Справа № 333/1540/22
Провадження № 1-кп/333/466/22
УХВАЛА
11 травня 2022 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника потерпілої ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , його захисника ОСОБА_6 , розглянувши у закритому судовому засіданні в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 за обвинуваченням його у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.152 КК України, а також скаргу захисника ОСОБА_6 на дії слідчого та клопотання обвинуваченого про заміну запобіжного заходу, -

ВСТАНОВИВ:

27.04.2022 року до Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.152 КК України, реєстр матеріалів досудового розслідування, цивільний позов законного представника ОСОБА_7 .
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим по вказаному кримінальному провадженню обрано суддю ОСОБА_1 .

Разом із обвинувальним актом відносно ОСОБА_5 прокурором було подано клопотання про застосування до останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

28.04.2022 року ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя по даному кримінальному провадженню призначено підготовче судове засідання на 29.04.2022 року.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 надав до суду заяву, в якій просив суд відкласти підготовче судове засідання у зв`язку з тим, що він не зможе на ньому бути присутнім через прийняття участі в іншому судовому процесі. Враховуючи, що строк тримання під вартою у ОСОБА_5 закінчувався 02.05.2022 року, а також вимоги ст.331 КПК України суд вирішив провести підготовче судове засідання, на яке призначити обвинуваченому захисника з числа адвокатів Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги та вирішити питання щодо подальшого тримання ОСОБА_5 під вартою.

29.04.2022 року ухвалою суду клопотання прокурора було задоволено частково і ОСОБА_5 обрано запобіжній захід у виді тримання під вартою по 28.05.2022 року.

У підготовчому судовому засіданні захисник ОСОБА_6 звернувся до суду із письмовою скаргою на дії слідчого, а також про повернення обвинувального акту прокурору. Від розгляду свого клопотання щодо повернення обвинувального акту у подальшому захисник відмовився, тому суд залишив це клопотання без розгляду.

Обґрунтовуючи скаргу на дії слідчого, ОСОБА_6 зазначив, що його як захисника ОСОБА_5 не було повідомлено у встановленому законом порядку про закінчення досудового розслідування та відкриття матеріалів кримінального провадження. Слідчим йому не були надіслані та вручені повістки з викликом на ознайомлення з матеріалами провадження, не було повідомлено про день та час проведення слідчих дій в слідчому ізоляторі після закінчення досудового розслідування. Слідчий не звертався, а слідчим суддею не встановлювалися строки для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження як захисника, так і підозрюваного. Таким чином, виконання зазначених вимог КПК України не було здійснено, слідчий без належних підстав залучив захисника на безкоштовній основі, таким чином було грубо порушено право ОСОБА_5 на захист.

Також, захисник додатково повідомив, що він ввечері 25.04.2022 року у мессенджері «Вайбер» побачив повідомлення від слідчого ОСОБА_8 стосовно того, що досудове розслідування по кримінальному провадженню завершено, матеріали кримінального провадження відкриті для ознайомлення і слідчий запрошує його на виконання вимог ст.290 КПК України до слідчого ізолятора у м. Запоріжжя. Він відразу зателефонував слідчому, яка вказала, що планує ознайомити сторону захисту 26.04.2022 року. Після цього, він повідомив, що зайнятий 26.04.2022 року і у подальшому, тому зможе ознайомитися лише 03 або 05 травня 2022 року. Попрохав, щоб слідчий вислала повістки для пред`явлення їх на блокпостах, так як він буде у м. Запоріжжя приїжджати з м. Кропивницький. Слідчий на його прохання не відповіла і він їй передзвонив вже об 11 год. 53 хв. 26.04.2022 року. ОСОБА_8 в той час розмовляла по телефону. У подальшому, він ще десять разів дзвонив слідчому у той день, але остання слухавку так і не взяла. Потім він дізнався, що слідчий ОСОБА_8 у порушення вимог КПК України призначила ОСОБА_5 захисника з центру надання вторинного допомоги, який і перебував разом з нею у слідчому ізоляторі 26.04.2022 року. Крім того, від обвинуваченого йому стало відомо, що останній також не ознайомився з матеріалами кримінального провадження.

Фактично слідчий не виконала вимоги ст.290 КПК України, нею чинився тиск на обвинуваченого під час ознайомлення останнього з матеріалами кримінального провадження, а повідомлення у мессенджері «Вайбер» не є належним повідомленням. За затих обставин, вважає, що слідчою ОСОБА_8 були порушені права сторони захисту: його як захисника та обвинуваченого.

