Справа № 451/1511/13-к
Провадження № 1-кп/444/19/2022
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2022 року Жовківський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6

номер кримінального провадження 0000054, внесеного 12.12.2012 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

про обвинувачення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Руденківка, Новосанжарського району Полтавської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей немає, освіта вища, раніше не судимого, не інваліда, працюючого директором ТзОВ "Стоянівнасіння", паспорт серії НОМЕР_1 виданий Дрогобицьким МВ УМВС України у Львівській області 17.10.1997 року, ІПН судом не встановлено,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 271 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_7

захисників обвинуваченого ОСОБА_9 , ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Жовква Львівської області зазначене кримінальне провадження,

ВСТАНОВИВ :

Відповідно до висунутого обвинувачення ОСОБА_7 обвинувачується у тому, що він згідно наказу №29-К від 29.11.2012 року, перебуваючи на посаді директора ТзОВ «Стоянівнасіння», будучи відповідальним за стан умов праці та дотримання трудового законодавства, допустив до роботи ОСОБА_11 з яким не укладено трудового договору, не видано наказу про прийняття на роботу та здійснював недостатній контроль за загальним станом охорони праці, техніки безпеки, виробничої санітарії та за дотриманням працівниками вимог інструкцій з охорони праці, порушив вимоги розділу ІІІ Основні обов`язки працівників, п. 3.4.13 Правил охорони праці у сільськогосподарському виробництві, затверджених наказом Держнаглядохоронпраці 07.02.2000 №18, п.п. 1.1., п. 3.3.8 Правил техніки безпеки і виробничої санітарії для підприємств по збереженню і переробці зерна, затверджених наказом Міністерства хлібопродуктів СРСР 18.04. 1988 року № 99, який виразився в незабезпечені встановленню в завальній ямі складу №4 металевої решітки, що запобігає падінню людей.
Вказані вище порушення, на думку органу досудового слідства, в комплексі, призвели до того, що 12.12.2012 року ОСОБА_11 знаходячись на території ТзОВ «Стоянівнасіння», що в с. Стоянові по вул. І.Франка, 85, Радехівського району, під час проведення робіт по завантаженню автомобіля зерном сої через нурійну башню складу №4, з метою пробивання зернопроводу, зайшов у завальну яму заповнену зерном сої, в якій були відсутні металеві решітки, де його засипало зерном та настала його смерть внаслідок обтураційної асфіксії від закриття дихальних шляхів сторонніми предметами (зернами сої).
Орган досудового слідства та сторона обвинувачення в обвинувальному акті направленому до суду зазначає, що в ході досудового розслідування встановлено, що з липня 2012 року по 12 листопада 2012 року ОСОБА_11 працював на ТзОВ «Стоянівнасіння» без укладення трудового договору, з порушенням вимог чинного трудового законодавства, виконував функції різноробочого та водія внутрішньозаводського транспорту Газ 53.
12.12.2012 року відповідно до наказу ТзОВ «Стоянівнасіння» від 11.12.2012 р. № 35 «Про переміщення сої» о 15 год. 35 хв. автомобіль МАН самоскид, який не належить товариству, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_12 , який не є працівником ТзОВ «Стоянівнасіння», завантажений соєю (близько 35 тонн) на складі товариства у м. Радехові заїхав на територію підприємства у с. Стоянів Радехівського району з метою контрольного зважування зерна. Після зважування ОСОБА_13 автомобіля зерном сої, піднявши кузов автомобіля - самоскида було висипано сою у завальну яму складу № 4 для подальшого зважування розвантаженого автомобіля та його завантаження цією ж соєю через робочу башту складу №4. Виконувати цю роботу завідуючий складами ОСОБА_13 доручив ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_11 . Близько 16 год. ОСОБА_14 пішов до складу № 4 і побачив в середині завальної ями ОСОБА_11 , який прийшов туди на кілька хвилин швидше. Він стояв на сої і дерев`яною палицею штовхав її в вікно, через яке зерно проходить до робочої башти (норії). ОСОБА_14 сказав ОСОБА_11 , щоб він там не стояв і для того, щоб зерно швидше проходило через вікно, потрібно йти у підвальне приміщення і відкрити більше засуви на вікні. Через кілька хвилин вони спустились по сходах у підвальне приміщення, там вже були завідуючий складами ОСОБА_13 та різноробочий ОСОБА_16 ОСОБА_11 разом із ОСОБА_16 відкрили більше засуви. Через деякий час ОСОБА_11 та ОСОБА_13 , вийшли з підвального приміщення. ОСОБА_13 , пішов в адміністративне приміщення. ОСОБА_11 залишився біля завальної ями спостерігати за рухом сої. Через кілька хвилин ОСОБА_14 вийшов з підвального приміщення, підійшов до завальної ями і побачив ОСОБА_11 , який знову стояв у зерні сої і штовхав її палицею в напрямку вікна. Нікого більше в цей момент біля завальної ями не було. ОСОБА_14 знову запропонував ОСОБА_11 , вилізти з ями та сказав, що результату від його роботи немає. Також ОСОБА_14 сказав ОСОБА_11 , що піде у підвальне приміщення до ОСОБА_16 і скаже йому, щоб він із середини штовхав зерно сої. На це ОСОБА_11 нічого не відповів і не мав наміру вилізати з ями. ОСОБА_14 пішов у склад № 4, підійшовши до сходів побачив, що ОСОБА_16 у підвальному приміщенні вже немає і повернувся назад до завальної ями. Все це тривало не більше 2 хв. Підійшовши до ями ОСОБА_14 побачив руку, що виглядала із зерна сої тримаючи дерев`яну палицю і махаючи нею. ОСОБА_14 почав кликати на допомогу, забіг у приміщення складу, піднявся на другий поверх та вимкнув норію. Після цього, побіг знову до ями, зустрівши ОСОБА_16 та покликав його на допомогу. Прибігши до ями, ОСОБА_14 з ОСОБА_16 намагалися витягти ОСОБА_11 за руку, але не могли цього зробити, через те, що зерно сої продовжувало зсуватися через отвір в робочу башту. На допомогу прибігли інші
працівники, які відгортали і викидали з ями зерно, у тому числі і завідуючий складами ОСОБА_13 , який повертався з адміністративного будинку проконтролювати завантаження автомобіля МАН зерном сої. Приблизно через одну годину ОСОБА_11 витягнули з зерна та власним транспортом головного бухгалтера ОСОБА_17 в пристності заступника директора з технічних питань ОСОБА_18 завезли у Радехівську ЦРЛ, де було констатовано смерть потерпілого.
Технічною причиною настання нещасного випадку (на думку сторони обвинувачення) є відсутність металевих решіток на завальній ямі складу №4, чим порушено вимоги п.3.4.13 «Правил охорони праці у сільськогосподарському виробництві», затверджених наказом Держнаглядохоронпраці 07.02.2000 №18 та вимоги п.3.3.8 «Правил техніки безпеки і виробничої санітарії для підприємств по збереженню і переробці зерна», затверджених наказом Міністерства хлібопродуктів СРСР 18.04. 1988 №99.
Таким чином, ОСОБА_7 обвинувачується у порушенні вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про охорону праці службовою особою підприємства, що спричинило загибель людей, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, що кваліфікується за ч. 2 ст. 271 КК України.

Заслухавши пояснення учасників справи, свідків, оглянувши матеріали справи та додані до неї письмові документи, дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, судом встановлено наступне.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 винним себе у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 271 КК України не визнав та дав показання, що власники ТзОВ "Стоянівнасіння" являються родичами його дружини. Саме вони запропонували йому посаду директора, пояснивши, що на підприємтві склалась досить важка ситуація у зв"язку з тим, що відбуваються постійні перевірки податкової служби, часто зникали документи, а тому вони прийшли до висновку, що потрібно поміняти директора щоби навести з цим лад. Наголосили, що допомога із сторони попереднього директора ОСОБА_18 в технічній частині йому буде надана та що такий лиш відмовився вести будь-яку документацію. ОСОБА_7 погодився на пропозицію власників. Зазначив, що за фахом він педагог.

Наголосив, що перші два тижні він займався документацією. Додав, що на підприємстві було 2 структурних підрозділи, а вже він створив третій структурний підрозділ за кожен з яких відповідав відповідний працівник. Його робоче місце було в м. Дрогобич, куди перенесли основний офіс, де він мав займатись лиш менеджментом, а виробничими питаннями займались спеціалісти в с. Стоянів. В м. Радехів перший раз приїхав 03.12.2012 року, де і познайомився з бухгалтерами, колишнім директором ОСОБА_18 та поспілкувалися по робочих питаннях, однак жодної документації він не забирав. Вже на наступний раз, коли він приїхав, 05.12.2012 року, то хотів побачитись з інженером по охороні праці, однак ОСОБА_18 сказав, що він за все відповідає. В цей час на роботі був ОСОБА_19 і коли він з ним зустрівся, то ОСОБА_19 доповів, що на підприємстві все добре, була перевірка, складено приписи, які вже на даний час виконані і вже отримано дозвіл на відновлення роботи підприємства. Також додав, що все в порядку, всі працівники проінструктовані. Також доповів, що на цей час на підрозділі наявно 15 тон зерна, де воно сушилось і зберігалось. Повідомив, що одна яма для зерна не працює, а інші заповнені зерном. Йому відомо, що ями засипалися зерном щоденно. Як часто вони забиваються йому не відомо. Чи були на них в цей час решітки, він не знає, оскільки їх не оглядав. Та і взагалі, він не знав і не міг знати чи взагалі такі потрібні і яка їх роль.

Окрім цього додав, що коли втреттє приїхав, то вже зустрівся з головним бухгалтером, який надав йому на візування заяву про своє звільнення, однак ОСОБА_7 вмовив його ще трішки попрацювати. Про працівників, які працюють неофіційно, жодної мови не йшло.

Тобто, до нещасного випадку, який відбувся з ОСОБА_11 , він був на підприємстві тричі і лиш один раз із трьох, обійшов його. Про працівників, які працювали неофіційно, він не мав жодного поняття. Додав, що погодився на посаду директора не для того, щоби щось поміняти на підприємстві, а лише щоби доповнити, оскільки там працювали до нього спеціалісти і такої потреби він не вбачав. Він лиш в загальному знав, що керівник несе відповідальність. Наголосив, що на підприємстві був інженер по охороні праці та заступник директора. Саме він 29.11.2012 року видавав наказ про призначення ОСОБА_18 заступником директора. Наказу, хто відповідальний за охорону праці він не видавав, оскільки ще не було часу, для того щоби відправити певних працівників на навчання. Вважає, що спочатку він, як керівник мав пройти таке навчання по охороні праці. Також додав, що він не вивчав посадової інструкції інженера з охорони праці ОСОБА_19 і йому не було відомо, що відповідальність за охорону праці не було покладено на жодного працівника. Також він не проводив перевірку обладнання. Вважає, що на цей час за техніку безпеки і його організацію відповідав ОСОБА_18 .

Щодо нещасного випадку, який відбувся із ОСОБА_11 пояснив наступне. 12.12.2012 року він перебував в головному офісі підприємства, в м. Дрогобич, яке є його основним робочим місцем з для прийняття його на роботу - 29.11.2012 року. Коли зателефонував з м. Дрогобича в с. Стоянів, то ані ОСОБА_18 (заступник директора), ані ОСОБА_17 (головний бухгалтер) трубки не взяли. Про нещасний випадок дізнався, коли додзвонився до дівчат з бухгалтерії в с. Стоянів. Це було біля 20 год. Після нещасного випадку він переїхав в с. Стоянів, де проживав деякий час та привів все до ладу. Наголосив, що до нещасного випадку він не оглядав журналу виходу і приходу на роботу працівників та йому ніхто не повідомляв, що на підприємстві працюють офіційно невлаштовані працівники.

Відносно того, чи були на завальній ямі решітки сказати нічого не може, оскільки сам особисто ями не оглядав, оскільки там було засипано зерно. Однак, вважає, що якщо були приписи і в таких не було зазначено про відсутність решіток на завальних ямах, та в подальшому, після виконання приписів, підприємство було допущено до роботи, то такі значить були. Навіть, якщо правда те, що решітки були відсутні, то на час, коли він відвідував структурний підрозділ, він не мав змоги дізнатися про це, оскільки не було підстав піддавати сумніву результати перевірки. Йому відомо, що решітки ставляться від випадкового попадання в яму, і що такі можна підняти. На його думку, ОСОБА_11 в яму зайшов умисно, а тому не відчуває себе винуватим в пред"явленому обвинуваченні.

Вважає, що причиною аварії стало застрягання зерна сої з стручками. Саме тому, ОСОБА_11 на його думку, сам заліз у яму і став пробивати зерно сої 2-х метровою палкою (як йому сказали пізніше), а до дна ями близько 4-х метрів, тому така його робота немала жодного сенсу. Однак, так як знизу ями інші працівники пробивали її, тому стає очевидним. що коли вони пробили пробку, яка причинила застрягання, зерно різко почало сипатись і затягнуло працівника ОСОБА_11 , який стояв в цей час зверху на сої, сподіваючись пробити вказане застрягання. Всі працівники на підприємстві достовірно знають, що по зерну ходити не можна.

