Номер провадження: 11-кп/813/1471/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.07.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції між Одеським апеляційним судом та ДУ «Одеський слідчий ізолятор» матеріали справи за апеляційною скаргою прокурора Малиновської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_9 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 24.05.2022 року про звільнення від відбування покарання, призначеного вироком Одеського апеляційного суду від 29.10.2020 року на підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» щодо:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Кутаїсі Республіки Грузії, громадянина Грузії, з вищою освітою, одруженого, маючого двох неповнолітніх дітей, до засудження зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-11.01.2017 року Київським районним судом м. Одеси за ч.1 ст.263 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік;

-29.10.2020 року Одеським апеляційним судом вирок Київського районного суду м. Одеси від 11.01.2017 року скасовано в частині призначення покарання та призначено покарання за ч.1 ст.263 КК України у виді 3 років позбавлення волі;

-27.04.2021 року Верховним Судом вирок Одеського апеляційного суду від 29.10.2020 року залишено без змін,

встановив:

оскарженою ухвалою суду першої інстанції задоволено клопотання захисника ОСОБА_7 та звільнено засудженого ОСОБА_8 від відбування покарання, призначеного вироком Одеського апеляційного суду від 29.10.2020 року за ч.1 ст.263 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, на підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Обґрунтовуючи прийняте рішення, суд першої інстанції послався на те, що наявні підстави для застосування щодо засудженого ОСОБА_8 акта амністії, оскільки він має двох неповнолітніх дітей, 2015 та 2018 року народження, а обмежень щодо застосування до засудженого зазначеного закону судом не встановлено.

Не погодившись з ухвалою суду, прокурор Малиновського районного суду м. Одеси ОСОБА_9 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та не обґрунтованість ухвали, просить її скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про застосування до ОСОБА_8 положень п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році».

Прокурор посилається на те, що судом першої інстанції безпідставно застосовані норми вказаного закону щодо засудженого ОСОБА_8 , оскільки злочин, за яким останнього засуджено є тяжким, що виключає можливість застосування п. «в» ст.1 вказаного Закону. Крім того прокурор вказує, що судом першої інстанції при ухваленні судового рішення порушено вимоги щодо територіальної підсудності розгляду клопотання, оскільки відповідно до п.1 ч.2 ст.539 КПК клопотання про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання.

Іншими особами, які мають право на апеляційне оскарження, ухвала суду першої інстанції в даному кримінальному провадженні не оскаржена.

Заслухавши суддю-доповідача; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; засудженого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просили ухвалу суду першої інстанції залишити без змін; дослідивши матеріали судового провадження; апеляційний суд приходить висновку про таке.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України (далі КПК), суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст.1 КПК порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

Відповідно до положень ст. 2 КПК, одним із завдань кримінального провадження є застосування до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури.

Відповідно до ст.ст. 8, 9 КПК кримінальне провадження здійснюється з додержанням засад законності та верховенства права, згідно з якими людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями і визначають зміст та спрямованість діяльності держави.

Законність, як загальна засада кримінального провадження, полягає в забезпеченні єдиного порядку кримінального провадження в усіх кримінальних провадженнях, неухильному дотриманні процесуальної форми та передбаченої процедури, однаковості застосування закону і поширюється на всі стадії та інститути кримінального процесу, всіх його суб`єктів, усі дії і процесуальні рішення.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Тобто, обов`язковою умовою прийняття законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення є неухильне дотримання вимог кримінального процесуального законодавства на всіх стадіях судового розгляду.

Згідно ст.86 КК України амністія оголошується законом України стосовно певної категорії осіб.

Відповідно до п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію в 2016 році» передбачено звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні умисного злочину, який не є тяжким або особливо тяжким відповідно до ст.12 КК України, осіб, визнаних винними у вчиненні необережного злочину, який не є особливо тяжким відповідно до ст.12 КК України, а також осіб, кримінальні справи стосовно яких за зазначеними злочинами розглянуті судами, але вироки стосовно них не набрали законної сили, якщо вказані особи не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.

Вказаних вимог закону суд першої інстанції не дотрмався, з огляду на таке.

З матеріалів судової справи вбачається, що ОСОБА_8 засуджений вироком Одеського апеляційного суд від 29.10.2020 року за ч.1 ст.263 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

Відповідно до ст.12 КК України кримінальне правопорушення за ч.1 ст.263 КК України відноситься до тяжких злочинів.

Таким чином, факт засудження ОСОБА_8 за скоєння умисного тяжкого злочину, виключає можливість застосування до останнього норм п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію в 2016 році».

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що навіть якби до ОСОБА_8 підлягали застосуванню норми вказаного акту амністії, судом першої інстанції порушено вимоги щодо територіальної підсудності розгляду поданого клопотання.

Статтею 537 КПК визначено питання, які вирішуються судом під час виконання вироків.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.539 КПК клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подаєтьс я до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 2-4, 6, 7 (крім клопотання про припинення примусового лікування, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа або заклад, в якому засуджений перебуває на лікуванні), 13-1, 14 частини першої статті 537 цього Кодексу.
Як вбачається із матеріалів судової справи ОСОБА_8 на теперішній час відбуває покарання у виді позбавлення волі в ДУ «Полтавська виправна колонія (№64)».
Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 07.06.2021 року ОСОБА_8 етаповано з ДУ «Полтавська виправна колонія №64» до ДУ «Одеський слідчий ізолятор» з метою забезпечення можливості ознайомлення із матеріалами кримінального провадження та узгодження правової позиції із захисником для подання скарги до ЄСПЧ.

З огляду на викладене, враховуючи, що ОСОБА_8 перебуває в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» лише для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, а фактично відбуває покарання за вироком суду в ДУ «Полтавська виправна колонія №64», судом першої інстанції при розгляді клопотання порушено вимоги щодо територіальної підсудності, оскільки зазначене клопотання захисника підлягає розгляду судом, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання.

З урахуванням встановлених апеляційним судом обставин недотримання судом першої інстанції положень матеріального та процесуального права, апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, оскаржена ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, з постановленням нової ухвали.
Оскільки суд першої інстанції, з урахуванням положень ст.539 КПК України, не мав повноважень на розгляд клопотання сторони захисту, апеляційний суд, скасувавши оскаржену ухвалу, вважає за необхідне постановити нову ухвалу, якою закрити провадження за клопотанням захисника про звільнення засудженого на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році», та повернути захиснику подане клопотання, разом із доданими матеріалами.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу прокурора Малиновської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_9 задовольнити частково.

Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 24.05.2022 року, якою засудженого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнено від відбування покарання за вироком Одеського апеляційного суду від 29.10.2020 року за ч.1 ст.263 КК України, на підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою закрити провадження за клопотанням захисника ОСОБА_7 про звільнення засудженого ОСОБА_10 на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році».

Повернути захиснику ОСОБА_7 подане ним клопотання разом із доданими матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4