ОСОБА_5 підтримав скаргу свого захисника, зазначивши, що 26.04.2022 року слідчий ОСОБА_8 разом із захисником із центру вторинної безоплатної правової допомоги прийшла до слідчого ізолятора і повідомила, що буде його ознайомлювати з матеріалами кримінального провадження, так як досудове розслідування по ньому вже завершено. На його питання, де захисник ОСОБА_6 , і чому він повинен ознайомлюватися без участі останнього, слідчий відповіла, що ОСОБА_6 не може прибути для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, тому вона залучила захисника із центру. Слідчий із собою принесла 6 томів кримінального провадження, які він полистав, приблизно півтори години. У подальшому, ОСОБА_8 надала протокол щодо його ознайомлення з матеріалами кримінального проводження, який він не хотів підписувати, так як фактично не ознайомився з матеріалами кримінального провадження у повному обсязі. При цьому, слідчий не ознайомила його з жодним із CD-диском, що знаходяться в матеріалах кримінального провадження. Слідчий на це зазначила, що у слідчому ізоляторі не дозволяють приносити ноутбуки для того, щоб ознайомлювати з відео файлами, що містяться у матеріалах кримінального провадження. Він окремих клопотань з цього приводу не подавав, так як не знав, що це необхідно для ознайомлення з відеозаписами. Захисник ОСОБА_9 , який був залучений слідчим через центр, також не ознайомлювався з матеріалами кримінального провадження, але розписався у відповідному протоколі. Після складання протоколу про нібито ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, слідчий вручила йому копію обвинувального акту та реєстру матеріалів кримінального провадження, за які він також не розписався. Хоче звернути увагу суду, що у реєстрі матеріалів кримінального провадження вже було написано про те, що він ознайомився з матеріалами кримінального провадження у присутності захисника ОСОБА_6 , що не відповідає дійсності. Такі процесуальні порушення не є поодинокими під час досудового провадження з боку слідчої ОСОБА_8 та інших працівників правоохоронних органів, тому він відповідну заяву написав до ДБР і по цих фактах внесені відомості до ЄРДР. Він дійсно продивився окремі матеріали кримінального провадження, прочитав експертизу ДНК та зробив деякі виписки з неї, але як передбачено вимогами ст.290 КПК України, у повному обсязі він так і не ознайомився з матеріалами кримінального провадження.

Слідчий СВ Відділу поліції №4 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_8 пояснила суду, що вона перебувала у групі слідчих, які здійснювали досудове розслідування у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 . З грудня 2021 року вона по вказаному кримінальному провадженню почала спілкуватися з захисником обвинуваченого ОСОБА_6 . Так як останній постійно проживає у м. Кропивницькому, тому спілкування у більшості випадків проходило по мобільному телефону та відповідних мессенджерах.

21.04.2022 року вона зателефонувала захиснику ОСОБА_6 і повідомила, що завершилось досудове розслідування по кримінальному провадженню відносно ОСОБА_5 , відкриті матеріали кримінального провадження для ознайомлення і він має право з 22.04.2022 року з ними ознайомитися. Під час тієї розмови захисник повідомив, що йому проблематично приїхати до м. Запоріжжя, так як багато блокпостів, дії воєнний стан, тому запропонував приїхати їй до м. Кропивницького і там вже ознайомитися з матеріалами кримінального провадження. Вона відмовила у цьому та зазначила, щоб він визначився із днем (днями) коли зможе приїхати та ознайомитися з матеріалами. Крім того, вона попередила захисника, що у разі, якщо він не зможе приїхати, то на цю слідчу дію виконання вимог ст.290 КПК України, вона запросить адвоката з центру надання вторинної безоплатної допомоги. Також, саме цю інформацію вона додатково ще виклала у смс-повідомленні ОСОБА_6 у мессенджері «Вайбер».

22.04.2022 року та 25.04.2022 року вона знову захиснику ОСОБА_6 направила смс-повідомлення такого змісту: «Доброго вечора, коли приїдете на ознайомлення з матеріалами кримінального провадження та вручення обвинувального акту?».