Додав, що за організацію роботи на даному структурному підрозділі відповідав завскладом ОСОБА_13 і вся робота повязана із зерном його. Наголосив, що ОСОБА_11 , як працівника він не знав. Якщо він і працював водієм, значить підпорядковувався завскладу. Вважає, що вина в нещасному випадку на тому, хто допуситив ОСОБА_11 до роботи та в неналежному його проінструктуванні. Після нещасного випадку, працівники говорили, що ніхто з них не розуміє, чому ОСОБА_11 поліз у яму, оскільки це не була його робота.

Також додав, що інженером по охороні праці був ОСОБА_19 , якого прийняли на роботу ще до нього, а саме в жовтні 2012 року. Відповідали за охорону праці на підрозділі як ОСОБА_19 , так і ОСОБА_18 та завскладом ОСОБА_13 . Як йому відомо, журнали по техніці безпеки були у підрозділі, інструктаж з кожним працівником, та наскільки йому відомо, проводив заступник директора ОСОБА_18 , який проходив навчання по техніці безпеки.

Просить суд визнати його невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 271 КК України та виправдати, оскільки відсутня його вина у вчиненому кримінальному правопорушенні.

Суд, всебічно дослідивши обставини кримінального провадження в межах пред`явленого обвинувачення, оцінивши кожний наданий доказ з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність наданих стороною обвинувачення доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов наступних висновків.

Законний представник неповнолітніх потерпілих ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - їхня мати, ОСОБА_21 в судовому засіданні 24.06.2019 року пояснила, що її колишній чоловік ОСОБА_11 працював на даному підприємстві більше ніж пів року. Працював позмінно, однак офіційно не був влаштований та зарплату отримував наручно. Який пропускний режим був на підприємстві, їй не відомо. Після нещасного випадку до неї приїхав директор підприємства та пропонував гроші, однак вона відмовилась. Наскільки їй відомо, такі були передані батькам померлого. Додала, що дітям надали грошову допомогу, а також відшкодували витрати повязані з похованням. Окрім цього зазначила, що на час смерті ОСОБА_11 , вон два роки як були розлучені, однак разом проживали і в день смерті він на роботу ішов від неї з дому. Вважає, що саме директор не забезпечив безпеку працівників на підприємстві у звязку із чим з її колтшнім чоловіком стався нещасний випадок. Погодилася з тим, що дійсно ОСОБА_11 вживав алкогольні напої, однак не вірить в те, що на підприємстві в цей день він був у стані алкогольного спяніння.

Суд приходить до висновку, що показання законного представника неповнолітніх потерпілих - ОСОБА_21 не можуть бути взяті судом до уваги як доказ обставин висунутого обвинувачення ОСОБА_7 з огляду на те, що вона сама під час події не була присутньою, а про пригоду їй стало відомо від інших осіб.

Судом встановлено, що 04.11.2013 року законним представником неповнолітніх потерпілих - ОСОБА_21 подано цивільний позов про відшкодування моральної шкоди, однак 30.06.2021 року нею подано на адресу Жовківського районного суду Львівської області заяву про те, що вона відмовляється від цивільного позову та просить суд провадження за її цивільним позовом до ОСОБА_7 , ТзОВ "Стоянівнасіння" про відшкодування моральної шкоди - закрити. Наслідки відмови від позову їй відомі та зрозумілі.

Клопотанням від 02.07.2021 року законним представником неповнолітніх потерпілих - ОСОБА_21 суду повідомлено, що з огляду на те, що ТзОВ "Стоянівнасіння", тобто власником джерела підвищеної небезпеки, було їй відшкодовано моральну шкоду, про що свідчить долучена нею до матеріалів справи угода, просить справу слухати у її відсутності (а.с.71 том 7).

Потерпілі ОСОБА_22 та ОСОБА_23 в судове засідання не прибули, пояснень не надали, однак 30.10.2018 року ними подано на адресу Жовківського районного суду Львівської області заяви про те, щоби слухати справу у їх відсутності. Покази надані на досудовому слідстві підтримують повністю. Подані ними цивільні позови підтримують. (а.с. 205, 207 том 5).

Свідок ОСОБА_18 24.06.2019 року в судовому засіданні пояснив, що працював на підприємстві з 1983 року майстром зміни. З 2005 року по 28.11.2012 року директором ТзОВ "Стоянівнасіння". До нього підійшов власник підприємства та сказав, що директором буде ОСОБА_7 .

Директором підприємства з 28.11.2012 року було призначено ОСОБА_7 після чого він залишився на посаді заступника директора на яку його призначив ОСОБА_7 . Посадової інструкції заступника директора він не підписував, а чи знайомився з такою - не пригадує. З наказом про призначення заступником директора його також ніхто не ознайомлював.Зазначив, що саме ОСОБА_24 відповідав за охорону праці, оскільки він був інженер по охороні праці. Він разом із ним проводили з робочими інструктажі. 12.12.2012 року він перебував у м. Радехові до 16 год. Коли зайшов у кабінет, то йому повідомили, що чоловіка засипало у ямі і він разом із головним бухгалтером підїхали на автомобілі до ями для того щоби допомогти врятувати даного працівника. Наголосив на тому, що директор ОСОБА_7 з часу його призначення (28.11.2012 року) і до часу настання нещасного випадку (12.12.2012 року) був на підприємстві у с. Стоянів три рази та вони зутрічалися. Чи обходив директор територію підприємства - не пригадує. Однак точно памятає, що в день, коли трапився нещасний випадок з ОСОБА_11 , директора не було, а приїхав він вже на наступний день. Додав, що йому було відомо про те, що на підприємстві працює ОСОБА_11 , якщо не помиляється - водієм внутрішнього перевезення, однак трудового розпорядку даного працівника та чи такий офіційно працевлаштований - він не знав. Зазначив, що всі роботи по складі роздавав завскладом ОСОБА_13 . Зазначив що після того, як ОСОБА_11 витягнули з ями, то вони завезли його на швидку медичну допомогу. Вже на наступний день була комісія по нещасним випадкам.

Наголосив, що решітки на ямах необхідні для того, щоби людина не впала в неї. На кожній завальній ямі завжди були решітки та чому їх не було в даному випадку, не знає. Однак, на наступний день він побачив, що дві решітки були сперті до стіни біля завальної ями. Він не є завскладом, а тому не знає чому таких не було в день нещасного випадку. Окремо додав, що за освітою він інженер - механік сільського господарства та він досконало знав роботу свого підприємства, однак посади такої як інженер - механік на підприємстві не було. Інженера з охорони праці прийняли на підприємство лише у 2012 році, а до цього часу за це відповідав директор.

На підприємстві (с. Стоянів) працювало 10-12 чоловік. Однак пригадує, що були такі робочі, яких офіційно не приймали на роботу. Перевірки проводились кожного року. Чи саме у 2012 році така проводилась, не пригадує. Приписи завжди виконувались. Як потрапив ОСОБА_11 в яму, він не знає. Пригадує, що інструктував такого як водія. Наголосив, що директор ОСОБА_7 не ставив завдань робітникам, тому що його не було, а тому він міг і не знати ОСОБА_11 .

Зазначив, що оскільки кадровика раніше на підприємстві не було, а тому посадові інструкції розробляв він особисто. На робочому місці інструктаж проводить завскладом. Як йому відомо директор ОСОБА_7 нікого не направляв на жодні навчання, а чи скликав наради - не пригадує. Особисто він мав посвідчення про проходження навчання з Держгірпромнагляду.

Окремо додав, що його не було в той час, коли ОСОБА_11 впав у яму та, що йому не було відомо проте, що ОСОБА_11 перебував на робочому місці у стані алкогольного спяніння та скільки часу його витягували з завальної ями. Чи знав ОСОБА_11 як працівника, директор ОСОБА_7 - не знає. Також не може сказати хто винен в даному випадку. Додав, що він був присутній при обшуку, його посадової інструкції не було.

Додатково допитаний ОСОБА_18 в судовому засіданні 25.10.2021 року пояснив, що на момент нещасного випадку він був разом із бухгалтером у м. Радехові і прибули у с. Стоянів біля 16 год. До них підійшли ОСОБА_13 та ОСОБА_25 та повідомили про подію. Коли він прийшов до ями, то ОСОБА_11 ще був у ній, засипаний соєю. Як його витягували, він не бачив. Однак, зразу ж його поклали в автомобіль і повезли у лікарню. Однак, лікар повідомив, що вже пізно та константував смерть ОСОБА_11 . Він особисто пішов у райвідділ та повідомив про подію.

Додав, що сертифікація "хлібної інспекції" на підприємстві проводилась в кінці вересня початок жовтня 2012 року, тобто цього ж року, що трапився нещасний випадок. Підприємство приймало зерно аграрного фонду, і тому в обов"язковому порядку мало прийти цю сертифікацію. На цей час їхні працівники не мали посвідчень і тому проводили навчання та видавали їм такі. До проведення перевірки на окремих складах захисні решітки були, лише на одній ямі не було. Однак, для того щоби пройти сертифікацію, було здійснено обхід всіх завальних ям. Тобто, решітки були на усіх ямах, оскільки б в іншому випадку, підприємство не пройшло б сертифікації. Саме на ямі № 4 були дві решітки. Розмір цієї ями приблизно 3 м. на 3 м. Чуть нижче є бетоний схил на якому лежали металеві решітки. Коли яма заповнена, решіток не видно, оскільки зерно її накриває. На якій глибині опинився ОСОБА_11 не може сказати. Коли він підійшов на місце події, то решіток на ямі не бачив, однак бачив, що такі були покладені на бетонний схил. Отвори даної решітки були приблизно 25 см. на 25 см.

Зазначив, що яма накривається від дощу. Чи бачив захисну решітку до події, не пригадує. Однак, точно пам"ятає, що 1-3 грудня 2012 року він решітки точно бачив на місці у ямі. Дані решітки були не закріплені, а зйомні. Можливо, якщо і закріплені, то незначним чином, оскільки під час заміни зерна з одного виду на інший, яму необхідно прочистити, а тому слід було знімати решітки для цього.

Яким чином ОСОБА_11 потрапив у дану яму при покладеній решітці, йому не зрозуміло. Хоча, одним з варіантів може бути те, що перед вивантаженням сої працівники чистили яму і могли покласти решітки одна на одну. Тоді одна частина ями була б не закрита решіткою і лише таким чином ОСОБА_11 міг потрапити в середину ями із соєю. Також слід зважати, що експертиза встановила, що ОСОБА_11 перебував у стані алкогольного спяніння.

Свідок ОСОБА_14 24.06.2019 року в судовому засіданні пояснив, що у 2012 році працював неофіційно на підприємстві у с. Стоянів кочегаром, а ОСОБА_11 працював неофіційно водієм вантажної машини. Зарплату виплачували на руки. Всі розписувались в журналі приходу на роботу. ОСОБА_11 він знав, працювали з ним в одній зміні. Він працював приблизно пів року. 12.12.2021 року на підприємство привезли сою і зсипали з фури у завальну яму. Він був разом ОСОБА_11 . Коли зсипали сою, щось забило яму - соя погано проходила, і ОСОБА_11 хотів пробити та почав штовхати, щоби пробити пробку. Решітки захисні не пригадує чи були, однак здається, що ні. Однак додав, що інструкції по охороні праці були і вони всі розписувались. Хто саме поставив ОСОБА_11 на цю ділянку роботи і хто саме сказав йому це робити, не знає. Не бачив, щоби він вживав алкоголь. Додав, що він пішов вниз сказати щоби пробивали пробку знизу, а вже коли повернувся, то побачив руку ОСОБА_11 , яка стирчала із сої. Почали його викопувати.

Окремо додав, що ОСОБА_11 працював на підприємстві менше ніж він. Зміна була підпрядкована старшому зміни. В них на відділенні це був ОСОБА_26 . Наряди по роботі роздавав ОСОБА_13 Директора підприємства ОСОБА_7 він бачив, не пригадує скільки разів. Він підходив до працівників. Додав, що в день нещасного випадку він прийшов з обіду. Чи в цей час вже машина була висипала сою не пригадує. ЇЇ мав завантажувати ОСОБА_16 . Чи хтось давав розпорядження ОСОБА_11 іти до ями не знає, однак коли він до нього підійшов, то такий вже стояв зверху на ямі засипаній соєю та штурхав її. Він особисто звернув йому увагу не робити цього, оскільки воно не допоможе та пішов шукати ОСОБА_16 . Внизу його не було і коли він піднявся на верх , то тоді побачив руку ОСОБА_11 . Зазначив, що ОСОБА_13 в цей час не було. наголосив, що в цей день ніхто з ним не проводив інструктажу по техніці безпеки та ніхто нічого не розказував. Особисто йому не було відомо, що не можна ходити по засипаній ямі. Ще раз наголосив, що не бачив, чи були захисні решітки на ній.

