ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 672/666/21

Провадження № 11-кп/4820/303/22

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому та в режимі відеоконференції кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000169 від 07 жовтня 2020 року, за апеляційною скаргою прокурора Волочиської окружної прокуратури ОСОБА_8 на ухвалу Городоцького районного суду Хмельницької області від 13 січня 2022 року,
в с т а н о в и л а :
Цією ухвалою

ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Рачинці Дунаєвецького району Хмельницької області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, не працює, особи з інвалідністю ІІІ-ї групи, проживає за адресою АДРЕСА_1 , не має судимостей,
звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, на підставі ч.4 ст.309 КК України.
Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07 жовтня 2020 року № 0000169, за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, закрито.
Судом вирішено питання речових доказів та процесуальних витрат.
Як установлено місцевим судом, на початку вересня 2020 року ОСОБА_7 , перебуваючи на окраїні с. Іванківці Сатанівської ОТГ Хмельницького району Хмельницької області, в невстановленому слідством місці виявив рослини коноплі, які відповідно до «Переліку наркотичних засобів, психотропних речових і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 № 770, віднесені до рослин, що містять наркотичні засоби та психотропні речовини, обіг яких допускається для промислових цілей, вирішив їх зірвати з метою подальшого власного вживання без мети збуту.
При цьому ОСОБА_7 у порушення вимог ст.ст.7, 17, 25, 27 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» №60/95-ВР від 15 лютого 1995 року, якими право на придбання та зберігання вказаних рослин надано лише юридичним особам, які є власниками ліцензії на даний вид діяльності, не знищив рослини коноплі, а, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій та їх наслідків, бажаючи їх настання, того ж дня, реалізовуючи свій злочинний намір, підійшов до виявлених ним рослин та зірвав невстановлену кількість рослин коноплі, які поклав до поліетиленового пакету, якого мав при собі, тим самим умисно незаконно придбав наркотичні засоби без мети їх збуту.
Придбані за вищевказаних обставин рослини коноплі ОСОБА_7 переніс до місця свого проживання на АДРЕСА_1 та заховав їх у будинку за вказаною адресою.
Згодом ОСОБА_7 висушив вказані рослини та шляхом подрібнення їх руками, незаконно виготовив особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, який пофасував по різних ємкостях та періодично вживав шляхом куріння, для чого використовував пластикову пляшку. При цьому упродовж вересня 2020 року до квітня 2021 року ОСОБА_7 незаконно зберігав особливо небезпечний наркотичний засіб у кімнатах будинку за місцем свого проживання.
28 квітня 2021 року під час проведення санкціонованого обшуку будинку за місцем проживання ОСОБА_7 на АДРЕСА_1 в кімнатах будинку виявлено та вилучено 39 паперових згортків із подрібненою речовиною рослинного походження, поліпропіленовий пакет із подрібненою речовиною рослинного походження, три ПЕТФ ємкості та дві пластикових банки із подрібненою речовиною рослинного походження, яка відповідно до висновку експертизи наркотичних засобів СЕ-19/123-21/3194-НЗПРАП від 21 травня 2021 року є особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом. Загальна маса канабісу (в перерахунку на суху речовину) становить 84,1278 г.
Окрім того, в ході проведення обшуку в одній із кімнат виявлено та вилучено дві частини ПЕТФ пляшок та фрагмент фольги, на яких відповідно до висновку експертизи наркотичних засобів СЕ-19/123-21/3194-НЗПРАП від 21 травня 2021 року виявлено нашарування особливо небезпечного наркотичного засобу екстракту канабісу, маса якого (в перерахунку на суху речовину) становить 0,091г.
Таким чином, ОСОБА_7 незаконно придбав, виготовив та зберігав наркотичні засоби без мети збуту, тобто вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.309 КК України.
В апеляційній скарзі прокурор Волочиської окружної прокуратури ОСОБА_8 просила ухвалу Городоцького районного суду Хмельницької області від 13 січня 2022 року скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Зазначала, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню через те, що при постановленні ухвали від 13 січня 2022 року допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосування закону, який не підлягав застосуванню.
Уважала, що відповідно до ч.4 ст.309 КК України особа, яка добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії, звільняється від кримінальної відповідальності за дії, передбачені ч.1 цієї статті.
Звертала увагу на те, що відповідно до довідки КНП «Хмельницький обласний заклад з надання психіатричної допомоги» Хмельницької обласної ради від 26 жовтня 2021 року №4528 встановлено, що ОСОБА_7 лікувався у закладі з 10 вересня 2021 року по 20 вересня 2021 року з діагнозом «психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання канабіноїдів».
Стверджувала, що у довідці не вказано про встановлення ОСОБА_7 діагнозу «наркоманія», наявність якого є обов`язковою умовою для звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ч.4 ст.309 КК України.
Водночас у даному кримінальному провадженні судом не встановлено, чи дійсно ОСОБА_7 страждав на захворювання з діагнозом «наркоманія», який встановлюється за результатами проходження медичного обстеження.
Крім того, посилалась на те, що згідно довідки лікаря-нарколога від 13 травня 2021 року ОСОБА_7 на обліку у лікаря-нарколога з діагнозом «наркоманія» не перебував, а також відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи №273 від 07 червня 2021 року в нього виявлено легку розумову відсталість з незначними поведінковими розладами, проте він може усвідомлювати свої дії та керувати ними; у цьому висновку не зазначено, що такий стан виник унаслідок вживання наркотиків та інших психіатричних речовин, синдром залежності останньому також не ставився.
Однак, ОСОБА_7 з 10 вересня 2021 року до 20 вересня 2021 року пройшов лікування у КНП «Хмельницький обласний заклад з надання психіатричної допомоги» Хмельницької обласної ради з діагнозом «психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання канабіноїдів», тобто через три місяці після направлення обвинувального акту відносно нього до суду.
На момент лікування у вказаному закладі ОСОБА_7 набув статус обвинуваченого, а кримінальне провадження щодо нього перебувало на розгляді в суді.
На її думку, вказані обставини у своїй сукупності свідчать про те, що ОСОБА_7 ставив за мету не вилікуватися від залежності, а ухилитися від відповідальності за вчинення злочину.
Таким чином, беручи до уваги зазначені вище обставини, суд першої інстанції не міг звільнити від кримінальної відповідальності останнього та застосувати до нього положення ч.4 ст.309 КК України.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду з викладом змісту оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги; прокурора ОСОБА_5 на підтримання доводів апеляційної скарги; обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 в заперечення апеляційної скарги; перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про таке.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України.

Умотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів приходить до висновку, що вказаним вимогам закону судове рішення не відповідає.

Відповідно до ч.1 ст.309 КК України відповідальність передбачена за незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів без мети збуту.

ОСОБА_7 інкримінується незаконне придбання, виготовлення та зберігання наркотичних засобів без мети збуту та вчинення кримінального проступку, відповідальність за який передбачена ч.1 ст.309 КК України.

Так, відповідно до ч.4 ст.309 КК України особа, яка добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії, звільняється від кримінальної відповідальності за дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Тобто приписи вказаної норми дають можливість судам застосовувати її за наявності таких умов:

добровільне звернення до лікувального закладу особи, яка хворіє на наркоманію;

особою розпочато лікування від наркоманії.

При цьому вказана норма права є імперативною та не дозволяє судам встановлювати додаткові, не визначені нею обставини для її застосування.

Таким чином, встановлення цих обставин є достатнім для ухвалення рішення про звільнення особи від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.309 КК України.

Разом з цим, відповідно до усталеної судової практики, для правильного застосування судом цієї норми права необхідно керуватися й положеннями Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними» від 15 лютого 1995 року №62/95-ВР, який містить такі поняття:

добровільне лікування лікування від наркоманії, яке здійснюється за згодою хворого або його законного представника;

наркоманія психічний розлад, зумовлений залежністю від наркотичного засобу або психотропної речовини внаслідок зловживання цим засобом або цією речовиною;

зловживання наркотичними засобами або психотропними речовинами умисне систематичне незаконне вживання наркотичних засобів або психотропних речовин;

особа, хвора на наркоманію особа, яка страждає на психічний розслід, що характеризується психічною та (або) фізичною залежністю від наркотичного засобу чи психотропної речовини, і якій за результатами медичного обстеження, проведеного відповідно до цього Закону, встановлено діагноз «наркоманія»;

медичне обстеження обстеження особи в стаціонарних умовах з метою встановлення діагнозу «наркоманія».

Суд першої інстанції належним чином не з`ясував, чи дійсно ОСОБА_7 страждав на захворювання з діагнозом «наркоманія», який встановлюється за результатами проходження медичного обстеження відповідно до Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними» від 15 лютого 1995 року та Інструкції про порядок виявлення та постановки на облік осіб, які незаконно вживають наркотичні засоби або психотропні речовини, затвердженої спільним наказом МОЗ України, МВС України, Генеральної прокуратури України, Міністерства юстиції України від 10 жовтня 1997 року.