25.04.2022 року ввечері відбулася телефонна розмова з захисником ОСОБА_6 , під час якої вона повідомила останньому, що чекала на нього 22.04. та 25.04.2022 року з метою надання для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження. Враховуючи, що він не відповідав на жодне її повідомлення, вона вирішила виконати вимоги ст.290 КПК України зі стороною захисту 26.04.2022 року. Захисник ОСОБА_6 повідомив, що він не зможе приїхати 26.04.2022 року на ознайомлення до м. Запоріжжя.

26.04.2022 року вона почекала захисника для виконання вимог ст.290 КПК України і коли зрозуміла, що останній цього дня не приїде, винесла відповідну постанову та направила її до центру надання вторинної правової допомоги. Після отримання доручення на захисника ОСОБА_9 , з останнім вони поїхали до слідчого ізолятора виконувати вимоги ст. 290 КПК України.

Усього було 6 томів матеріалів кримінального провадження. При приїзді до приміщення слідчого ізолятора ОСОБА_5 продивився окремі томи кримінального провадження і зазначив, що у подальшому буде знайомитися більш детально. Після складання протоколу ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_5 відмовився його підписувати, після чого, вона запросила двох понятих, які б мали зафіксувати відмову обвинуваченого підписувати процесуальний документ та застосувала при цьому відео зйомку. Після цього, ОСОБА_5 вирішив ознайомитися з матеріалами кримінального провадження, що і зробив упродовж, приблизно з 14 до 16 годину. Увесь процес ознайомлення з матеріалами кримінального провадження був зафіксований та відеокамеру, відеозапис долучився до протоколу ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

Щодо зазначення про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження із захисником ОСОБА_6 , то обвинувальний акт та реєстр досудового розслідування вона складала саме 26.04.2022 року перед відвідуванням СІЗО, так як хотіла копії цих документів вручити обвинуваченому і захиснику. Сподівалася, що у СІЗО приїде захисник ОСОБА_6 , тому його і написала у реєстрі, у дійсності ознайомлювався з матеріалами кримінального провадження захисник ОСОБА_9 , тому вважає, що відбулася технічна помилка.

Повістки захиснику ОСОБА_6 вона поштою не відправляла, а відповідні повідомлення писала за допомогою смс у мессенджері «Вайбер». Копію повідомлення про завершення досудового розслідування та відкриття матеріалів кримінального провадження для ознайомлення вона направляла поштою до захисника. 26.04.2022 року захисник ОСОБА_9 ознайомився з матеріалами кримінального провадження до виконання вимог ст.290 з ОСОБА_5 у приміщенні слідчого ізолятора.

Прокурор ОСОБА_3 вважала, що скарга захисника ОСОБА_6 не підлягає задоволенню, так як слідчий фактично повідомляла останнього про можливість приїхати і ознайомитися з матеріалами кримінального провадження. Крім того, 25.04.2022 року вона особисто, під час розгляду апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді щодо продовження строків запобіжного заходу, попереджувала захисника ОСОБА_6 , що матеріали кримінального провадження відкриті і він може з ними ознайомитися.

При дослідженні відеозапису виконання слідчим вимог ст.290 КПК України, вбачається, що ОСОБА_5 ознайомився з матеріалами кримінального провадження, робив з нього виписки.

Представник потерпілої ОСОБА_4 заперечувала проти задоволення скарги на дії слідчого і погодилася із доводами та думкою прокурора з цього приводу.

Суд, розглянувши скаргу захисника ОСОБА_6 на дії слідчого ОСОБА_8 , вислухавши думки прокурора, представника потерпілої, доводи захисника ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_5 , дійшов до висновку, що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Відповідно до положень ст. 290 КПК України, визнавши зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акту, прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний повідомити підозрюваному, його захиснику про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування (ч.1). Прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний надати доступ до матеріалів досудового розслідування, які є в його розпорядженні, у тому числі будь-які докази, які самі по собі або в сукупності з іншими доказами можуть бути використані для доведення невинуватості або меншого ступеня винуватості обвинуваченого, або сприяти пом`якшенню покарання (ч.2).

Оголошення сторонам про завершення досудового розслідування і відкриття матеріалів іншій стороні є процесуальною гарантією здійснення права на захист підозрюваним та одночасно одним із засобів перевірки повноти і всебічності проведеного досудового розслідування.

Сторонам кримінального провадження, потерпілому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, надається достатній час для ознайомлення з матеріалами, до яких їм надано доступ.