Свідок ОСОБА_27 24.06.2019 року в судовому засіданні пояснив, що він працював у 2012 році офіційно на підприємстві ТзОВ "Стоянівнасіння" оператором механічної лінії. Серед його обов"язків було загрузити автомобіль та завезти в сушку. Директора ОСОБА_7 бачив на підприємстві. ОСОБА_11 він знав, оскільки такий працював на підприємстві, однак йому невідомо скільки часу та чи офіційно. Зазначив, що на завальній ямі захисних решіток не бачив, на його думку їх там не було. Однак, він розуміє що небезпечно працювати без захисних решіток. Інструкцій по техніці безпеки як таких не проводили, лише щось розказували, а потім працівники підписувались. В день події він здав зміну і пішов додому, а тому по даному випадку нічого сказати не може, оскільки не бачив.

Наголосив, що своїх керівників знав. ОСОБА_13 був його безпосереднім керівником. Зранку саме ним давалась рознарядка, а не ОСОБА_18 . Чітко знав, що по засипаній ямі ходити не можна. Додав, що після нещасного випадку працював там вже не довго.

Свідок ОСОБА_28 24.06.2019 року в судовому засіданні пояснив, що він працював у 2012 році офіційно на підприємстві ТзОВ "Стоянівнасіння" слюсарем ремонтної бригади. ОСОБА_11 знав оскільки такий працював на підприємстві, однак як довго не пригадує. Особисто він працював з 1991 року. В день нещасного випадку, він перебував на території підприємства, а саме в майстерні, коли хтось прийшов і сказав, що ОСОБА_11 засипало. Коли він підійшов на місце події, було вже багато працівників, які відсипали сою. Всі шукали. В цей час захисної решітки не було. Витягували ОСОБА_11 до години часу. Окремо додав, що всі розписувались у журналі за техніку безпеки. Всі працівники розуміли що по засипаній ямі ходити не можна. Про те, що на підприємстві був інженер по охороні праці, він не знав.

Свідок ОСОБА_17 25.06.2019 року в судовому засіданні пояснив, що він працював у 2012 році на підприємстві ТзОВ "Стоянівнасіння" головним бухгалтером до лютого 2013 року. В день, коли трапився нещасний випадок, він був на підприємстві. Пригадує, що коли прибіг безпосередньо на місце події, то працівники відкидали сою та пізніше витягнули ОСОБА_11 , якого положили на заднє сидіння його осбистого автомобіля та відвезли у лікарню. Не пригадує скільки разів до цього був директор ОСОБА_7 у них на відділенні, однак саме в день нещасного випадку його на підприємстві не було. Сам він особисто на виробництво практично не ходив, а тому нічого не може сказати про завальні ями та решітки. Однак, памятає, що журнал з охорони праці був, але хто був за це відповідальний не знає. Його посадова інструкція була, яку він знав і яка ним була підписана. Відносно неофіційних працівників нічого не знає. ОСОБА_11 зарплати він не нараховував.

Свідок ОСОБА_13 04.09.2019 року в судовому засіданні пояснив, що він працював на підприємстві ТзОВ "Стоянівнасіння" завскладом приблизно з 2010 по 2013 рік. Працював посезонно та набагато довше ніж ОСОБА_11 , який працював водієм автомобіля "ГАЗ 53". Чи працював такий офіційно, йому не відомо, оскільки на роботу його не приймав, а лише порекомендував, так як вони являлися сусідами. Додав, що йому відомо про те, що на підприємстві був інженер з охорони праці з м. Радехова. Зазначив, що внутрішній складський транспорт підпорядковувався директору та зміна не підпорпядковувалась начальнику складу. Тобто, він отримував вказівки від директора, а тоді вже давав вказівки робочим. Чи саме в день нещасного випадку з ОСОБА_11 йому директор ОСОБА_7 давав будь-які вказівки, не пригадує. Наголосив, що в його обовязки не входило проводити інструктаж по техніці безпеки працівникам та ніколи такого не проводив. Хто в цей день керував перевозом зерна не знає, але не він. В цей день роботу ОСОБА_11 він не давав. До розвантаження та завантаження сої були задіяні лише ОСОБА_14 та ОСОБА_16 , але точно не ОСОБА_11 , так як він йому такої вказівки не давав. Окремо додав, що завальні ями він бачив кожного дня. Саме на цій ямі, де стався нещасний випадок, решітки він не бачив. Особисто він біля ями в цей день не був, а лиш показав в яку яму слід зсипати сою. На час нещасного випадку він був на території підрозділу, а саме в бухгалтерії, однак бачив, що ОСОБА_11 їздив по території, однак по чиїх вказівках, тобто від кого він отримав наряд на роботу в цей день, не памятає. На його думку, нещасний випадок стався через відсутність решітки. Однак, зразу ж спростував свою думку зазначивши, що йому невідомо внаслідок чого стався нещасний випадок.

Свідок ОСОБА_26 24.01.2020 року в судовому засіданні пояснив, що він працював на підприємстві ТзОВ "Стоянівнасіння" разом з ОСОБА_11 у с. Стоянів з вересня по листопад 2012 року. До цього працював на підприємстві у м. Радехів. Вже на час нещасного випадку, він на підприємстві взагалі не працював. Коли працював, то слідкував за бригадою та керував сушкою кукурудзи, а ОСОБА_11 працював водієм. Наголосив, що він особисто знав, де знаходиться завальна яма № 4 на якій трапився нещасний випадок, однак за період його роботи решіток на ній не було. Керував ОСОБА_11 завскладом ОСОБА_13 і всі вказівки щодо роботи вони отримували безпосередньо від нього. Окремо наголосив, що інструктаж по техніці безпеки він особисто проходив в м. Радехові, а у с. Стоянові ні. Директора ОСОБА_7 як керівника бачив, однак особисто їх ніхто не знайомив. Зазначив, що до 15.10.2012 року він працював офіційно, а далі до кінця листопада неофіційно та займався далі сушкою кукурудзи. Завдання щодо роботи перед ним ставив ОСОБА_13 , який керував вдень виробничим процесом, потім передавав зміну йому, та в подальшому, вже вночі, керував безпосередньо він особисто. Саме, коли мінялась зміна, він міг бачити ОСОБА_11 . В його бригаді було четверо осіб. В цей період часу, вони працювали лише вдень. Під час роботи ОСОБА_11 він бачив, що такий виконував роботу водія. Наголосив, що водії виконували ту роботу, яку їм давали, тобто виконували і іншу роботу. За час коли він працював, директор ОСОБА_7 був у них в підроділі, був навіть випадок, що був уночі.

Щодо нещасного випадку, зазначив, що на цей час був вже звільнений та не працював, а лише чув, що працівник ОСОБА_11 впав у завальну яму і його засипало зерном. На його думку, якщо була б захисна сітка, то це вберегло б ОСОБА_11 від смерті. Однак додав, що ця яма була перероблена на велику яму для того щоби великогабаритний транспорт мав змогу висипати зерно. Тобто, це була можна сказати новозбудована яма, однак коли саме вона була перероблена не пригадує.

Свідок ОСОБА_25 24.01.2020 року в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_11 знав з дитинства, товаришували. Разом працювали близько одного року у підприємстві ТзОВ "Стоянівнасіння" в с. Стоянів. Він працював оператором механічної лінії, а ОСОБА_11 водієм. Під час роботи вони пересікалися. В день смерті ОСОБА_11 він був на роботі та бачив його, тобто були в одній із ним зміні. Бачив як ОСОБА_11 до обіду їздив на автомобілі, однак біля 11 год., він займався погрузкою сої на великогабаритний вантажний автомобіль. В час нещасного випадку він перебував у майстерні. Не пригадує хто саме прибіг і сказав, що потрібно допомогти витягувати ОСОБА_11 із завальної ями. Він впершу чергу закрив норію.

Наголосив, що решітка на завальній ямі була, тобто яма була нею накрита, однак на його думку дана решітка була ненадійною, оскільки була з великими отворами. Зазначив, що коли вони витягували із сої ОСОБА_11 , то змушені були виривати цю решітку ломами. Він особисто таку виривав ломом по створках, а також ОСОБА_16 та інші допомагали також, оскільки на місці події були майже усі працівники підприємства. Дана решітка була закріплена дюбелями. Пізніше він бачив яму без сої. Решітка була вирвана до половини. Площа даної решітки була приблизно 6 м. на 4-5 м.

Додав, що коли він прийшов до ями, то рука ОСОБА_29 стирчала із сої. Він схопив за цю руку та не відпускав доти, поки їх не витягнули разом, хоча його також почало засипати.

Пізніше решітку доварили та зробили отвори 20 см. на 20 см., а також укріпили її угольниками, а до цього були вічка приблизно 50 см. на 50 см.

Зазначив, що не знає хто саме давав вказівки ОСОБА_11 . Особисто йому вказівки щодо роботи дав в цей день завскладом ОСОБА_13 , однак хто саме цього дня був головним, не пригадує, ніби ОСОБА_30 , який є двоюрідним братом підсудного, ОСОБА_13 та ОСОБА_18 , і саме вони могли давати вказівки щодо роботи працівникам. На день смерті ОСОБА_11 директора на підрозділі не було.

Окрім цього пояснив, що на робочому місці був неофіційно, однак інструктаж по техніці безпеки проходив і достовірно знав, що по засипаній ямі ходити не можна.

На його думку, подія сталась у зв"язку із наступним. Забився шубер норії, однак замість того щоби піти знизу і відкрити його більше, ОСОБА_11 , пішов зверху на засипану соєю яму і держаком від лопати пробував пробити закупорку. Здивований тим, що у ОСОБА_11 виявили ознаки алкогольного сп"яніння.

Свідок ОСОБА_24 24.01.2020 року в судовому засіданні пояснив, що він був прийнятий на роботу на посаду інженера з охорони праці по договору з 01.11.2012 року і працював до 01.04.2013 року. Його робочий графік був такий: три дні по 4 год. До цього він 20 років працював в системі охорони праці, а тому знав про усі вимоги до цієї посади. Зазначив, що на підприємстві в його обов"язки входило провести інструктажі. Він розробив собі тематичні плани і час від часу проходив територію підприємства і слідкував за тим чи немає порушень безпеки праці. Зазначив, що на підприємстві був припис інспектора, а тому він особисто розробив нові інструкції і проводив із усіма працівниками інструктажі та навчання. ОСОБА_11 він знав як водія внутрішньозаводського транспорту. Про те, що по зерну ходити не можна категорично зазначено в інструкції і навіть, якщо є така необхідність, то необхідно прокладати трап.

Наголосив, що інструктаж він провів з усіма працівниками структурних підрозділів в тому числі із завскладом. Інструкції зачитував особисто та перепитував працівників, чи їм все зрозуміло. Після проведеного із всіма працівниками інструктажу, він задавав їм питання по інструкції з охорони праці. Особисто проводив навчання із завскладами. Навчання закінчувались тим, що було сформовано комісію у складі трьох осіб з яких був ОСОБА_18 (голова комісії), електрик і він після чого складався протокол навчання. Таке має проходити раз на три роки.

Зазначив, з результатами перевірки, яка була у вересні 2012 року він ознайомлювався. У приписі інспекції по праці про решітку не було нічого зазначено. Однак, на його думку, цим приписом неможливо було зупинити роботу підприємства, оскільки воно має безперервний цикл роботи. Перевірка (а відповідно, як наслідок, припис) на підприємстві була за місяць приблизно до прийняття його на роботу. З приписом він знайомився і вимог щодо решіток в такому не було.

Наголосив, що обов"язкова вимога про наявність решіток була законодавчо закріплена з 2009 року, а до цього можна було працювати без захисних решіток. Чи була наявна решітка на час нещасного випадку не може сказати. Він був на наступний після випадку день, то яма була повна - засипана зерном, а решітка є нижче, і тому він міг її не побачити, а тому не може сказати чи була така взагалі. Що призвело до загибелі ОСОБА_11 йому невідомо.

Окремо додав, що коли приступив до виконання своїх обов"язків директор, то він провів особисто з ним первинний (або ознайомчий) інструктаж. При цьому повідомив директору за припис та порушення, які необхідно усунути, однак про відсутність решітки мови не було, оскільки він сам про це не знав. Вони разом обійшли територію підприємства і він особисто йому все показав, однак коли він проводив перевірки, ями завжди були заповнені. Звичайно дрібні порушеня були, як наприклад, зняті ремені на сушці, однак працівники їх самі знімали. За решітку йому не було відомо нічого. Однак, додав, що він не зобов"язаний переконуватися в тому, чи є наявна решітка. В його інструкції немає вказівок як часто він мав проводити контроль. Наголосив, що його прийняли на роботу для того щоби усунути порушення зазначені у приписі. До цього, на підприємстві спеціаліста з охорони праці не було. Коли на підпрємстві працює менш ніж 50 чоловік, такої посади законодавчо не вимагається, а тому обовязки можуть бути покладені на будь-кого. В такому випадку відповідальність за охорону праці несе керівник підприємства. Якщо на підприємстві більше 50 осіб, то спеціаліст по охороні праці може бути прийнятий по сумісництву, однак різниця тоді в тому, що він не видає жодних наказів, а такі видає керівник підприємства. Тобто, згідно своєї інструкції, він лише веде контроль за охороною праці. Директор в загальному відповідає за охорону праці, а керівники структуних підрозділів, в тому числі і завскладом, несуть безпосередню відповідальність за охорону праці.

