04.2022 року за ознаками проступку, передбаченого ч. 1 ст. 290 КК України, СД Павлоградського районного ВП ГУНП в Дніпропетровській області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та присвоєно № 0000127, проводиться досудове розслідування.

В ході проведення огляду місця події було оглянуто та вилучено до Павлоградського РВП автомобіль ВАЗ 21093, д.з. НОМЕР_1 , 2001 р.в., кузов НОМЕР_2 , ключі від вказаного автомобіля та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 .

Автомобіль ВАЗ 21093, д.з. НОМЕР_1 , 2001 р.в., кузов НОМЕР_2 , ключі від вказаного автомобіля та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000127.
Зазначений автомобіль ВАЗ 21093, д.з. НОМЕР_1 , 2001 р.в., кузов НОМЕР_2 , ключі від вказаного автомобіля та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 мають суттєве значення для встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, їх арешт потрібен для позбавлення власника (володільця) можливості відчужувати вказане майно. Доки до транспортного засобу є доступ сторонніх осіб та він буде перебувати у володінні особи, яка зацікавлена в кінцевому рішенні по кримінальному провадженню, існує реальна загроза відчуження, зміни або знищення вказаного майна, його втрата може слугувати втратою доказової бази по провадженню.

У зв`язку з викладеним, у органа досудового розслідування виникла необхідність в арешті транспортного засобу, ключів від вказаного автомобіля та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , які мають суттєве значення для встановлення істини у кримінальному провадженні.

Вивчивши клопотання слідчого та матеріали додані до нього, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому зазначеним Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотання слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинувачем, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує свої доводи клопотання.
Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;
2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;
3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, відповідно до ст. 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Як вбачається з наданих суду матеріалів, у провадженні СВ Павлоградського районного ВП ГУ НП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000127 від 29.04.2022 року за ознаками проступку, передбаченого ч. 1 ст. 290 КК України за фактом того, що 28.04.2022 року близько 14-05 год. при зверненні гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з питанням перереєстрації автомобіля ВАЗ 21093, д.з. НОМЕР_1 , 2001 р.в., кузов НОМЕР_2 , у Територіальному сервісному центрі № 1247 РСЦ ГСЦ під час огляду зазначеного автомобіля працівниками сервісного центру виявлені можливі ознаки підробки ідентифікаційного номеру та агрегатів автомобіля.

Відповідно до постанови старшого дізнавача СД Павлоградського районного ВП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 від 29.04.2022 року, автомобіль ВАЗ 21093, д.з. НОМЕР_1 , 2001 р.в., кузов НОМЕР_2 , ключі від вказаного автомобіля та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , які були вилучені 28.04.2022 року під час проведення огляду, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000127.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , власником автомобіля марки ВАЗ 21093, д.з. НОМЕР_1 , є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Наразі автомобіль має ознаки предмету злочину та слідчий суддя вважає доведеними заявлені слідчим ризики відчуження, переховування, знищення та перетворення предмету злочину.
Тимчасове обмеження майнових прав на предмет клопотання, з урахуванням вказаних ризиків наразі має легітимну мету збереження предмету злочину як речового доказу з метою встановлення фактичних обставин кримінального правопорушення та зібрання доказової бази стороною обвинувачення.
На підстав і вимог ч. 5 ст. 9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.
Так, у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції», заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року).
Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n.50, Series A N 98).
Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Дізнавачем у клопотанні доведено, що незастосування заборони відчуження та розпорядження автомобіляВАЗ 21093, д.з. НОМЕР_1 , може ускладнити розслідування, але не доведено, що незастосування заборони користування зазначеним автомобілем може призвести до пошкодження, псування, знищення або втрати майна.
Слідчий суддя вважає, що надані органом досудового розслідування докази утворюють достатню сукупність для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна з метою збереження речового доказу, унеможливлення його приховання, пошкодження чи знищення, що може призвести до нівелювання доказової бази органу досудового розслідування та необхідним буде, враховуючи зміст клопотання, застосувати арешт майна в частині заборони відчуження та розпорядження автомобіля ВАЗ 21093, д.з. НОМЕР_1 , що в достатній мірі забезпечить потреби кримінального провадження.
Враховуючи вищевикладене, а також те, що вказаний у клопотанні автомобіль відповідає критеріям речового доказу по розслідуваному проступку, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання дізнавача слід задовольнити частково та накласти арешт на автомобіль марки ВАЗ 21093, д.з. НОМЕР_1 , 2001 р.в., кузов НОМЕР_2 , який було вилучено 28.04.2022 року в ході огляду місця події, шляхом заборони його відчуження та розпорядження, так як саме такий вид заборони буде сприяти завданням арешту майна у кримінальному провадженні та вимогам охорони фундаментальних прав інших осіб.
Водночас, у випадку, якщо наявність зв`язку між арештованим майном та розслідуваним кримінальним правопорушенням у межах досудового розслідування буде спростована або будуть проведені всі необхідні слідчі дії з таким майном, чи встановлено відсутність складу або події злочину, а так само стороною обвинувачення у розумні строки, в значенні ст. 28 КПК України, не будуть вжиті належні заходи для встановлення та перевірки відповідних обставин, власник майна наділений правом ініціювати, в порядку ст. 174 КПК України, питання про скасування накладеного арешту.
Керуючись ст. ст. 40, 131, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання старшого дізнавача СД Павлоградського районного ВП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.04.2022 року за № 0000127, про арешт майна задовольнити частково.

Накласти арешт на автомобіль марки ВАЗ 21093, д.з. НОМЕР_1 , 2001 р.в., кузов НОМЕР_2 , який було вилучено 28.04.2022 року під час проведення огляду, шляхом заборони його відчуження та розпорядження.
Зобов`язати дізнавача СД Павлоградського районного ВП ГУНП в Дніпропетровській області, який здійснює досудове слідство по кримінальному провадженню № 0000127, передати на відповідальне зберігання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з правом користування, автомобіль марки ВАЗ 21093, д.з. НОМЕР_1 , 2001 р.в., кузов НОМЕР_2 .

Зобов`язати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на першу вимогу прокурора, дізнавача, слідчого судді, експерта, суду, надавати транспортний засіб для проведення слідчих дій та експертиз.

Заборонити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинення будь-яких дій, які можуть призвести до зникнення, втрати, пошкодження автомобіля марки ВАЗ 21093, д.з. НОМЕР_1 , 2001 р.в., кузов НОМЕР_2 .

Відповідно до ч. 1 ст. 175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1