Поряд з тим сторони кримінального провадження зобов`язані письмово підтвердити протилежній стороні, а потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, - прокурору факт надання їм доступу до матеріалів із зазначенням найменування таких матеріалів (ч.9 ст. 290 КПК).

При цьому закон не визначає певної форми процесуального документа, яким би підтверджувався факт надання доступу та ознайомлення з матеріалами провадження, а лише встановлює, що цей факт повинен бути письмово підтверджений самим учасником кримінального провадження, якому надано доступ. Такі письмові документи повинні додаватися до матеріалів кримінального провадження як підтвердження того, що кожна із сторін виконала свої обов`язки і не порушила прав учасників кримінального провадження (зокрема, права вимагати відкриття матеріалів провадження та права на ознайомлення з цими матеріалами).

Водночас ч.10 ст.290 КПК регламентовано спеціальний порядок встановлення факту надання протилежній стороні доступу до матеріалів кримінального провадження. Так, у разі зволікання при ознайомленні з матеріалами, до яких надано доступ, слідчий суддя за клопотанням сторони кримінального провадження з урахуванням обсягу, складності матеріалів та умов доступу до них зобов`язаний встановити строк для ознайомлення з матеріалами, після спливу якого сторона кримінального провадження або потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, вважаються такими, що реалізували своє право на доступ до матеріалів.

Під час судового засідання встановлено, що захисник ОСОБА_6 фактично був обізнаний про те, що досудове розслідування завершено, відкриті матеріали і він має право ознайомитися з кримінальним провадженням відносно ОСОБА_5 . Про це свідчать пояснення слідчого ОСОБА_8 , прокурора ОСОБА_3 , відомості із скриншотів з мессенджера «Вайбер» з мобільних телефонів вказаного слідчого та захисника ОСОБА_6 . Останній не направляв слідчому ОСОБА_8 та іншому слідчому, який перебував у складі слідчої групи повідомлення про те, що він не може, але має намір приїхати та ознайомитися з матеріалами кримінального провадження у певну дату та час.

На думку суду, в даному випадку, аналіз пояснень слідчого та захисника ОСОБА_6 , а також досліджені окремі матеріали кримінального провадження свідчать про те, що останній фактично не міг приїхати та виконати вимоги ст. 290 КПК України. Неможливість приїхати та ознайомитися з матеріалами кримінального провадження вважаю, що не була з неповажних причин, так як стала наслідком виникнення небезпечної оперативної обстановки навколо м. Запоріжжя, введення у країні воєнного стану, у зв`язку з чим виникнення чисельних блокпостів.

Аналіз дій захисника ОСОБА_6 щодо прийняття участі вже під час судового розгляду також свідчить про те, що він на цей час не має об`єктивної можливості приїжджати до м. Запоріжжя і безпосередньо приймати участь у судових засіданнях у приміщенні суду.

Таким чином, враховуючи, що у захисника ОСОБА_6 не було фізичної можливості приїхати та ознайомитися з матеріалами кримінального провадження, слідчий, з метою не порушення права обвинуваченого на захист (не надання доступу ознайомитися з матеріалами кримінального провадження) і призначила захисника з центру надання вторинної правової допомоги. Отже, фактично застосовувати слідчим порядок обмеження строку для ознайомлення з матеріалами, до яких надано доступ, у порядку, передбаченому у ч.10 ст.290 КПК України, у даному випадку не було жодних підстав, так як фактично захисник ОСОБА_6 та обвинувачений не зловживали своїм правом.

Аналіз відеозапису ознайомлення з матеріалами кримінального провадження у слідчому ізоляторі свідчить про те, що обвинувачений ОСОБА_5 чітко визначив свою позицію: «Я не буду читати, хочу полистати». Після цього він фактично як бажав так і ознайомився з матеріалами кримінального провадження. Після ознайомлення з матеріалами 6 тому, зазначив, що хоче ознайомитися ще з 5 томом, що він і йому була надана така можливість. У подальшому, ОСОБА_5 здійснював виписки з висновку експертизи. Тобто, з наведеного, суд дійшов до висновку, що обвинувачений ОСОБА_5 мав можливість у повному обсязі ознайомитися з матеріалами кримінального провадження та робити виписки.