Зазначив, що немає значення працює офіційно особа чи ні, інструктаж їй має бути проведено. З ОСОБА_11 такий також було проведено, як первинний так і періодичний. Це може зробити навіть директор. Крім цього додав, що в нормативних актах, які стосуються охорони праці ніде немає прописано, що можна палицею проштовхувати зерно, коли забиває яму.

Свідок ОСОБА_31 10.06.2022 року в судовому засіданні пояснив, що він у 2012 році працював головним державним інспектором Держпромгірнагляду.

По нещасному випадку, який трапився у с. Стоянові, він був головою комісії та окрім нього було ще 5 членів комісії. На місце події комісія в повному складі прибула через 6 днів після події. Доступ на територію підприємства був обмежений, а саме, на прохідній підприємства стояла охорона - солдати.

Коли прийшли на місце події, то решітка на ямі була з отворами 20 см. на 20 см. На час події, на скільки йому відомо, решітки були сперті до стіни складського приміщення біля ями.

Комісією було відібрано пояснення, проведено опитування, описано місце події та організовано зустріч із сім"єю ОСОБА_11 .

Наголосив, що завальна яма на якій трапився нещасний випадок розмірами приблизно 5,5 м. на 4 м.. Отвори на двох решітках, що були призначені для неї 20 см. на 20 см. Згідно п. 3.3.8 "Правил техніки безпеки і виробничої санітарії на підприємствах по зберіганню та переробці зерна міністерства хлібопродуктів", отвори решіток мають відповідати нормам 25 см. на 7,5 см. та всі решітки мають кріпитися на петлях або болтами. Окрім цього, мають мати засоби для закривання. Вага такої секції враховуючи розміри даної ями, мала б становити призько 120 кг., але при умові, що така зроблена у відповідності до стандартів. Така яма, мала б накриватись двома решітками, згідно правил. Заглиблення решітки від рівня підлоги, мала б бути не нижче 6 см.

На його думку, що якщо б на даній завальній ямі була би встановлена захисна решітка, то особа не потрапила до неї і нещасного випадку вдалось би уникнути. Особисто він жодного замка чи петлі на ямі не бачив. Однак, решітки він бачив на завальній ямі. Ним було зроблено запит до Радехівського РВ про те, чи були на момент події решітки на завальній ямі та отримав відповідь, що таких не було.

Додав, що при перевірці він не досліджував скільки саме часу керівник працював на даному підприємстві. Також комісія не встановлювала причин нещасного випадку, а тому не може сказати чи міг ОСОБА_11 умисно зайти в завальну яму.

Комісія зробила висновок, що технічною причиною нещасного випадку є в першу чергу порушення правил техніки безпеки. Оргінізаційною причиною - недостатній контроль за охороною праці. Психофізіологічною причиною - порушення вчинені ОСОБА_11 , а саме, будучи водієм він перебував у стані алкогольного спяніння.

На його думку, під час нещасного випадку решіток на ямі не було. Під час досудового розслідування, такі були сперті до складу. Допуск до роботи ОСОБА_11 був також з порушеннями, оскільки він перебував у стані алкогольного сп"яніння. Тому комісія прийшла до висновку про вину у нещасному випадку директора ОСОБА_7 , та окрім нього ОСОБА_18 та самого ОСОБА_11 .

Додав, що якщо б решітка була хоча б 25 см. на 7,5 см., то людина не попала би у завальну яму. Якщо були б петлі (завіси) та болти, то решітка відкрилась би, а не знімалась вільно. Зазначив, що керівник несе відповідальність за охорону праці у відповідності до Закону України "Про охорону праці" та п. 11 вищезазначених Правил, при умові, що немає наказу про покладення таких обовязків на іншу відповідальну за це особу. Такою особою міг бути як окремий працівник, так і працівник із покладенням на такого обов"язків за охорону праці. Ця особа повинна була б проходити 1 раз на 3 роки навчання по охороні праці у відповідному навчальному закладі. Окрім цього, проводиться атестація працівників. Наказу про покладення обовязків за охорону праці на іншу особу під час їхньої перевірки, не було. У зв"язку із цим, свій висновок він підтримує.

Аналізуючи показання зазначених свідків, суд дійшов висновку, що вони не можуть бути взяті судом до уваги як докази обставин висунутого обвинувачення ОСОБА_7 , з огляду на те, що вони не містять достовірної інформації щодо того, що нещасний випадок із ОСОБА_11 стався внаслідок порушення ним вимог про охорону праці, так-як вони не були присутніми під час події, а саме жоден із них не був саме в момент, коли ОСОБА_11 попав у яму та його почало засипати соєю, а лиш дехто бачив, як він ходив по засипаній соєю ямі та вже безпосередньо тоді, коли його засипало соєю.

Тобто, ОСОБА_11 певний проміжок часу перебував біля чи на завальній ямі сам, тобто поза полем зору будь-кого із працівників підприємства.

Показання зазначених вище свідків, не є належними доказами вчинення ОСОБА_7 інкрімінованого йому кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 271 КК України також у зв"язку із наступними доказами встановленим та дослідженими судом.

Так, згідно ч. 2 ст. 271 КК України передбачена відповідальність за порушення вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про охорону праці службовою особою підприємства, установи, організації або громадянином - суб`єктом підприємницької діяльності, якщо це порушення спричинило загибель людей або інші тяжкі наслідки.

ОСОБА_7 згідно обвинувального акту пред"явлено обвинувачення в тому, що він "порушив вимоги законодавчих та інших нормативно- правових актів про охорону праці будучи службовою особою підприємства, що спричинило загибель людей".