Відповідно до довідки КНП «Хмельницький обласний заклад з надання психіатричної допомоги» Хмельницької обласної ради від 26 жовтня 2021 року №4528 встановлено, що обвинувачений ОСОБА_7 лікувався у закладі з 10 вересня 2021 року по 20 вересня 2021 року з діагнозом «психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання канабіноїдів».

У вказаній довідці не вказано про встановлення обвинуваченому ОСОБА_7 діагнозу «наркоманія», наявність якого є обов`язковою умовою для звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі приписів ч.4 ст.309 КК України.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про можливість звільнення ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ч.4 ст.309 КК України.

Згідно довідки лікаря нарколога від 13 травня 2021 року ОСОБА_7 на обліку у лікаря нарколога з діагнозом «наркоманія» не перебував, а також відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи №273 від 07 червня 2021 року у нього виявлено легку розумову відсталість з незначними поведінковими розладами, проте він може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У цьому висновку не зазначено, що такий стан виник внаслідок вживання наркотиків та інших психіатричних речовин, синдром залежності останньому також не ставився.

Колегія суддів звертає увагу на те, що ОСОБА_7 з 10 вересня 2021 року до 20 вересня 2021 року пройшов лікування у КНП «Хмельницький обласний заклад з надання психіатричної допомоги» Хмельницької обласної ради з діагнозом: «психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання канабіноїдів».

Колегія суддів зауважує, що для правильного застосування положень ч.4 ст.309 КК України суду належить встановити чи страждала особа на психічний розлад, що характеризується психічною та (або) фізичною залежністю від наркотичного засобу або психотропної речовини, та чи за результатами медичного обстеження, проведеного відповідно до Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» особі (обвинуваченому) було встановлено діагноз «наркоманія».

Відповідно до висновків Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 29 листопада 2021 року у справі №357/11205/19 (провадження №51-2776кмо21), згідно з ч.4 ст.309 КК України особа, яка добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії, звільняється від кримінальної відповідальності за дії, передбачені ч.1 ст.309 КК України. Підставою для звільнення від кримінальної відповідальності у такому випадку є добровільне звернення до лікувального закладу особи, яка хворіє на наркоманію, та розпочате нею лікування від наркоманії.

Добровільним в контексті ч.4 ст.309 КК України слід вважати таке звернення особи до лікувального закладу, яке здійснюється за її особистою згодою, або згодою законного представника, що мало місце до моменту виходу суду першої інстанції до нарадчої кімнати для ухвалення рішення у кримінальному провадженні. Для застосування цієї норми попередній факт перебування особи на обліку осіб, які незаконно вживають наркотичні засоби або психотропні речовини, не є визначальним, оскільки факт захворювання на наркоманію у такої особи може бути встановлено вперше.

Вирішуючи питання про звільнення, місцевому суду необхідно було з`ясувати, чи дійсно особа страждала на наркоманію і потребувала лікування від неї, чи дійсно вона звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування добровільно, а не вимушено, і чи дійсно ставить за мету вилікуватися, а не ухилитися в такий спосіб від відповідальності за вчинене діяння.

Статтею 1 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними» визначено, що наркоманія це психічний розлад, зумовлений залежністю від наркотичного засобу або психотропної речовини внаслідок зловживання цим засобом або цією речовиною; особа, хвора на наркоманію, - особа, яка страждає на психічний розлад, що характеризується психічною та (або) фізичною залежністю від наркотичного засобу чи психотропної речовини, і якій за результатами медичного обстеження, проведеного відповідно до цього Закону, встановлено діагноз «наркоманія».

У свою чергу, ст.12 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними» передбачає, що діагноз «наркоманія» встановлюється лікарсько-консультаційною комісією.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про необхідність звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі положень ч.4 ст.309 КК України, без встановлення йому діагнозу «наркоманія», що свідчить про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосування Закону, який не підлягав застосуванню.

Ураховуючи викладене, колегія суддів уважає, що доводи апеляційної скарги прокурора є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню із призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

При новому розгляді місцевому суду необхідно врахувати наведене та ухвалити законне і обґрунтоване рішення, яке відповідатиме вимогам ст.370 КПК України.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,
п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу прокурора Волочиської окружної прокуратури ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу Городоцького районного суду Хмельницької області від 13 січня 2022 року, якою ОСОБА_7 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, на підставі ч.4 ст.309 КК України, а кримінальне провадження закрито, скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2