Відповідно до правової позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 12.03.2020 року у справі №688/2831/17, законодавець встановив процедуру, яка забезпечує реалізацію права на справедливий суд у його процесуальному аспекті, тобто надає сторонам майбутнього судового розгляду можливість ознайомитися із доказами (в тому числі речовими) кожної із них і підготувати правову позицію, що буде ними обстоюватись у змагальній процедурі судового розгляду. Слід звернути увагу, що на орган досудового розслідування покладено обов`язок надати сторонам майбутнього судового розгляду безперешкодно реалізувати їх можливість ознайомитися із речовими доказами (у разі виявлення ними бажання), однак він не зобов`язаний здійснювати таке ознайомлення в обов`язковому порядку за відсутності ініціативи сторони.
Отже, посилання обвинуваченого на той факт, що слідчим фактично у слідчому ізоляторі не було надано ознайомитися з відеозаписами, що містяться у матеріалах кримінального провадження, у т.ч. CD-дисками, які були визнанні речовими доказами за відсутності відповідних заяв від ОСОБА_5 , на думку суду, не є порушенням з боку слідчого.

Відповідно до ч.1 ст.135 КПК України особа викликається до слідчого шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.

Враховуючи введення у країні воєнного стану, нестабільної роботи у зв`язку з цим поштових відділень, обмеженого часу між викликом та подією, вважаю, що слідчим було правильно обрано рішення щодо повідомлення захисника про фактичну можливість ознайомитися з матеріалами кримінального провадження за допомогою телефону, а також смс-повідомлення у мессенджері «Вайбер». Обраний слідчим спосіб повідомлення про таку можливість вважаю, що був самим ефективним у тій ситуації, що склалася.

Отже, виходячи із досліджених і встановлених судом обставини, вважаю, що у діях слідчого відсутні будь-які порушення, які б суттєво вплинули на реалізацію права на захист у ОСОБА_5 , тому у задоволенні скарги захисника ОСОБА_6 на дії слідчого, необхідно відмовити.

Також, у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 заявив письмове клопотання про зміну йому запобіжного заходу. Обґрунтовуючи своє клопотання, ОСОБА_5 пояснив, що він звертається з ним у порядку ст.616 КПК України. Враховуючи, що він має військовий досвід, знаходячись у лавах громадянського формування «Ягуар», яке здійснює охорону громадського порядку, має відповідний дозвіл на зброю травматичну зброю «Форт-9Р», тому у разі зміни йому запобіжного заходу на інший, не пов`язаний з триманням під вартою, має намір вступити до територіальної оборони м. Марганець, де він постійно проживав. При цьому, зобов`язується в обов`язковому порядку з`являтися на усі судові засіданні у приміщення одного з судів м. Марганця та виконувати інші, покладені на нього процесуальні обов`язки.

Захисник ОСОБА_6 підтримав клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 , зазначивши, що за таких обставин є усі підстави зміни запобіжний захід відносно останнього, а також при розгляді клопотання обвинуваченого врахувати його доводи, які він виклав у своєму клопотанні від 29.04.2022 року, так як він не був присутнім під час судового засідання 29.04.2022 року, коли суд вирішив продовжити строк тримання під вартою.

Прокурор вважала, що відсутні будь-які підстави для зміни запобіжного заходу ОСОБА_5 з тих підстав, що він навів у своєму клопотанні. Підозра ОСОБА_5 є обґрунтованою і на цей час залишаються усі ризики, визначені в останньому рішенні суду. Крім того, з моменту розгляду питання щодо продовження строку запобіжного заходу не пройшло і місяця, що дає підстави взагалі залишити без розгляду таке клопотання ОСОБА_5 .

Представник потерпілої ОСОБА_4 заперечувала проти задоволення скарги на дії слідчого і погодилася із доводами та думкою прокурора з цього приводу.

Суд, розглянувши клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 , вислухавши думки прокурора, представника потерпілої, доводи захисника ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_5 , дійшов до висновку, що клопотання останнього не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Відповідно до ч.5 ст.201 КПК України суд має право залишити без розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу, подане раніше тридцяти днів з дня постановлення попередньої ухвали про застосування, зміну або відмові у зміні запобіжного заходу, якщо у ньому не зазначені нові обставини, які не розглядалися судом.

Суд 29.04.2022 року розглянув та задовольнив клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 по 28.05.2022 року (включно). Враховуючи, що під час вказаного судового засідання судом фактично не розглядалися підстави зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 , викладені у ст.616 КПК України, тому вважаю, що в даному випадку у клопотанні останнього зазначені нові обставини, що зобов`язує суд його розглянути.