Згідно витягу з кримінального провадження за № 000054 (а.с.2 том 1) вбачається, що 12.12.2012 року було внесено до ЄРДР відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 271 КК України.
Рапортом оперативного чергового Радехівського РВ ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_32 від 12.12.2012 року було повідомлено начальнику, що "по телефону надійшло повідомлення від гр. ОСОБА_18 про те, що 12.12.2012 року о 17 год. 00 хв гр. ОСОБА_11 , , ІНФОРМАЦІЯ_4 , знаходячись на території ТзОВ "Стоянівнасіння", що в с. Стоянів, вул. І.Франка, 85 самовільно підійшов до прибудови складу зберігання зерна сої, де з власної необережності впав у завальну яму для зберігання зерна, внаслідок чого його засипало зерном сої....", що вбачається з такого рапорту (а.с. 6 том 1).
Згідно протоколу огляду місця події від 12.12.2012 року, схеми розміщення обєктів ТзОВ "Стоянівнасіння"та фотокопій до протоколу (а.с. 7-21), місцем події являється територія ТзОВ "Стоянівнасіння", що знаходиться у с. Стоянів, вул. І.Франка, 85 Радехівського району. Описано приміщення навколо нурійної ями та саму яму. Зазначено, що "При стіні ями лівій (до стіни нурійної) знаходяться металеві листи дошки. В кількоті 3 шт. (металеві листи), 4 шт. дошки. З місця події нічого не вилучалось. Під час огляду проводилась фотозйомка фотоапаратом "NICON". Огляд проводився у нічну пору доби при штучному освітленні, при морозяній погоді (снігопад)."
Учасником огляду із працівників підприємства був ОСОБА_18 , про що розписався у протоколі без зауважень.
Щодо решіток у протоколі не зазначено, однак це не означає, що зазначені у ньому металеві листи при стіні ями, не могли бути саме ними, так як з пояснень свідків, наданих в судовому засіданні решітки були сперті до стіни біля ями.
Судом не беруться до уваги як доказ, фототаблиці до протоколу огляду місця події від 12.12.2012 року, оскільки з них можна встановити лише те, що такі зроблені 12.12.2012 року та вбачаються розмиті від штучного освітлення конструкції, з яких суд не може прийти до жодних висновків. Такі не розписано та не зазначено на них безпосереднього місця події.
У денну пору доби, при природньому освітленні, фототаблиць огляду місця події для чіткого бачення такого місця та в подальшому складення відповідних висновків суду, органом досудового слідства до матеріалів справи не долучено.
З схеми складу № 4, що у АДРЕСА_2 (а.с.20 том 1) суд лише може прийти до висновку, що дійсно підтверджуються покази свідка ОСОБА_26 , який ствердив, що яма була новозбудована так як на схемі така домальована вручну органом досудового слідства.
Згідно протоколу огляду трупа в м. Радехів з приміщення моргу Радехівського РВ від 13.12.2012 року та фототаблиць до нього (а.с.34-35) за участю спеціаліста судово-медичного експерта (лікаря) ОСОБА_33 було оглянуто труп ОСОБА_11 . У протоколі зазначено, що його "Права рука відведена від тулуба практично під прямим кутом", що підтверджує те, що він на час смерті у ній щось тримав, в тому числі можливо і як зазначили свідки палицю чи держак від лопати.
13.12.2012 року вищезазначеним експертом ОСОБА_33 , що був при огляді трупа ОСОБА_11 , було видано лікарське свідоцтво про смерть за № 42/12. Причиною смерті зазначено "Вдихання та заковтування сторонніх тіл (зерна сої), нещасний випадок" (а.с.38 том 1).
З висновку експерта № 42/2012 (а.с. 40-43) видно, що причиною смерті гр. ОСОБА_29 , 1981 р.н. являється механічна асфіксія внаслідок обтураційної асфіксії від закриття дихальних шляхів сторонніми предметами (зернами сої). Дане заключення грунтується на результатах судово- медичного дослідження трупа, при якому виявлено характерні для даного виду смерті ознаки: масивні крововиливи в сполучні оболонки очей, різка ін`єкція судин кон`юнктиви, набряк головного мозку, гостру емфізему легень, гіперемію та набряк слизової оболонки дихальних шляхів, наявність сторонніх предметів в просвіті дихальних шляхів, в ротовій порожнині, в просвіті гортані, трахеї і великих бронхів, аж до рівня дрібних бронхів, які виділялися з просвіти бронхів на поверхнях розрізів легеневої тканини у просвіті стравоходу, дрібно-крапкові крововиливи під вісцеральною плеврою легень та зовнішньою оболонкою серця, переповнення кров`ю серця та великих судин. Також підтверджується результатами судово-гістологічного дослідження внутрішніх органів, при якому виявлено гостре порушення гемомікроциркуляції та гостра емфізема в легенях. Враховуючи стан розвитку трупних явищ смерть гр. ОСОБА_11 могла настати за 10-12 годин до розтину його тіла.
При судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_11 виявлено садна: на чолі зліва (1), в правій двухвинній ділянці (2), на лівому стегні (1), на лівій гомілці (1), які утворились від дії тупих твердих предметів, у живих осіб відноситься до легких тілесних ушкоджень. Враховуючи їх характер можнна вважати, що вони утворились не задовго або в момент настання смерті, та у прямому причинному зв`язку із настанням смерті гр ОСОБА_11 не перебувають.
При судово-токсикологічному дослідженні крові від трупа грі. ОСОБА_11 виявлено етиловий спирт в кількості - 1,73%о (проміле). Вказана концентрація етилового спирту у живих осіб відповідає алкогольному спянінню середнього ступеня.
Також із висновку експерта № 4366/12-Т (а.с.44) вбачається, що при судово-токсикологічній експертизі крові з трупа ОСОБА_29 , 1981 року народження, виявлено етиловий спирт в кількості - 1,73 %о (проміле).
Середня ступінь алкогольного сп`яніння (в крові виявляють від 1,5 - до 2,4 ‰ алкоголю). На даній стадії алкогольного сп`яніння частенько з`являються дратівливість, незадоволення ситуацією, агресія і злість. Ось тепер цілком можливо саме агресивна поведінка. З легкістю з`являються і повністю виходять з-під людського контролю переживання (відбувається переоцінка власних можливостей, з`являються образи або докори в адресу багатьох оточуючих осіб). Може наростати порушення координації всіх рухів, так само поступово буде розвиватися сонливість і неприємна млявість. Як правило, сп`яніння середнього ступеню змінюється глибоким тривожним сном. (Джерело: nebolet.com.ua)
Суд не виключає те, що семе ці причини могли стати наслідком нещасного випадку, який стався із ОСОБА_11 .
З висновку експерта № 13/13 (а.с. 45) вбачається, що встановлено гостре порушення гемомікроциркуляції та гостра емфізема в легенях. Гостре порушення гемомікроциркуляції в серці та підшлунковій залозі.
Судом встановлено, 29.11.2012 року в м. Дрогобич директором ТзОВ "Стоянівнасіння" ОСОБА_7 було видано наказ за № 29-к згідно якого, в зв"язку із зміногю юридичної адреси товариства та керівника, ОСОБА_7 приступив 29.11.2012 року до виконання обовязків та здійснення повноважень директора Товариства. ОСОБА_18 переведено за його згодою на посаду заступника директора з технічних питань з 29.11.2012 року з посадовим окладом 1600,00 грн. Підстава: протокол зборів засновників від 28.11.2012 року та заява ОСОБА_18 . Даний наказ підписаний директором ОСОБА_7 та з таким ознайомлений ОСОБА_18 , про що свідчить його підпис на зворотній стороні належним чином завіреної копії даного наказу (ст. 133 том 1).
Нещасний випадок з ОСОБА_11 стався 12.12.2012 року. Тобто, на час події обвинувачений ОСОБА_7 (згідно календаря за 2012 рік) працював на вказаному підприємстві директором 8 (вісім) повних робочих дні з вищою освітою педагога.
Суд не може визначити, який обєм роботи може виконати новопризначена на посаду особа протягом восьми робочих днів, однак беручи до уваги людський та зовнішні фактори, можна прийти до висновку (в нашій ситуації), що важко було осягнути за ці дні керівнику (обвинуваченому ОСОБА_7 ):
- специфіку роботи трьох підрозділів, які вже були створені за директора ОСОБА_7 та, які знаходяться (згідно карти автомобільних доріг) на відстані приблизно 160 та 170 км. від головного офісу, де було безпосередньо його робоче місце (юридична адреса підприємства: 82100, Львівська область, місто Дрогобич, вулиця Д. Галицького, будинок 1, що вбачається із виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, яка видана 29.11.2012 року та змінами до Статуту ТзОВ "Стоянівнасіння" (а.с. 99-100, 134-135 том 1);
- вивчити та ознайомитися із всією документацією та виявити її недоліки;
- познайомитися особисто з працівниками (керівного складу та робітниками) усіх підрозділів підприємства та перевірити чи проходили такі навчання, інструктажі з охорони праці;
- виявити неофіційно влаштованих працівників на усіх підрозділах і т.д.
при цьому займаючись організацією виробничого процесу підприємства.
Щодо того, що ОСОБА_11 був офіційно не влаштований на даному підприємстві стверджується, окрім показів свідків у судовому засіданні, наступними дослідженими та проаналізованими судом доказами.
Так, з листа Територіальної Державної інспекції з питань праці у Львівській області (а.с.58 том 1) вбачається, що Інспекцією з питань праці при вивченні документів ведення яких передбачено законодавством про працю факту перебування гр. ОСОБА_11 у трудових відносинах з Товариством не виявлено у зв"язку із чим, за таких обставин встановлення їх потребує додаткового вивчення шляхом здійснення слідчих дій, оперативно-роззшукової діяльності, витребування та вивчення певних доказів.
Радехівський районний центр зайнятості листом від 18.02.2013 року за № 319/02 проінформував слідчого проте, що ОСОБА_11 не звертався за послугами до районного центру зайнятості. У поданих звітах ТзОВ "Стоянівнасіння" за формою № 5-ПН (звіт про прийнятих працівників) відсутня інформація про прийняття на роботу ОСОБА_11 , що вбачається з копії такого листа (а.с. 62 том 1).
Управління Пенсійного фонду України у Радехівському районі Львівської області листом від 18.02.2013 року за № 712/09-11 проінформував слідчого проте, що інформація щодо нарахування заробітної плати ТзОВ "Стоянівнасіння" ОСОБА_11 (РНОКПП НОМЕР_3 ) з 2012 року в підсистемі WEB-COK відсутня, що вбачається з копії такого листа (а.с. 95 том 1).
З вищенаведеного суд робить висновок, що оскільки у жодному відповідному державному органі, який має відомості про працевлаштованих осіб, про ОСОБА_11 відсутня інформація як офіційно працевлаштовану особу, а тому такий дійсно працював у ТзОВ "Стоянівнасіння" неофіційно.
Тому, суд в подальшому буде брати до уваги, те що ОСОБА_11 працював на підприємстві неофіційно, а тому приходить до висновку, що слід дослідити та досконало вивчити всі законодавчо закріплені вимоги, як по відношенню до нього мали діяти особи керівного складу, які знали про цей факт.
Як досліджено судом з показів свідків, а також обвинуваченого ОСОБА_7 , що директор міг не знати та не знав про те, що ОСОБА_11 працював не офіційно.
Суд не має підстав піддавати сумніву цей факт, оскільки такий жодним чином не спростований та не доведений органом досудового слідства, стороною обвинувачення чи матеріалами справи.
Що вбачається відносно працівника ОСОБА_11 з показів свідків обвинуваченого та матеріалів справи.
Згідно показів свідків, ОСОБА_11 працював на підприємстві до настання нещасного випадку не більше року.
Однак, документи наявні в матералах справи підтверджують те, що він працював на підприємстві лише з 05.11.2012 року.
З довідки-характеристики виданої заступником директора ОСОБА_18 18.12.2012 року за № 160 (а.с. 103 том 1) вбачається, що гр. ОСОБА_11 виконував разові роботи на підприємстві з 05.11.2012 року по цивільно-правовій угоді водієм вантажного автомобіля ГАЗ-53 для внутрішньозаводського перевезення зерна. Викликався по потребі завідуючим складом. На даний час заробітна плата йому ще не нараховувалась і не виплачувалась. За період роботи показав себе з позитивної сторони, сумлінно виконував доручення, які йому надавалися. Розлучений, дружина виховує двоє малолітніх дітей.
Цивільно-правової угоди в матеріалах справи немає, нарахування зарплати, з показів головного бухгалтера ОСОБА_17 , не здійснювалось.
Згідно копії витягу з журналу проведення інструктажу (а.с.131-132 том 1) 05.11.2012 року ОСОБА_11 , як різноробочому, проводив інструктаж директор ОСОБА_18 , (хоча з 01.11.2012 року був прийнятий на роботу інженером з охорони праці по контракту ОСОБА_19 (наказ № 25-к від 26.10.2012 року (а.с. 153 том 1)), про що свідчать підписи осіб, яку інструктують та яка інструктує, тобто ОСОБА_11 та ОСОБА_18 (запис № 26). В подальшому, вже 09.11.2012 року ОСОБА_11 , як водію, проводив інструктаж ОСОБА_19 , про що свідчать підписи осіб, яку інструктують та яка інструктує, тобто ОСОБА_11 та ОСОБА_19 (запис № 32). Всі записи у журналі про проведення інструктажу підтверджують те, що з 09.11.2012 року інстуктажі проводив лише ОСОБА_19 і ОСОБА_11 такий був проведений про що він і розписався.
01.11.2012 року (в день прийому на роботу інженера по охороні праці), ще на той час директором підприємства ОСОБА_18 було винесено наказ за № 31 "Про затвердження нормативно-правових актів з охорони праці", що видно з його копії (а.с. 98 том 1).
Тобто, з вищенаведеного, суд робить висновок, що безпосередньо з службових осіб та осіб керівного складу особисто з ОСОБА_11 були знайомі: заступник директора ОСОБА_18 (який проводив особисто інструктаж ОСОБА_11 та видавав на нього конкретизовану (не шаблонну)довідку-характеристику), інженер по охороні праці ОСОБА_19 (який проводив особисто інструктаж ОСОБА_11 ) та завсклад ОСОБА_13 (який згідно довідки-характеристики викликав по потребі ОСОБА_11 на роботу та згідно показань свідків давав рознарядку відносно роботи).
Якщо немає жодних доказів про офіційне працевлаштування ОСОБА_11 , то суд вважає за необхідне дослідити, яким чином та ким такий був допущений до роботи.
Допущення до роботи працівника відбувається безпосередньо на його робочому місці. Працював ОСОБА_11 у с. Стоянові Радехівського району водієм (згідно журналу проведеного інструктажу), тобто приблизно за 170 км. від основного офісу підприємства (м. Дрогобич).
Зі слів обвинуваченого, в день нещасного випадку з ОСОБА_11 , а саме 12.12.2012 року він знаходився на підприємстві в м. Дрогобич та у с. Стоянів Радехівського району в цей день не був, а приїхав лише на наступний день, оскільки про подію дізнався близько 20 год., додзвонившись до дівчат із бухгалтерії.
Жоден із свідків не ствердив про те, що директор ОСОБА_7 в день нещасного випадку був на підприємстві. Також ніхто із них не зазначив, що повідомив директора особисто про настання нещасного випадку.
Тобто, з наведеного слідує, що приблизно до 20 год. обвинуваченому ОСОБА_7 , як директору підприємства, не було відомо про нещасний випадок, а також те, що протягом дня 12.12.2012 року він не перебував у структурному підрозділі в с. Стоянів, а тому і не міг ані в усній формі, ані у письмовій (оскільки така відсутня в матеріалах) давати розпорядження ОСОБА_11 відносно роботи, і як наслідок такими діями допускати такого до роботи.
Жодних підтверджень того, що обвинувачений ОСОБА_7 був особисто знайомий з ОСОБА_11 , давав йому будь-які розпорядження щодо роботи немає.
Згідно правил внутрішнього трудового розпорядку затверджених директором ТзОВ "Стоянівнасіння" (а.с.107-110 том 1) прийняття на роботу оформляється наказом (розпорядженням) роботодавця, що оголошується працівнику під розпис. Фактичне допущення працівника до роботи роботодавцем або з його відома іншою посадовою особою вважається укладенням трудового договору незалежно від того чи було прийняття на роботу оформлено належним чином.
Якщо ОСОБА_7 особисто або з його відома іншими посадовими особами фактично не допускав ОСОБА_11 до роботи, то такий був допущений кимось із службових осіб структурного підрозділу с. Стоянів, без відома керівника підприємства та без законних на це підстав, а також не відсторонений від обовязків за перебування у стані алкогольного спяніння.
Крім того, судом встановлено, що згідно наказу від 17.12.2012 року за № 831 територіальним управлінням Держгірпромнагляду у Львівській області було утворено комісію з проведення спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 12.12.2012 року о 17 год. 05 хв. у ТзОВ "Стоянівнасіння" у складі ОСОБА_31 - голови комісії та 5 (п"яти) членів.
За результатами даної перевірки було складено акт з проведення спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 12.12.2012 року о 17 год. 05 хв. у ТзОВ "Стоянівнасіння" та долучено додатки до нього (а.с.158-235 том 1). Висновок комісії на підставі проведеної перевірки такий. Вивчивши матеріали розслідування нещасного випадку (пояснення, протоколи опитування, лист Радехівського районного відділу ГУ МВС України у Львівській області та інші документи) комісія прийшла до висновку, що нещасний випалок стався під час виконання потерпілими трудових обов`язків на території підприсмства, в робочий час, а тому керуючись п. 15 "Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві", затвердженого Постановою КМУ від 30 листопада 2011 року №1232, даний нещасний випадок вважати пов`язаним з виробництвом, взяти на облік ТзОВ «Стоянівнасіння» і скласти акт по формі Н-1 на ОСОБА_11 .
Особами, дії яких призвели до нещасного випадку, є:
1. ОСОБА_7 директор ТзОВ «Стоянівнасіння», який здійснював недостатній контроль за дотриманням вимог трудового законодавства на підприємстві, загальним станом охорони праці, техніки безпеки, виробничої санітарії.
Порушив вимоги розділу II «Порядок прийняття та звільнення працівників», Правил внутрішнього трудового розпорядку ЗАТ «Стоянівнасіння», затверджених 01 грудня 2011 року №1 загальними зборами трудового колективу, п.3.4.13 «Правил охорони праці у сільськогосподарському виробництві», затверджених наказом Держнаглядохоронпраці 07.02.2000 р. №18, п.п..1.1.. 3.3.8 «Правил техніки безпеки і виробничої санітарії для підприємств по збереженню і переробці зерна», затверджених наказом Міністерства хлібопродуктів СРСР 18.04. 1988 року №99 та п.4.2 Посадової інструкції директора, затвердженої наказом ТзОВ «Стоянівнасіння» від 29 листопада 2012 року №29-К.
2. ОСОБА_18 заступник директора ТзОВ «Стоянівнасіння», який допустив до роботи ОСОБА_11 з порушенням вимог чинного законодавства, здійснював недостатній контроль за загальним станом охорони праці, техніки безпеки, виробничої санітарії та за дотриманням працівниками вимог інструкцій з охорони праці.
Порушив вимог розділу ІІ "Порядок прийняття та звільнення працівників", розділу ІІІ «Основні обов`язки працівників», «Правил внутрішнього трудового розпорядку ЗАТ «Стоянівнасіння» затверджених 01 грудня 2011 року №1 загальними зборами трудового колективу. п.3.4.13 «Правил охорони праці у сільськогосподарському виробництві», затверджених наказом Держнаглядохоронпраці 07.02.2000 №18. п.п.1.1.. 3.3.8 «Правил техніки безпеки і виробничої санітарії для підприємств по збереженню і переробці зерна», затверджених наказом Міністерства хлібопродуктів СРСР 18.04.1988 №99.
3. ОСОБА_11 водій ТзОВ «Стоянівнасіння», який виконував роботи у ТзОВ «Стоянівнасіння» в стані алкогольного сп`яніння.
Порушив вимоги п. 1.8 Інструкції з охорони праці №12 для водія автомобіля внутрішньозаводського транспорту, затвердженої наказом ТзОВ «Стоянівнасіння» №31 від 01.11.2012 року.
Даний акт підписаний 27.03.2013 року усіма членами комісії, однак один із членів, а саме ОСОБА_34 написав, що з актом не згідний. Дивитись окрему думку.
Крім вищезгаданого акту, комісією було окремо складено акт № 1 про нещасний випадок, повязаний з виробництвом ОСОБА_29 (а.с.168-175 том 1) у якому зазначено заходи щодо усунення причин настання нещасного випадку. Серед них, для ОСОБА_7 , як виконавця з 27.05.2013 року таких, зазначено: -Заборонити допуск до роботи працівників з порушенням вимог чинного законодавства (без укладення трудової угоди, цивільно- правової угоди); - Заборонити експлуатацію завальних ям та інших ємкостей для сипучих матеріалів без обладнання спеціальними пристроями(решітки, люки, огородження), що запобігають падінню людей; -Посилити контроль за дотриманням працівниками товариства трудової дисципліни і Правил внутрішнього трудового розпорядку; -Провести позачергове навчання і перевірку знань з питань охорони праці посадових осіб та спеціалістів товариства; -Провести позаплановий інструктаж з охорони праці з всіма працівниками;- Обставини та причини нещасного випадку зі смертельним наслідком довести до відома працівників товариства, обговорити на зборах трудового колективу. Даний акт підписано усіма членами комісії, однак один із членів, а саме ОСОБА_34 написав, що з актом не згідний. Дивитись окрему думку.
Окрема думка ОСОБА_34 була офомлена 27.05.2013 року письмово (а.с. 165 том 1) та полягала у наступному. Не згідний таким:
П.6. - «Висновок комісії» Акту проведення спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 12.12.2012 року у ТзОВ «Стоянівнасіння» (форма 11-5) про те, що «даний нещасний випадок вважати пов`язаним з виробництвом, взяти на облік у ТзОВ «Стоянівнасіння» і скласти акт по формі Н-1 на ОСОБА_35 ».
Вважає, що дія Порядку на даний нещасний випадок не поширюється (пункти 1, 2) і акт по формі Н-1 по ньому не складається. Відповідно до листа Держгірпромнагляду України від 27.12.2012р. № 11869/015.2-09/6/12 «Про надання роз`яснень» сказано: «процедуру проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій, що сталися з працівниками на підприємствах, в установах та організаціях незалежно від форми власності або в їх філіях, представництвах, інших відокремлених підрозділах визначено Порядком проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2011 р.№ 1232 (далі-Порядок).
У п.38 Порядку сказано, що факт перебування потерпілого у трудових відносинах з роботодавцем, якщо відповідні документи не оформлені роботодавцем, але потерпілий фактично допущений до роботи, підтверджується в установленному порядку Держпраці або у судовому порядку.
Відповідно до листа Територіальної державної інспекції з питань праці у Львівській області від 18.03.2013р. № 02-1 135/07 на запит голови спеціальної комісії «факту перебування гр. ОСОБА_11 в трудових відносинах з Товариством не встановлено». Крім цього «... відсутні стосовно гр. ОСОБА_11 документи, ведення яких передбачено законодавством про працю і які є обов`язковими, а саме: кадрові накази щодо прийняття на роботу за період з 05 листопада по 12 грудня 2012 року; табелі обліку робочого часу чи інші документи, які б свідчили про ведення керівництвом Товариства достовірного обліку виконуваної гр. ОСОБА_11 роботи; відомості нарахування та виплати заробітної плати стосовно гр. ОСОБА_11 за період з 05 листопада по 12 грудня 2012 року».
Факт відсутності вказаних вище документів у листі Держпраці, які б підтвердили перебування гр. ОСОБА_11 у трудових відносинах з ТзОВ «Стоянівнасіння» також зафіксовано зібраними матеріалами спеціальною комісією з розслідування даного нещасного випадку.
Крім цього, у згаданому вище листі Територіальної державної інспекції з питань праці у Львівські області від 18.03.2013 р. № 02-1 135/07 сказано: «З приводу зазначеного директором Товариства представлено письмове пояснення заступника директора Товариства ОСОБА_18 від 18.12.12 наступного змісту: «Гр. ОСОБА_11 виконував разові роботи на підприємстві з 5.11.2012р. по цивільно-правовій угоді, водієм автомобіля ГАЗ-53 для внутрішньозаводського перевезення зерна. Викликався по потребі завідуючим складом. На даний час заробітна плата йому не нараховувалася і не виплачувалася». Далі зазначається, що у ході проведення перевірки адміністрацією Товариства не представлено цивільно-правової угоди з гр. ОСОБА_11 , акту виконаних ним робіт та документів про виплату йому винагороди за виконану роботу.
Згідно зі статтею 48 КЗпП України основним документом про трудову діяльність робітника є трудова книжка, яка ведеться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, установі, організації або у фізичної особи понад п`ять днів.
Згідно з пунктом 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України. Міністерства юстиції України. Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993р. № 58 (із змінами), (далі по тексту Інструкція) заповнення трудової книжки вперше провадиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття на роботу.
Згідно з пунктом 2.14. Інструкції у графі 3 (трудової книжки) розділу «Відомості про роботу» як заголовок пишеться повне найменування підприємства. Під цим заголовком у графі 1 ставиться порядковий номер запису, що вноситься, у графі 2 зазначається дата прийняття на роботу. У графі 3 пишеться: Прийнятий або призначений до такого-то цеху, відділу, підрозділу, на дільницю, виробництво із зазначенням їх конкретного найменування, а також роботи, професії або посади і присвоєного розряду. Записи про найменування роботи, професії або посади, на яку прийнятий працівник, виконуються для робітників та службовців відповідно до найменування професій і посад, зазначених у «Класифікаторі професій».
Відомості у Акт форми Н-1, пункт 2. (Найменування підприємства, працівником якого є потерпілий»), пункт 3. («Відомості про потерпілого») щодо професії, розряду, стажу роботи та інше необхідно вносити із записів у трудовій книжці.
З пояснень свідків та осіб, причетних до нещасного випадку випливає, що ОСОБА_11 трудову книжку у ТзОВ «Стоянівнасіння» не подавав і жодних записів внесено до неї не було.
Таким чином, відповідно до п..15 Порядку обставинами, за яких нещасний випадок визнається таким, що пов`язаний з виробництвом, і складається акт за формою Н-1 є виконання потерпілим трудових (посадових) обов`язків. Так як факту виконання гр. ОСОБА_11 трудових обов`язків у ТзОВ «Стоянівнасіння» не встановлено, відповідно до листа Держпраці від 18.03.2013 р. № 02-1135/07, дія Порядку на такий нещасний випадок не поширюється і підстав для складання акту за формою Н-1 на його думку немає.
24.12.2013 року рішенням Галицького районного суду м. Львова по справі № 461/8172/13-ц за позовом Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань України в Дрогобицькому районі Львівської області до Територіального управління Держгірпромнагляду у Львівській області про визнання нещасного випадку таким, що не є повязаний з виробництвом позов задоволено. Визнано нещасний випадок, що стався із ОСОБА_11 таким, що не повязаний з виробництвом. Визнано недійсним та скасовано акт Територіального управління Держгірпромнагляду у Львівській області про нещасний випадок, повязаний з виробництвом, що стався з ОСОБА_11 , за формою Н-1, затверджений т27.05.2013 року. Зобовязано внести зміни до п. 6 акту Територіального управління Держгірпромнагляду у Львівській області про розслідування нещасного випадку , що стався 12.12.2012 року за формою Н-5, затвердженого 27.05.2013 року, зазначивши, що нещасний випадок вважається не повязаним з виробництвом.
Суд бере до уваги також і той факт, що ОСОБА_11 був допущений до роботи 12.12.2012 року як водій та як водій він проходив інструктаж по техніці безпеки. Також слід зважати на те, що посадові інструкції на різноробочих та водіїв не складаються. Однак, як стверджували свідки, в його обов"язки входило внутрішнє перевезення зерна, а не контроль за вивантаженням чи завантаженням зерна ( в тому числі сої) та його рух у завальній ямі.
Як вбачається з п.п. 1.10, 1.12, 4.3.1, 4.3.2 копії положення "Про навчання, інструктаж і перевірку знань працівників ТзОВ "Стоянівнасіння" з питань охорони праці" затвердженого директором ОСОБА_18 (а.с. 111-113 том 1) допуск до роботи осіб, які не пройшли навчання і перевірки знань з питань охорони праці забороняється. Відповідальність за організацію навчання і перевірку знань з охорони праці на підприємстві покладаються на його керівника, а в структурних підрозділах (дільниці тощо) на керівників цих підрозділів. Повторний інструктаж проводиться на робочому місці з усіма працівниками на роботах з підвищеною небезпекою - 1 раз у квартал; на інших роботах - 1 раз у півріччя. Повторний інструктаж проводиться індивідуально або з групою працівників, які виконують однотипні роботи, за програмою первинного інструктажу в повному обсязі.
Як вже було зазначено вище, інженером з охорони праці ОСОБА_19 було проведено з ОСОБА_11 09.11.2012 року, як з водієм, повторний інструктаж.
Із показів свідків, ті хто безпосередньо бачили ОСОБА_11 на завальній ямі, а також і службових осіб, які не були на місці події в цей час, ствердили, що не розуміють, що він там робив, чому ходив по сої, оскільки жодних розпоряджень слідкувати за завальною ямою для ОСОБА_11 не було та в його обов"язки це не входило.
Згідно положення "Про систему управління охороною праці" затвердженого директором ТзОВ "Стоянівнасіння" ОСОБА_18 16.02.2012 року (а.с. 114-116 том 1) очолює роботу з управління охороною праці та несе безпосередню відповідальність за її функціонування в цілому керівник підприємства, а в службах, на дільницях - керівники відповідних підрозділів і служб, відповідальні за стан умов та безпеку праці у підпорядкованих їм підрозділах. Безпека обладнання, що експлуатується, забезпечується шляхом приведення його у відповідність до вимог системи стандартів безпеки праці (ССБП) та вимог правил охорони праці, а також своєчасного проведення ремонту та випробувань, удосконалення систем огороджувальних та запобіжних заходів.
Відповідальність за організацію цієї роботи покладається на відповідального за електрогосподарство та заступника директора. Відповідальність за безпечну експлуатацію цього обладнання покладається на керівників структурних підрозділів.

