Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

18 жовтня 2022 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

Суддів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

захисника-адвоката ОСОБА_6

представника потерпілого адвоката ОСОБА_7

обвинуваченої ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з ДУ «Рівненський слідчий ізолятор» кримінальне провадження № 0000936щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Берестя Дубровицького району Рівненської області, зареєстрованої за адресою АДРЕСА_1 , громадянки України, з професійно-технічною освітою, раніше не судимої, обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_8 на вирок Рівненського районного суду Рівненської області від 17 червня 2021 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Вироком Рівненського районного суду Рівненської області від 17 червня 2021 року ОСОБА_8 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, і призначено покарання у виді позбавлення волі на строк вісім років, строк відбуття якого рахується з 17 червня 2021 року.
Вирішено питання щодо речових доказів по справі.

Як визнав доведеним суд, ОСОБА_8 29 липня 2018 року о 10 год. 20 хв. перебуваючи на території домогосподарства за адресою: АДРЕСА_2 , маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, під час суперечки, яка виникла на ґрунті особистих неприязних відносин із ОСОБА_9 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, умисно нанесла їй не менше 6 ударів правою ногою в область голови, не менше 6 ударів в область тулуба, верхніх та нижніх кінцівок та не менше 8 ударів долонями в область голови, після чого покинула територію домогосподарства.
Продовжуючи свої злочинні наміри, цього ж дня, приблизно о 18 год. 30 хв. ОСОБА_8 , перебуваючи на території вищевказаного домогосподарства, нанесла ОСОБА_9 не менше 8 ударів правою ногою в область голови, не менше 10 ударів правою ногою в область тулуба та не менше 5 ударів долонями в область голови, в результаті чого спричинила ОСОБА_9 тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення, від яких ІНФОРМАЦІЯ_2 в ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_9 померла.
В апеляційній скарзі та доповненнях до неї обвинувачена ОСОБА_8 оскаржуваний вирок вважає незаконним, а його висновки такими, що не відповідають фактичним обставинам справи. Зазначає, що зібрані у справі докази судом оцінені неправильно, її вина у вчиненому злочині достатніми доказами не доведена, а обвинувачення щодо неї ґрунтується на показах свідків, які різняться між собою. Вказує, що, на її думку, суд безпідставно не взяв до уваги додаткові показання свідка ОСОБА_10 , натомість, взяв до уваги неналежний доказ висновок судово медичної експертизи, яка проведена з порушенням вимог закону, без огляду медичної картки потерпілої, а, відтак, ухвалив незаконний вирок, який просить скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Іншими учасниками судового розгляду вирок в апеляційному порядку не оскаржено.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченої ОСОБА_8 та її захисника адвоката ОСОБА_6 на підтримання апеляційної скарги, доводи прокурора та представника потерпілого ОСОБА_7 про залишення вироку суду першої інстанції без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши викладене в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченої ОСОБА_8 не підлягає задоволенню.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні злочину, за який її засуджено, за обставин, наведених у вироку, є обґрунтованим та належно вмотивованим, а покликання апелянта в апеляційній скарзі щодо відсутності достатніх доказів вини ОСОБА_8 у пред`явленому обвинуваченні спростовуються зібраними у справі доказами, перевіреними судом.

З технічного носія інформації перебігу судового розгляду провадження вбачається, що ОСОБА_8 підтвердила, як факт перебування 29 липня 2018 року в ранкову та вечірню пору доби на території домогосподарства за адресою АДРЕСА_2 , так і факт ударів долонями рук по обличчю потерпілій ОСОБА_9 , оскільки остання була винна їй кошти, ображала її та погрожувала спалити їй житло.

Не заперечила, що разом із чоловіком близько 18 год. 30 хв. 29.07.2018 року поклали ОСОБА_9 у багажник свого автомобіля, а, приїхавши до будинку потерпілої занесли її в будинок, де поклали в коридорі на підлогу.

Твердження ОСОБА_8 про те, що від її ударів ОСОБА_9 не могла померти, не заслуговують на увагу.

За показаннями потерпілого ОСОБА_11 в судовому засіданні 30.07.2018 року він, повернувшись додому з смт. Клевань, де працює, у веранді будинку побачив матір ОСОБА_9 , яка лежала на підлозі головою до вхідних дверей, була ще жива, однак дуже побита, особливо голова. За життя мати зловживала спиртними напоями, а ОСОБА_8 продавала горілку і згідно тверджень матері між нею та ОСОБА_8 неодноразово виникали конфлікти.