Відповідно до ч.1 ст.616 КПК України у разі введення в Україні або окремих її місцевостях воєнного стану, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації та/або інших держав проти України підозрюваний, обвинувачений, який під час досудового розслідування або судового розгляду тримається під вартою, крім тих, які підозрюються у вчиненні злочинів проти основ національної безпеки України, а також злочинів, передбачених статтями 115, 146-147, 152-156, 186, 187, 189, 255, 255-1, 257, 258-262, 305-321, 330, 335-337, 401-414, 426-433, 436, 437-442 КК Кримінального кодексу України, має право звернутися до прокурора з клопотанням про скасування цього запобіжного заходу для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період.

За результатами розгляду клопотання, передбаченого абзацом першим цієї частини, прокурор має право звернутися до слідчого судді або суду, який розглядає кримінальне провадження, з клопотанням про скасування цій особі запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Клопотання про скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що особа підпадає під проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, та висновок про придатність особи до несення військової служби в умовах воєнного стану;

2) виклад обставин, які вказують на те, що відсутні ризики, передбачені частиною першою статті 177 цього Кодексу, а також ризик ухилення особи, стосовно якої пропонується скасувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, від проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Таким чином, законодавець передбачив особливий порядок заміни запобіжного заходу обвинуваченому, який перебуває під вартою за умов введення воєнного стану, а саме: обвинувачений із клопотанням повинен спочатку звернутися до прокурора, а потім вже саме прокурор звертається до суду із клопотанням про скасування цій особі запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період.

В даному випадку клопотання у порядку ст. 616 КПК України було подане ОСОБА_5 безпосередньо до суду, що є порушенням вимог вказаної статті. Крім того, останній є обвинуваченим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.152 КК України, що виключає можливість обвинуваченого звернутися із клопотанням у порядку ст. 616 КПК України.

Крім того, під час судового розгляду 29.04.2022 року, на думку суду, прокурор довів наявність фактів, зміст яких переконав суд у тому, що обвинувачений ОСОБА_5 міг вчинити кримінальне правопорушення, вказане в обвинувальному акті.
При вирішенні питання про обрання такого запобіжного заходу як тримання під вартою ОСОБА_5 , суд оцінив та врахував у сукупності такі обставини: особистість обвинуваченого (раніше не судимий, у лікарів нарколога та психіатра на обліку не перебуває), його майновий стан (офіційно не працює, відсутні докази щодо наявності постійного щомісячного доходу), соціальні зв`язки (не одружений; має малолітню дитину ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , останній мешкає з колишньою дружиною, місце проживання його дитини обвинуваченому невідомо, дитина перебуває фактично на утриманні колишньої дружини; має постійне місце реєстрації та проживання у с. Біленьке, Запорізького району, Запорізької області та м. Марганець, Дніпропетровської області, відповідно).

Крім того, судом була врахована і тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.152 КК України (санкція зазначеної статті передбачає позбавлення волі на строк від 10 до 15 років). Хоча тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, але таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо не враховувати.

Також, судом було встановлено, що: ОСОБА_5 до дати скоєння кримінального правопорушення був знайомий з малолітньої потерпілою, її матір`ю ОСОБА_7 , яка є законним представником малолітньої потерпілої, з окремими свідками, які можуть підтвердити або спростувати алібі обвинуваченого; що обвинувачений та ОСОБА_7 на час скоєння кримінального правопорушення знаходилися у неприязних відносинах, а також, що свідок ОСОБА_11 надавала різні по змісту показання на стадії досудового розслідування, які можуть вплинути на аналіз факту про ймовірну фізичну можливість скоїти обвинуваченим інкримінований йому злочин. На думку суду, ці факти свідчать про наявність існування ризику можливого впливу обвинуваченого на вказаних осіб з метою схилити їх до відмови від надання показань або зміни показань у суді з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності.

Обвинувачений має постійне місце реєстрації та проживання у с. Біленьке Запорізького району Запорізької області, але постійно проживає у м. Марганець Дніпропетровської області. 03.11.2021 року ОСОБА_5 був затриманий у м. Кропивницькому.

Таким чином, при аналізі пояснень учасників судового засідання, враховуючи конкретні обставини кримінального провадження, факти, встановлені у судовому засіданні, особистість обвинуваченого, було встановлено, що існують ризики, передбачені п.п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: можливість переховуватися від суду; незаконно впливати на потерпілих та свідків.

