Справа №430/281/22
Провадження 1-кс/0198/6/22
УХВАЛА
07 квітня 2022 року смт. Юр`ївка
Слідчий суддя Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Станично-Луганського відділу Щастинської окружної прокуратури Луганської області ОСОБА_3 , з захисником обвинуваченого адвокатом ОСОБА_4 суд не зміг встановити відозв`язок (вона на даний час перебуває в Італії і є проблеми з інтернет-зв`язком), розглянувши у відкритому судовому засіданні (в режимі відеоконференції) клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в кримінальному провадженні №0000047 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.02.2022 року, відносно: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Степовий Антрацитівського району Луганської області, громадянина України, не працюючого, неповнолітніх дітей на утриманні не маючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
05.04.2022 року до слідчого судді надійшло клопотання прокурора Станично-Луганського відділу Щастинської окружної прокуратури Луганської області ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в кримінальному провадженні №0000047 від 02.02.2022 року щодо ОСОБА_5 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 260 КК України.
В обгрунтування клопотання зазначено, що досудовим розслідуванням встановлено, що приблизно на початку травня 2014 року (більш точний час та дату під час досудового розслідування встановити не надалося можливим) в структурний підрозділ не передбаченого законом збройного формування, діючого на території Луганської області, на добровільній основі увійшов ОСОБА_5 , який мав умисел на активну участь в діяльності даного збройного формування, при цьому розуміючи, що діяльність зазначеного збройного формування спрямована на: заволодіння окремими територіями та їх утримання, здійснення методами військових операцій силової підтримки незаконно створених структур, придушення організованого опору населення на окупованій території, протистояння Збройним силам України, правоохоронним органам, органам державної влади України, знищення їх живої сили і матеріальних засобів, а також скоєння тяжких і особливо тяжких кримінальних правопорушень, у тому числі з використанням вогнепальної зброї, вибухових речовин та іншого озброєння. ОСОБА_5 було зараховано до одного з підрозділів « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який дислокувався на території автошколи у м. Красний Луч Луганської області, на посаду заступника командира по техніці 18 БТрО КНГ. Таким чином, ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом, розуміючи незаконність функціонування вказаного формування, в період з початку травня 2014 року по серпень 2014 року включно, здійснюючи свої умисні протиправні дії у складі не передбаченого законом збройного формування, разом з іншими учасниками зазначеного формування, будучи одягненими у камуфльований одяг військового зразку, приймав участь у діяльності непередбаченого законом збройного формування, шляхом здійснення ремонту автотранспорту, який перебував у користуванні зазначеного підрозділу, а саме: транспортних засобів марки КАМАЗ, ГАЗ, БТР, технічного обслуговування зазначеної техніки, забезпечення учасників зазначеного формування пальним.
Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється в участі у діяльності не передбаченого законом збройного формування, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України.
04.02.2022 року ОСОБА_5 (згідно клопотання прокурора) повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України.
Підозра ОСОБА_5 (згідно клопотання прокурора та ухвали слідчого судді від 07.02.2022 року) обгрунтовується зібраними по кримінальному провадженню доказами, а саме:
-протоколом допиту свідка ОСОБА_6 , який пояснив, що у період часу з липня 2014 року по вересень 2014 року, він брав участь у діяльності підрозділу т.зв. «ополчения», в складі третьої окремої роти розвідки « ІНФОРМАЦІЯ_3 . Під час проходження служби, під час виконання своїх службових обов`язків, він познайомився з ОСОБА_5 , у той час, як останній заправляв службовий автомобіль ОСОБА_6 . При цьому ОСОБА_5 був одягнутий у військову форму з шевронами «Всевеликого війська Донського»;
-протоколом допиту свідка ОСОБА_7 , який пояснив, що у літку 2014 року він познайомився з ОСОБА_5 під час передачі пального останнім, на прилеглій території до автошколи, яка розташована у м. Хрустальний Луганської області, де дислокувався підрозділ «Всевеликого війська Донського»;
-протоколом пред`явлення особи для впізнання за участі свідка ОСОБА_6 , в ході якого останній впізнав на фото ОСОБА_5 , як особу, з якою він познайомився при заправці автомобіля на території автошколи, яка розташована у м. Хрустальний Луганської області, де дислокувався підрозділ «Всевеликого війська Донського»;
-протоколом пред`явлення особи для впізнання за участі свідка ОСОБА_7 , в ході якого останній впізнав на фото ОСОБА_5 , як особу, яка виносила йому бензин, для заправки власного автомобілю, з території автошколи, яка розташована у м. Хрустальний Луганської області;
-іншими матеріалами кримінального провадження (щоправда, не деталізовано якими саме).