З показань свідка ОСОБА_12 слідує, що в липні 2018 року в неділю до обіду вона разом із ОСОБА_13 та ще однією сусідкою сиділи у неї на дачі в альтанці, коли почули шум і крик. Прибігши на подвір`я ОСОБА_10 , побачила, як ОСОБА_8 витягнула ОСОБА_9 з будинку на двір, взяла рукою за волосся, а іншою рукою нанесла удар в обличчя, кинула її на землю та стала наносити удари ногами по тулубу, ймовірно, в область живота. Зазначила, що після того, як ОСОБА_8 нанесла потерпілій тілесні ушкодження, остання ще ходила. Підтвердила, що ввечері ОСОБА_8 з чоловіком знову приїжджали машиною на АДРЕСА_2 .

Свої показання свідок ОСОБА_12 повністю підтвердила при проведенні слідчого експерименту від 27.08.2018 року (т.1 а.с. 86-92), в ході якого розповіла і показала, як ОСОБА_8 наносила тілесні ушкодження ОСОБА_9 .

Вказані показання свідка ОСОБА_12 узгоджуються і з показаннями свідка ОСОБА_14 , який ствердив, що ОСОБА_8 наносила ОСОБА_9 удари: руками до п`яти ударів - в груди, по тулубу, кулаком по підборіддю, а також ногами нанесла до трьох ударів по ногах. Після нанесення ударів ОСОБА_8 разом із ОСОБА_15 підняли ОСОБА_9 , підвели до машини, поклали в багажник і поїхали.

Згідно показань свідка ОСОБА_10 , 29 липня 2018 року близько 10 год. вона із ОСОБА_9 та ОСОБА_14 вживали алкогольні напої. Зазначила, що через деякий час приїхала обвинувачена ОСОБА_8 та витягнула ОСОБА_9 за волосся на вулицю, поклала на землю і стала наносити їй численні тілесні ушкодження. Зокрема, нанесла близько семи ударів долонею по обличчю, била ногами по тулубу в область ребер, живота, спини та ніг. Вказала, що згодом обвинувачена разом зі своїм чоловіком ОСОБА_15 підняли ОСОБА_9 та поклали в багажник машини.

З протоколу огляду місця події (т. 1 а.с. 14-18) вбачається, що в будинку на АДРЕСА_3 на підлозі за вхідними дверима 30.07.2018 року було виявлено ОСОБА_9 з множинними тілесними ушкодженнями, яка була доставлена в лікарню, де ІНФОРМАЦІЯ_4 від отриманих ушкоджень померла.

З висновку судово-медичної експертизи № 451 від 06.08. - 17.08.2018 року (т.1 а.с. 114-127) слідує, що в ході проведення огляду трупа ОСОБА_9 виявлено множинні синці на обличчі, на тулубі та кінцівках, множинні переломи ребер і внутрішньо черепна травма. Тілесні ушкодження на тілі ОСОБА_9 утворились прижиттєво, незадовго до поступлення потерпілої на стаціонарне лікування. Виявлена у ОСОБА_9 травма голови з крововиливами в речовину та під оболонки головного мозку виникла від багаторазового (не менше чотири-п`ятиразового) травматичного впливу тупих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею, цілком могла бути наслідком нанесення ударів ногами та руками. Локалізація зовнішніх ушкоджень на голові та характер внутрішньочерепних травматичних проявів не властиві для падіння на площині з висоти власного росту. Чисельні ушкодження голови є слідами неодноразового прикладання сили, що обумовили виникнення черепно-мозкової травми. Кожний удар в ділянку голови посилював дію попереднього, призводив до настання чи відновлення внутрішньочерепної кровотечі, травматизації головного мозку та створював реальну небезпеку для життя. Тому виявлена у ОСОБА_9 травма голови, крововиливи в речовину і під оболонки головного мозку, синці і крововиливи на обличчі, тощо, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення. Смерть ОСОБА_9 настала внаслідок закритої черепно-мозкової травми з крововиливами під оболонки та в речовину головного мозку, що ускладнилась набряком, набуханням головного мозку та призвело до його компресії.