Так як нещасний випадок трапився з ОСОБА_11 у с. Стоянів, тобто на структурному підрозділі підприємства, а тому суд робить висновок, що згідно нормативно-правових актів затверджених на підприємстві з охорони праці обвинувачений ОСОБА_7 не був відповідальний у структурному підрозділі в с. Стоянів за охорону праці, організацію роботи та безпечну експлуатацію обладнання.

Слід також зауважити, що на підприємстві було розроблене та затверджене директором ТзОВ "Стоянівнасіння" ОСОБА_18 16.02.2012 року Положення про службу охорони праці (а.с.117 - 119 том 1), де закріплені основні завдання, функції, права працівників та організація роботи служби охорони праці. Дане положення було підписане саме відповідальною особою за стан охорони праці. Однак, саме в тому місці, де стояв підпис такої особи, наявно вбачається, що такий прикритий стороннім предметом, для уникнення відповідальності цією особою за стан охорони праці. Підпис відповідальної особи за стан охорони праці дійсно стояв, оскільки є його залишок, однак органом слідства даний доказ не досліджено, оригінал положення не витребувано. Навіть при цьому, якщо такий відсутній, є ймовірність, що копія такого з підписом знаходиться у певних контролюючих органах після проведених планових перевірок на підприємстві.

Згідно п.п. 1.1, 1.4, 3.2 Інструкції з охорони праці для осіб, що виконують роботи в зерноскладах затвердженої наказом № 31 від 01.01.2012 року директором ТзОВ "Стоянівнасіння" ОСОБА_18 , підписаної директором ОСОБА_18 та узгодженої з виконуючим обовязки інженера з охорони праці ОСОБА_19 (а.с.120-121) до роботи в зерноскладах допускаються особи не молодше 18 років, що пройшли навчання й інструктажі (вступний і первинний на робочому місці) по безпеці праці, що освоїли безпечні прийоми роботи і стажування в перших 25 змін під спостереженням бригадира. Характерними причинами нещасних випадків при роботі в зерноскладах (серед інших) є затягування зерном при його випуску зі складу на нижній транспортер. Однією з вимог безпеки під час роботи зазначено "Не ходити по насипі зерна, у запобігання провалу в сховані порожнечі. Якщо необхідно прохід по насипі під час випуску зерна, то припиняють випуск зерна і поверх насипу укладають міцні настили (трапи) шириною не менш 0,7 м.
Також на підприємстві були затверджені наказом № 31 від 01.01.2012 року директором ТзОВ "Стоянівнасіння" ОСОБА_18 :

- Інструкція з охорони праці № 3 для водія автомобіля внутрішньозаводського транспорту (а.с.122-124 том 1);

- Інструкція по охороні праці при завантажувально-розвантажувальних роботах із зерном і іншими сипкими вантажами в ж/д вагонах (а.с.125-128 том 1);

-Інструкція з охорони праці № 13 для працівників, що виконують роботи з експлуатації й обслуговування норій (а.с.129-130 том 1);

які підписані директором ОСОБА_18 та узгоджені з виконуючим обовязки інженера з охорони праці ОСОБА_19 .