При цьому слід звернути увагу, що з ухвали слідчого судді від 07.02.2022 року не слідує, що судове засідання проводилося в закритому режимі, а отже дані відомості не містять таємної інформації.
Таким чином ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України, який згідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів і карається позбавленням волі на строк від 3 до 8 років з конфіскацією майна.
07.02.2022 року слідчим суддею Станично-Луганського районного суду Луганської області постановлено ухвалу, якою обрано підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою (по 07.04.2022 року включно).
Прокурор у клопотанні стверджує, що наявні ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України:
підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
-незаконно впливати на свідків, оскільки знайомий з ними та йому відомі їх анкетні дані (у тому числі місце проживання);
-вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється (оскільки тривалий час приймав участь у незаконному збройному формуванні).
Враховуючи зазначені обставини, застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою (на думку прокурора), не може бути достатнім для запобігання зазначеним ризикам та забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.
У зв`язку з вказаним, прокурор звернувся до суду з клопотанням в якому просить продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до трьох місяців.
В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив його задовольнити, вважав, що підозра є обгрунтованою, наявні, вказані в клопотанні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які дають підстави для застосування саме зазначеного запобіжного заходу.
Згідно відомостей наданих прокурором, підозрюваний на даний час утримується під вартою в Державній установі Головного управління виконання покарань у Луганській області «Старобільській слідчий ізолятор», вказана територія на даний час не перебуває під контролем офіційного Києва. Відповідно, зв`язок з установою втрачено.
У зв`язку з цим, прокурор просив, у якості вийнятку, провести розгляд клопотання без участі підозрюваного та його захисника.
На переконання суду, з урахуванням ситуації в країні та враховуючи вказане у п. 7 листа Верховного Суду від 03.03.2022 року № 1/0/2-22 суд вважає за можливе (як вийняток) розглянути клопотання без участі підозрюваного та його захисника (при цьому суд змушений це зробити, оскільки об`активно не може встановити зв`язок з ними).
Вислухавши думку прокурора, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали провадження, слідчий суддя приходить до наступного:
Зі змісту ст. 177 КПК України слідує, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання зокрема спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, запобігання можливому незаконному впливу на свідків, вчиненню іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється. При цьому підставою застосування запобіжного заходу є наявність обгрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті - зазначено в частині 2 ст. 177 КПК України.
Відповідно до вимог, передбачених в ст. 178 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених в ст. 177 цього кодексу, повинен оцінити в сукупності й всі обставини перелічені цією статтею.
Судом встановлено, що :
-СВ ВП №1 Щастинського РВП ГУНП в Луганській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000047, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.02.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України;
-04.02.2022 року особі пред`явлено підозру (суд при цьому виходить з відомостей, що міститься в ухвалі слідчого судді від 07.04.2022 року);
-Підозрюваний утримується під вартою в ДУ «Старобільському слідчому ізоляторі».
Заслухавши доводи сторін, дослідивши надані суду докази та документи у їх сукупності, приходжу до висновку, що клопотання прокурора підлягає залишенню без задоволення, при цьому виходжу з наступного:
1)Відповідно до вимог ст. 17 Закону України №3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Суду, як джерело права, а відповідно до ст.18 цього Закону встановлено порядок посилання на Конвенцію та практику Суду.