Згідно висновку експерта №88 від 10.10 17.10.2018 року (т. 1 а.с.133-147) смерть ОСОБА_9 настала від закритої черепно-мозкової травми із забоєм речовини головного мозку та крововиливами під мозкові оболонки, переломом кісток лицевого черепа, і яка в своєму клінічному перебігу ускладнилась розвитком набряку-набубнявіння головного мозку та наступною його компресією. Між спричиненою потерпілій травмою голови та настанням її смерті існує прямий причинно-наслідковий зв`язок. Встановлений механізм виникнення тілесних ушкоджень у ОСОБА_9 загалом узгоджується з наведеними у вивчених матеріалах кримінального провадження обставинами її травмування, а саме - нанесення потерпілій ударів в ділянку голови та тулуба.

Висновки експерта відповідають вимогам ст.ст. 101,103 КПК України, є чіткими та категоричними, а тому твердження апелянта щодо їх сумнівності не заслуговують на увагу.

Доводи сторони захисту та самої обвинуваченої щодо недопустимості ряду письмових доказів, зокрема, протоколу огляду місця події (господарства) від 31.07 та 04.08.2018 року, протоколу проведення слідчого експерименту від 27.08.2018 року, висновків експертів №451 та № 88, не заслуговують на увагу і спростовуються дослідженими безпосередньо судом першої інстанції доказами, яким суд, з врахуванням вимог ст. 86 КПК України та практики Європейського Суд з прав людини щодо визнання допустимими/недопустимими відомостей в письмових доказах, надав правомірну правову оцінку.

Доводи захисника про недопустимість висновків судово медичних експертиз КЗ «Обласне бюро судово-медичної експертизи» Рівненської обласної ради № 451 та судово медичної експертизи трупа №88, оскільки вони проведені без медичної картки ОСОБА_9 , є безпідставними, так як з матеріалів провадження вбачається, що експерт самостійно доказів не збирав, експертизи проведені на підставі медичної карти №14312 стаціонарного хворого Рівненської ЦМЛ на ім`я ОСОБА_9 та безпосереднього огляду її трупа.

Колегія суддів вважає, що судом надано належну оцінку вказаним висновкам та обґрунтовано визнано їх, як достовірні докази, і покладено в основу обґрунтування вироку в частині встановлення фактичних обставин кримінального провадження.

Також колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно не взяв до уваги додаткові показання свідка ОСОБА_10 , оскільки вони суперечать її первинним показанням, наданим під час судового засідання 19.02.2019 року, у якому, будучи попередженою про кримінальну відповідальність за дачу неправдивих показань, ОСОБА_10 послідовно і чітко розповідала про обставини нанесення ОСОБА_9 тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , які узгоджуються з її показаннями, наданими під час досудового розслідування, та з показаннями інших свідків у кримінальному провадженні.

Зміну своїх показань ОСОБА_10 не змогла пояснити. При цьому нею не наведено доказів будь якого примусу чи погроз для зміни показань.

Як ствердила прокурор в суді апеляційної інстанції, додаткові показання ОСОБА_10 щодо отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_9 внаслідок побиття сином та перебування з цього приводу в Дядьковицькій районні лікарні були предметом перевірки судом першої інстанції, в ході якої вказане не знайшло свого підтвердження.

Не є переконливими і додаткові показання ОСОБА_10 про те, що ОСОБА_8 разом з чоловіком потерпілу в багажник не клали і не вивозили з подвір`я, оскільки, такі показання суперечать показанням самої ОСОБА_8 , в яких вона підтверджує факт перевезення ОСОБА_9 в багажнику автомобіля до місця її проживання.

При обранні міри покарання обвинуваченій ОСОБА_8 суд, як видно з вироку, дотримуючись вимог ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання та роз`яснень, що містяться в п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року (з послідуючими змінами) Про практику призначення судами кримінального покарання, врахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, віднесеного законом до тяжких злочинів, дані про особу винної, обставину, що обтяжує покарання,- вчинення злочину щодо особи похилого віку та в стані алкогольного сп`яніння, і призначив їй за скоєне покарання, максимально наближене до мінімальної межі, встановленої санкцією ч. 2 ст. 121 КК України, яке, з урахуванням обставин вчиненого злочину та поведінки ОСОБА_8 після скоєного не можна вважати надто суворим чи несправедливим.

Істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону або неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які б слугували безумовними підставами для скасування або зміни судового рішення при розгляді кримінального провадження в суді апеляційної інстанції, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404-405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, - У Х В А Л И Л А:
Вирок Рівненського районного суду Рівненської області від 17 червня 2021 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_8 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду засудженою протягом трьох місяців з дня вручення їй копії судового рішення, а іншими учасниками судового провадження - в цей же строк з дня його проголошення.

С У Д Д І :
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3