Окрім цього, директором ТзОВ "Стоянівнасіння" ОСОБА_18 було затверджено 16.09. 2012 року Посадова інструкція завідувача складу та Посадова інструкція інженера по охороні праці, яка затверджена наказом № 25-к від 26.10.2012 року директором ТзОВ "Стоянівнасіння" ОСОБА_18 .

З вищенаведеного вбачається, що всі інструкції затверджені протягом 2012 року, тобто актуалізовані, не застарілі.

Посадова інструкція це організаційно-правовий документ, у якому визначено основні завдання, обов`язки, права і відповідальність працівника при виконанні ним роботи на певній посаді.

Строк зберігання посадової інструкції 5 років (ст. 43 Переліку типових документів, що створюються під час діяльності державних органів та органів місцевого самоврядування, інших установ, підприємств та організацій, із зазначенням строків зберігання документів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12.04.2012 № 578/5; далі Перелік № 578/5). Цей строк є єдиним як для підприємств, установ, організацій (далі організація), у діяльності яких створюються документи Національного архівного фонду (НАФ), так і для організацій, що не належать до джерел формування НАФ. Водночас приміткою до статті 43 Переліку № 578/5 уточнено, що 5-річний строк зберігання посадових інструкцій встановлюється після заміни цих документів новими. Тобто після заміни посадової інструкції новою примірник інструкції, що втратив чинність, організація має зберігати 5 років. А чинна інструкція зберігається у документах поточного діловодства.

Відповідно до «Загальних положень» Випуску 1 ДКХП до посадових інструкцій може бути внесено зміни та доповнення лише на підставі наказу керівника організації за певних обставин:

- у разі перерозподілу обов`язків між працівниками у зв`язку зі скороченням чисельності, раціоналізацією бізнес-процесів;

- при зміні назви організації, підрозділу, посади.

Отже, посадові (робочі) інструкції є документами, що діють протягом тривалого часу. В організаціях, як інструмент ефективної організації праці, до інструкцій регулярно вносять уточнення.

Що може зумовити потребу переглянути чи змінити інструкції?

З-поміж найпоширеніших причин:

-перейменування організації чи підрозділів;

-зміна організаційної структури;

-зміна штатного розпису;

-перегляд завдань структурних підрозділів і внесення змін до положень про них;

- розширення чи зміна обов`язків працівників;

-поява нових видів робіт і, відповідно, перерозподіл посадових обов`язків.

Роботодавець може визначити періодичність перегляду посадових (робочих) інструкцій (наприклад, раз на рік чи на три роки) у локальному нормативному акті в Інструкції з діловодства або в окремому Положенні про роботу з посадовими (робочими) інструкціями. Передбачити, з якою періодичністю відбуватимуться події, що спричиняють зміни в посадових (робочих) інструкціях, неможливо.

З матеріалів встановлено, що ані обставин, ані причин для перегляду, змін чи внесення змін до Інструкцій на підприєстві не виникало.

Суд припускає, що саме із цієї підстави у нового керівника - обвинуваченого ОСОБА_7 не було потреби іх перезатверджувати, саме під час чого він би і міг з ними ознайомитися.

Однак, суд враховує, що працівники, які працювали на посадах, що передбачали посадові іструкції, були з ними ознайомлені. З показів ОСОБА_18 та ОСОБА_19 всі відповідні інструктажі були проведені з кожним працівником.
В основу обвинувачення закладено те, що ОСОБА_7 був службовою особою підприємства відповідальною за порушення вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про охорону праці і це порушення спричинило загибель ОСОБА_11 .
Так, дійсно з п. 4.2 Посадової інструкції директора, яка затверджена наказом № 29-к 29.11.2012 року директора ТзОВ "Стоянівнасіння" ОСОБА_7 та на якій стоїть підпис про його ознайомлення з нею (а.с.136-137 том 1) вбачається, що директор несе відповідальність згідно чинного законодавства за загальний стан охорони праці техніки безпеки, виробничої санітарії, дотримання вимог трудового законодавства на підприємстві.
Однак, Радехівськимрайонним судом Львівської області 05.02.2014 року було задоволено клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_36 - ОСОБА_10 та призначено по справі почеркознавчу експертизу.

З висновку № 757/761 судово-почеркознавчої експертизи та судово-технічної експертизи матеріалів документів за матеріалами кримінального провадження № 0000054 від 28.02.2014 року ( а.с. 2-5 том 4) вбачається, що підписи від імені ОСОБА_7 , розташовані в графі «Затверджено» після слів «Директор ТзОВ «Стоянівнасіння»; в графі «З наказом ознайомлений (підпис працівника), після слів «З посадовою інструкцією, правилами внутрішнього розпорядку та умовами праці ознайомлений» на Посадовій інструкції директора ОСОБА_7 , що була затверджена Наказом №29-к від 29 листопада 2012р., виконані однією особою, але не ОСОБА_7 , а іншою особою з намаганням наслідувати справжні підписи ОСОБА_7 . Підписи від імені ОСОБА_7 , розташовані в графі «Затверджено» після слів «Директор ТзОВ «Стоянівнасіння», в графі «З наказом ознайомлений (підпис працівника), після слів «З посадовою інструкцією, правилами внутрішнього розпорядку та умовами праці ознайомлений» на електрофотографічній копіі Посадової інструкції директора ОСОБА_7 , що була затверджена Наказом №29-к 29 листопада 2012р., непридатні для почеркознавчого дослідження з причин, викладених в дослідницькій частині висновку. Відповісти на питання відносно статі виконавця підписів, розташованих в графі «Затверджено» після слів «Директор ТзОВ «Стоянівнасіння», в графі «З наказом ознайомлений (підпис працівника), після слів «З посадовою інструкцією, правилами внутрішнього розпорядку та умовами праці ознайомлений» на Посадовій інструкціі директора ОСОБА_7 , що була затверджена Наказом № 29-к 29 листопада 2012р., не виявляється можливим з причин викладених в дослідницькій частині висновку. Встановити давність виконання штрихів підписів від імені ОСОБА_7 на 1-му та 2-му аркушах оригіналу Посадової інструкції директора ТзОВ "Стоянівнасіння", невдається можливим з причини, вказаної в дослідницькій частині висновку.
З чого можна зробити висновок, що його покази щодо того, що за охорону праці він не був відповідальний та не знав, що має за це відповідати, є правдивими та не спростовані жодними належними доказами, а ті докази. які наявні в матеріалах кримінального провадження лише підтверджують його покази.
Однак, суд також і не залишив поза увагою те, що якщо в судовому засіданні, при допиті свідків, мова заходила за ходіння по засипаній завальній ямі, то кожен із них, хто давав відносно цього покази ствердив, що на підприємстві усі працівники знали, що по насипі зерна ходити не можна.
Так як з ОСОБА_11 було проведено інструктажі по техніці безпеки, як безпоседедньо на той час діючим директором ОСОБА_18 так і в подальшому інженером з охороні праці ОСОБА_19 , а тому суд приходить до висновку, що ОСОБА_11 також достовірно знав, що по заповненій ямі із зерном ходити не можна.
В діях осіб, які будучи проінструктованими про заборону заходити на зерно по засипаній ямі, в даному випадку, суд вбачає безвідповідальність, необережність та халатність до виконання своїх обов"язків.
Необережність є особливою формою психічного ставлення особи до шкідливих наслідків вчиненої ним дії. Існує два види необережності: самовпевненість та недбалість.
Необережність є злочинною самовпевненістю, якщо особа передбачала можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння (дії або бездіяльності), але легковажно розраховувала на їх відвернення (ч. 2 ст. 25 КК).
Злочинна самовпевненість включає в себе дві ознаки - інтелектуальну та вольову.
В даному випадку слід розглядати вольову.
Вольова ознака полягає у легковажному розрахунку на відвернення суспільно небезпечних наслідків свого діяння (дії чи бездіяльності).
Тобто, ходячи по засипаній ямі та достовірно знаючи, що цього робити не можна, він легковажно розраховував на відвернення суспільно небезпечних наслідків своїх дій.
При дослідженні доказів під час судового розгляду, судом не було встановлено факту, що водія ОСОБА_11 хтось просив чи примушував, в тому числі і обвинувачений ОСОБА_7 , виконувати відповідні роботи на завальній ямі. Жодних доказів, що обвинуваченому ОСОБА_7 було відомо, що ОСОБА_11 12.12.2012 року виконує роботи по вивантаженню чи завантаженні сої, стороною обвинувачення суду не надано.

Також слід зазначити, що ОСОБА_11 є особою народженою ІНФОРМАЦІЯ_5 , що вбачається з копї його паспорта в матеріалах справи (а.с.37 том 1) та помер у віці 31 рік, що вбачається з копії свідоцтва про його смерть (а.с.39 том 1). Тобто, на час настання з ним нещасного випадку був повнолітнім та дієздатною особою. Протилежних доказів на спростування наведеного суду не надано.

Цивільна дієзда?тність це здатність своїми діями набувати для себе цивільні права і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання.

Будучи допущеним до роботи, ОСОБА_11 , окрім прав, здобув для себе і обов"язки, які слід було виконувати у відповідності до вимог чинного занонодавства та нормативно-правових актів затверджених на підприємстві з якими він був проінструктований.

Однак, ним було порушено відповідні Інструкції затверджені на підприємтві, що призвело до настання з ним нещасного випадку.

Відносно того, що причиною нещасного випадку з ОСОБА_11 стало відсуність захисної решітки на завальній ямі, та лягло в основу пред"явлення обвинувачення за ч. 2 ст. 271 КК України ОСОБА_7 , то таке спростовується наступним.

17.08.2012 року за № 589/11 заступником начальника Територівального управління державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України у Львівській області ОСОБА_37 виписано направлення на проведення планової перевірки дотримання вимог законодавчих та нормативно-правових актів з охорони праці та промислової безпеки на ЗАТ "Стоянівнасіння" с. Стоянів Радехівського району де зазначено, що під час перевірки буде перевірено з 26.09 по 27.09.2012 року всі обєкти. (а.с.132 том 3).

26.09.2012 року головним державним інспектором Держгірпромнагляду ОСОБА_38 було здійснено перевірку дотримання вимог законодавчих та нормативно-правових актів з охорони праці та промислової безпеки ТзОВ "Стоянівнасіння", с. Стоянів, вул. І.Франка, 85 Радехівського району (підприємство вцілому) та складено ним акт перевірки субєкта господарювання (виробничого обєкта) від 26.09.2012 роу за № 11-12/71. Початок перевірки 26.09.2012 року; завершення перевірки 27.09.2012 року (а.с.133-135). Так, п. 5 акту визначено усі порушення вимог законодавства які було виявлено під час перевірки, а саме 18 порушень, однак жодне із них не стосувалось завальних ям, тим паче відсутності на будь-якій із них захисних решіток.

27.09.2012 року цим же інспектором видано розпорядження за № 11-12/31 ОСОБА_18 , директору ЗАТ "Стоянівнасіння". У даному розпорядженні зазначено, що у зв"язку з виявленням відповідних порушень забороняються відповідні роботи до усунення зазначених порушень та отримання рішення на відновлення роботи (виробництва). Одночасно зазначено про накладення пломб на відповідні обєкти. (а.с.137-138 том 3).

Як наслідок вищенаведеному, видано 27.09.2012 року припис за № 11-12/50 у якому зазначено: зміст виявлених порушень; посилання на пункти, статті тощо, які порушено, позначення та назву нормативно-правового акта та терміни усунення порушень. Знову ж таких порушень зазначено як і в акті 18. Серед них також не йдеться про відсутність жодних захисних решіток на будь-якому з обєктів та не накладено пломби на завальні (зернозберігаючі) ями (а.с.139-140 том 3).

19.10.2012 року на підставі повідомлення (звернення) ТзОВ "Стоянівнасіння" від 10.10.2012 року, головним державним інспектором Територіального управління Держгірпромнагляду у Львівській області ОСОБА_38 здійснено перевірку виконання припису від 27.09.2012 року № 11-12/50 і розпорядження від 27.09.2012 року № 11-12/Ї31 щодо усунення порушень, що зумовили зупинення робіт і видачі рішення на поновлення на ТзОВ "Стоянівнасіння" вцілому. Під час перевірки встановлено, що порушення вказані в даному приписі усунуто, про що ним складено акт перевірки суб"єкта господарювання (виробничого об"єкта) від 19.10.2012 року № 11-12/82 (а.с.142-143 том 3) та видано рішення про поновлення роботи (виробництва) від 19.10.2012 року № 11-12/25 (а.с. 141 том 3).