Вважаю, що вказані ризики і на цей час існують, а бажання обвинуваченого здійснювати оборону м. Нікополя у лавах територіальної оборони з метою відсічі воєнній агресії Російської Федерації не впливає на рішення суду про наявність певних ризиків і що на даний момент ризики є настільки вагомими, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України, у т.ч. домашній арешт, не може забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Також, суд звертає увагу сторони захисту, що 29.04.2022 року під час вирішення питання щодо доцільності подальшого тримання ОСОБА_5 під вартою була врахована позиція і доводи захисника ОСОБА_6 , викладені ним у письмово клопотанні, хоча останній і не приймав участь у вказаному судовому засіданні.

За таких обставин, вважаю за необхідне відмовити у задоволенні клопотання обвинуваченого про зміну йому запобіжного заходу.

Під час підготовчого судового засідання прокурор заявила клопотання про призначення і проведення судового розгляду на підставі обвинувального акту відносно ОСОБА_5 у закритому судовому засіданні, суддею одноособово за участю обвинуваченого, його захисника, потерпілої, її законного представника та представника.

Представник потерпілої ОСОБА_4 не заперечувала проти призначення і проведення судового розгляду у порядку, зазначеному прокурором.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_6 не заперечували проти призначення судового розгляду, але вважали, що відсутні підстави для його проведення у закритому судовому засіданні.

Крім того, після роз`яснення головуючим обвинуваченому ОСОБА_5 його права, передбаченого ч.2 ст.31 КПК України, а саме: на колегіальний склад суду, останній повідомив, що бажає, щоб розгляд кримінального провадження здійснювався суддею одноособово. Захисник ОСОБА_6 вказав, що ця позиція узгоджена з обвинуваченим.

Заслухавши думки учасників кримінального провадження, дослідивши обвинувальний акт з доданими до нього документами, суд дійшов до такого.

Відповідно до ч.2 ст.31 КПК України кримінальне провадження в суді першої інстанції щодо злочинів, за вчинення яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк більше десяти років, здійснюється колегіально судом у складі трьох судів лише за клопотанням обвинуваченого.
ОСОБА_5 обвинувачується у скоєнні злочину, передбаченого ч.4 ст.152 КК України, санкція якої передбачає позбавлення волі на строк від 10 до 15 років. Відповідного клопотання від обвинуваченого щодо здійснення судового розгляду колегіально, не надходило.

Згідно ч.2 ст.27 КПК України кримінальне провадження в судах усіх інстанцій здійснюється відкрито. Слідчий суддя, суд може прийняти рішення про здійснення кримінального провадження у закритому судовому засіданні впродовж усього судового провадження або його окремої частини лише у разі:
1) якщо обвинуваченим є неповнолітній;
2) розгляду справи про кримінальне правопорушення проти статевої свободи та статевої недоторканості особи;
3) необхідності запобігти розголошенню відомостей про особисте та сімейне життя чи обставин, які принижують гідність особи;
4) якщо здійснення провадження у відкритому судовому засіданні може призвести до розголошення таємниці, що охороняється законом;
5) необхідності забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні.
Враховуючи, що дане кримінальне провадження стосується статевої недоторканості малолітньої потерпілої, суд приймає рішення про здійснення його у закритому судовому засіданні впродовж усього його провадження.

Підстав для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 частини третьої статті 314 КПК України, судом не встановлено. Учасниками процесу не заявлялись інші клопотання про обрання, зміну, скасування заходів забезпечення кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. 27, 31, 135, 177, 201, 290, 291, 314-317, 372, 616 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги захисника ОСОБА_6 на дії слідчого відмовити.

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про заміну йому запобіжного заходу відмовити.

Призначити закритий судовий розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_5 за обвинуваченням його у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.152 КК України, у приміщенні Комунарського районного суду м. Запоріжжя за адресою: м. Запоріжжя, вул. Європейська, 7 на 14 год. 00 хв. 16.05.2022 року.

Кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 здійснювати суддею Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 одноособово.

Визначити склад осіб, які будуть брати участь у судовому розгляді: прокурор, представник потерпілої, обвинувачений, його захисник.

Копію ухвали вручити прокурору, представнику потерпілої, обвинуваченому.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 13.05.2022 року.

Суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя ОСОБА_1