Відповідно до практики ЄСПЛ, недостатньо аби правоохоронні органи «добросовісно підозрювали особу», повинні бути надані принаймні деякі факти чи інформація на підтвердження того, що особа підозрюється у вчиненні злочину обгрунтовано (рішення «Ільгар Маммадов проти Азербайджану» і рішення «Фокс, Кемпбел і Хартлі проти Сполученого Королівства»), що має місце в даному випадку;
2)Слідчому судді автором клопотання не надано копії жодного доказу на підтвердження винуватості ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого злочину;
3)У якості доказів на підтвердження обгрунтованості підозри прокурор посилається виключно на протоколи допиту свідків та пред`явлення особи для впізнання (та й то по фотокартці). При цьому, єдина інформація яку дали свідки це те, що підозрюваний заправляв автомобіль, який використовувався незаконним збройним формуванням, передавав свідку пальне поблизу місця дислокації незаконного збройного формування, виносив пальне з місця дислокації незаконного збройного формування. Щоправда, один із свідків вказав, що ОСОБА_5 був одягнутий у військову форму з шевронами незаконного збройного формування. За таких обставин, суд вважає за необхідне поставити під сумнів достатність доказів для обгрунтування підозри;
4)У разі ж якщо участь ОСОБА_5 у незаконному збройному формуванні все ж мала місце, то очевидним є те, що вона була другорядною, підозрюваному не ставиться у вину вчинення насильницьких дій, дій пов`язаних із застосуванням зброї (конвоювання, несення патрульної служби, охорона осіб або об`єктів, участь у бойових діях), відповідно наявних у суду документів, дії підозрюваного обмежувалися обслуговуванням техніки. Вказане, до певної міри знижує суспільну небезпечність ОСОБА_5 , а отже і необхідність застосування найбільш суворого запобіжного заходу;
5)Щодо ризику (продовження злочинної діяльності), то суд оцінює його як малоймовірний, оскільки: 1) ОСОБА_5 у вину ставляться дії, які він, начебто вчиняв приблизно 7,5 років тому, а отже вже 7,5 років особа не входить до незаконного збройного формування; 2) ОСОБА_5 вже 56 років, що суттєво знижує його цінність як мобілізаційного ресурсу;
6)Суду не надано копії витягу з ЄРДР (хоча прокурор має доступ до цього ресурсу), не надано копії постанови про створення групи прокурорів в даному кримінальному провадженні, що позбавляє суд можливості перевірити наявність повноважень у прокурора в даному кримінальному провадженні;
7)Усі надані слідчому судді документи не посвідчені печаткою прокуратури, хоча якщо вірити клопотанню прокурора (а.с. 2 абзац 1) територія Станично-Луганського району Луганської області була захоплена 24.02.2022 року, тобто у прокуратури було достатньо часу щоб організувати свою роботу. При цьому сам прокурор на даний час працює в м. Черкасах (тобто в безпечному місці, де не ведуться бойові дії);
8)В клопотанні не вказано з якого часу особа утримується під вартою;
9)Слідчому судді не надано доказів хоча б направлення підозрюваному копії клопотання (про продовження строку тримання під вартою), не кажучи вже про підтвердження його вручення. Щоправда, це другорядний довод;
10)Клопотання (в порушення вимог ст. 199 КПК України) надійшло до суду (і було направлено до суду) з пропуском 5-ти денного строку до закінчення дії запобіжного заходу. При цьому, відсутні об`єктивні причини вчасного звернення з клопотанням;
11)Слідчий суддя не вправі повернути клопотання прокурору для усунення недоліків, єдині можливі рішення це його задоволення (повністю або частково), або відмова у його задоволенні;
12)Документи, які надійшли до суду не підписані електронним підписом (другорядний довод);
13)Щодо ризику можливого впливу на свідків, то він принаймні частково, нівелюється тим, що з двома свідками вже було проведено впізнання особи за фотокарткою;
14)Долучена до клопотання копія повідомлення про пред`явлення підозри являє собою «вордівський документ» у якому не відображено жодного підпису, а отже його значення, як процесуального документу є сумнівним;
15)В клопотанні, як і в інших документах не вказано з якого часу ОСОБА_5 перебуває під вартою;
16)Вік ОСОБА_5 становить 56 років і він раніше не судимий (принаймні, іншої інформації у суду немає), дана обставина не сприяє застосуванню до особи найбільш суворого запобіжного заходу;
17)Щодо ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду, то, дії, які ОСОБА_5 (начебто) вчиняв, були припинені 7,5 років тому і у слідчого судді відсутні відомості про те, що весь цей час ОСОБА_5 перебував у розшуку або переховувався від органів влади;
18)Суду не надано підтвердження того, що ОСОБА_5 на даний час перебуває в СІЗО, а перевірити це самостійно у суду немає можливості. Як зазначив в судовому засіданні прокурор, йому відомо (за неофіційною інформацією), що принаймні в ніч на 05 квітня підозрюваний перебував у СІЗО;
За таких обставин, слідчий суддя не знаходить достатніх підстав для застосування до ОСОБА_5 найбільш суворого виду запобіжного заходу.
Керуючись вимогами ст. ст. 131, 132, 176, 177, 178, 181, 183,184, 194, 197, 198 КПК України та ст. 29 Конституції України, слідчий суддя, -
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора Станично-Луганського відділу Щастинської окружної прокуратури Луганської області ОСОБА_3 , про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без задоволення.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Копію ухвали надати прокурору та через прокурора (він проти цього не заперечував) направити до відповідного слідчого ізолятора для виконання, направити прокурору копію ухвали для організації вручення її підозрюваному.
Копію ухвали надіслати захиснику.
На дану ухвалу у п`ятиденний строк може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_1