Також не слід залишати поза увагою і те, що в 2011 році на ЗАТ "Стоянівнасіння" с. Стоянів Радехівського району також було здійснено перевірку Територіальним управлінням Держгірпромнагляду у Львівській області дотримання вимог нормативно-правових актів з охорони праці та промислової безпеки, що підтверджується відповідними доказами (а.с. 193-203 том 3).

На підставі цієї перевірки посадовою особою Територіального управління Держгірпромнагляду у Львівській області також було складено:

- акт планової перевірки виробничого обєкта від 21.06.2011 року № 9-10-60 (а.с.193-195 том 3);

- припис № 9-10-60 від 21.06.2011 року (а.с.196-197 том 3);

- розпорядження № 541/9 від 21.06.2011 року (а.с.198 том 3);

-акт оперативної перевірки № 9-10-85 від 05.08.2011 року (а.с. 201 том 3);

- рішення про поновлення проведення роботи експлуатації обєкта машини, механізму, устаткування № 4-541/9 від 05.08.2011 року (а.с.202 том 3).

З акту планової перевірки виробничого обєкта від 21.06.2011 року № 9-10-60 вбачається, що було виявлено 20 порушень. Серед них лише одне стосувалось завальної ями. Так п. 2 з порушень зазначено: "На площадці біля норії НП3 20 на 20 з однієї сторони відсутня перила і по всьому периметру відсутня внизу обшивка висотою не менше як 0,15 м. Щодо відсутності на ній захисних решіток - не зазначено. Серед негайного зупинення робіт (виробництва) на згаданій норії у зв"язку із виявленим на ній порушень в попередженні не зазначено.

У приписі № 9-10-60 від 21.06.2011 року зазначено 13 (тринадцять) пунктів порушень і недоліків, які перевіряючий вимагав усунути, про що також видав розпорядження № 541/9 від 21.06.2011 року.

На підставі інформації голови правління ЗАТ "Стоянівнасіння" ОСОБА_18 про виконання заходів по усуненню порушень вказаних в приписі № 9-10-60 від 21.06.2011 року за № 13 від 24.06.2011 року (а.с.200 том 3) посадовою особою Територіального управління Держгірпромнагляду у Львівській області було здійснено оперативну перевірку усунення порушень та видано рішення про поновлення проведення роботи експлуатації об"єкта машини, механізму, устаткування № 4-541/9 від 05.08.2011 року.

Тобто, в 2011 році на ЗАТ "Стоянівнасіння" також не було виявлено такого порушення, як відсутність захисної решітки на завальній ямі.

Також, суд звертає особливу увагу на дозвіл № 402.12.46 - 46.21 наданий начальком територіального управління Держгірпромнагляду у Львівській області ОСОБА_39 15.06.2012 року (а.с.211 том 3) у якому зазначається, що ТзОВ "Стоянівнасіння" (80220, Львівська область, Радехівський район, с. Стоянів, вул. І.Франка, 85) дозволяється виконувати роботи із збереження зерна на підставі:

-заяви від 14.06.2012 року вх. № 3107;

-висновку експертизи ДП "Західний експертно-технічний центр Держгірпромнагляду України№ від 11.06.2012 року № 46.04.11.2439.12/2768,

за умови додержання вимог законодавства з питань охорони праці та промислової безпеки.

Дозвіл діє з 15.06.2012 року до 15.06.2017 року.

З цього дозволу, суд робить висновок, що перед тим як його надати, було зроблено експертизу. Якщо б такою було встановлено, що є наявні порушення, в тому числі і відсутність захисних решіток на ямах в які засипається зерно (в тому числі і соя), то дозвіл би не видавався.

У зв"язку із смертельним нещасним випадком, що стався на підприємстві 12.12.2012 року з працівником ОСОБА_11 було здійснено Територіальним управлінням Держгірпромнагляду у Львівській області позапланову перевірку дотримання вимог нормативно -правових актів з охорони праці та промислової безпеки та складено акт перевірки суб"єкта господарювання (виробничого об"єкта) від 11.01.2013 року № 11-19/12/06 (а.с.215-220). Порушення виявлено у кількості 12 шт., однак не на завальній (нурійній) ямі.

Жовківським районним судом Львівської області 30.11.2021 року було задоволено клопотання захисника обвинуваченого та винесено ухвалу, згідно якої витребувано у Державної інспекції сільського господарства в Львівській області (м. Львів, проспект Чорновола, 57) інформацію про те, чи проводилась посадовими особами Львівської обласної хлібної інспекції у 2012 році на ТзОВ "Стоянівнасіння" ( Львівська область, Радехівський район, с. Стоянів, вул. І. Франка, 85) перевірка- сертифікація відповідності послуг на зберігання зерна? Якщо так, то коли така була проведена та які висновки були прийняті за результатами її проведення?, однак жодної відповіді суду надано не було.
Зважаючи на вищевикладене, у суду немає підстав піддавати сумніву результати перевірок, а також покази свідків, наданих в судовому засіданні про наявність решіток на завальній ямі.

Також, під час судового розгляду, судом двічі призначалась судові інженерно-технічні експертизи з охорони праці та безпеки життєдіяльності.

У висновку судової інженерно-технічної в галузі охорони праці та безпеки життєдіяльності експертизи № 2092 по кримінальній справі № 451/1511/13-к від 27.05.2015 року (а.с. 64 - 77 том 4) експерт зробив такі висновки.

Організація та проведення інструктажів з питань охорони праці з працівниками ТОВ «Стоянівнасіння», які залучалися до виконання робіт в зерносушарках, у якості водіїв внутрішньозаводського транспорту, експлуатують норії, виконують вантажно-розвантажувальні роботи з зерном, суперечить вимогам п.п. 3.1, 3.14, 6.1, 6.4, 6.5 «Типового положення про порядок проведення навчання і перевірку знань з питань охорони праці».
Організація робіт по розвантаженню-завантаженню зерна сої, що виконувались 12.12.2012 року на складі № 4 ТОВ «Стоянівнасіння», під час яких стався нещасний випадок, не відповідала вимогам ст. 18 Закону України «Про охорону праці», п.п. 3.1, 3.17, 4.1, 6.1 - 6.5 «Типового положення про порядок проведення навчання і перевірку знань з питань охорони праці», п.3.4.13 «Правил охорони праці у сільськогосподарському виробництві», п.п. 3.3.1, 3.3.8, 7.1.7 «Правил техники безопасности и производственной санитарии на предприятиях по хранению и переработке зерна Министерства хлебопродуктов СССР».
Порядок виконання 12.12.2012 року робіт по розвантаженню та завантаженню зерна сої у складі № 4 ТОВ «Стоянівнасіння», під час якого стався нещасний випадок, не відповідав вимогам п.п. 2.3, 3.2, 3.13 «Інструкції з охорони праці №1 для осіб, що виконують роботи в зерноскладах».
У даному виробничому випадку керівник робіт завідуючий складом ТОВ «Стоянівнасіння» ОСОБА_13 , зобов`язаний був забезпечити виконання заходів безпечного ведення робіт та дотримання працівниками правил з охорони праці під час розвантаження-завантаження зерна сої на складі № 4 при яких настала подія досліджуваного нещасного випадку.
Причиною досліджуваного нещасного випадку, з технічної точки зору, є перебування постраждалого ОСОБА_11 у завальній ямі з зерном сої з метою проштовхнути зерно у подавальне вікно. Обставиною, що з технічної точки зору сприяла настанню нещасного випадку, є відсутність огороджувального пристрою у вигляді захисної решітки у завальній ямі складу №4.
З технічної точки зору, в причинному зв`язку з настанням досліджуваної події нещасного випадку перебувають недотримання наступних нормативно-технічних вимог наступними особами:
1) постраждалим ОСОБА_11 - недотримання вимог п.п.2.3, 3.2, 3.13 «Інструкції з охорони праці №1 для осіб, що виконують роботи в зерноскладах», що виразилися у перебуванні у завальній ямі заповненою зерном сої;
2) заступником директора з технічних питань ТОВ «Стоянівнасіння» ОСОБА_18 - недотримання вимог ст. 13 Закону України «Про охорону праці», п. 3.4.13 «Правил охорони праці у сільськогосподарському виробництві», п.п. 3.3.1, 3.3.8, 7.1.4 «Правил техники безопасности и производственной санитарии на предприятиях по хранению и переработке зерна Министерства хлебопродуктов СССР», що виразилися у незабезпечені належних та безпечних умов праці, невжитті заходів щодо встановлення захисної решітки на завальній ямі складу №4;
3) завідуючим складом ТОВ «Стоянівнасіння» ОСОБА_13 - недотримання вимог ст. 18 Закону України «Про охорону праці», п.п. 3.1, 3.17, 4.1, 6.1 - 6.5 «Типового положення про порядок проведення навчання і перевірку знань з питань охорони праці», п.п. 7.1.5, 7.1.7, 7.1.30 «Правил техники безопасности и производственной санитарии на предприятиях по хранению и переработке зерна Министерства хлебопродуктов СССР», в частині допуску до виконання робіт належним чином не підготовленого працівника (без проходження відповідних інструктажів та перевірки знань з питань охорони праці, проходження медичного огляду), експлуатації завальної ями без встановленої захисної решітки.
Питання «Чи є порушенням чинного законодавства бездіяльність посадових осіб Держгірпромнагляду ОСОБА_38 , ОСОБА_40 та Радехівської РДА ОСОБА_41 , які під час планових та позапланових перевірок вимог нормативно-правових актів з охорони праці та промислової безпеки з 2011-2012 роках не виявляли відсутності металевих решіток на завальній ямі складу №4 ТзОВ «Стоянівнасіння» та не вказували про необхідність усунення такого порушення у Актах перевірок, а в подальшому дозволяли їх експлуатацію?» не належать до компетенції експерта за спеціальністю 10.5 «Дослідження причин та наслідків порушення вимог безпеки життєдіяльності та охорони праці» з причин наведених у дослідницькій частині.
Питання «Чи знаходяться вказані порушення у причинному зв`язку з загибеллю ОСОБА_11 .?» не розглядалося з причин наведених у дослідницькій частині.
Тобто, з висновку даної експертизи чітко вбачається, що вини ОСОБА_7 , яка б полягала в причинному зв`язку з настанням досліджуваної події нещасного випадку, у зв"язку із недотримання ним нормативно-технічних вимог, експертом не вбачається.
З висновку судових експертів за результатами проведення додаткової комісійної судової інженерно-технічної експертизи з безпеки життєдіяльності № 23622/23624/15-46 від 18.11.2016 року (а.с. 172 - 199 том 4) вбачається наступне.

Згідно ст. 18, ст. 27 Закону України «Про охорону праці»; розділу 6 «Організація проведення інструктажів з питань охорони праці» НПАОП 0.00- 4.12-05 Типового положення про порядок проведення навчання і перевірки знань з питань охорони праці, розділу 4 «Інструктаж з охорони праці», Положення про навчання, інструктаж і перевірку знань працівників ТзОВ «Стоянівнасіння» з охорони праці, п.1.6 Інструкції з охорони праці №3, для водія автомобіля внутрішньозаводського транспорту та з урахуванням проведених досліджень, можливо зробити висновок про наступне:
- водію внутрішньозаводського транспорту ТзОВ «Стоянівнасіння» ОСОБА_11 , було проведено вступний інструктаж - 05.11.2012 року, повторний - 09.11.2012 року за інструкціями з охорони праці № 1 для осіб, що виконують роботи в зерноскладах, №3 для водія внутрішньозаводського транспорту, №12 при завантажувально-розвантажувальних роботах, №13 при виконанні робіт з експлуатації і обслуговування норій, однак не був проведений первинний інструктаж на робочому місці перед безпосереднім виконанням ним робіт за діючими на підприємстві інструкціями з охорони праці (програмою) відповідно до виконуваних робіт (керування внутрішньозаводським транспортом підприємства), що не відповідає п.6.4 та п.610 НПАОП 0.00-4.12- 05 Типового положення про порядок проведення навчання і перевірки знань з питань охорони праці, п.4.2.1. Положення про навчання, інструктаж і перевірку знань працівників ТзОВ «Стоянівнасіння» з охорони праці, зважаючи на те, що в наданих на дослідження матеріалах відсутні програми проведення інструктажів, відсутня встановлена інформація щодо того з якого часу він працював на підприємстві, а також щодо того, чи залучався ОСОБА_11 до одноразових робіт, робіт за нарядом - допуском тощо більш детальніше надати відповідь на дане питання не уявляється можливим.
- стосовно проведення інструктажів з питань охорони праці завідувачу складу ТзОВ «Стоянівнасіння» ОСОБА_13 можливо лише зробити висновок, що ОСОБА_13 , було проведено вступний інструктаж 06.06.2012 року, проте зважаючи на те, що, в наданих на дослідження матеріалах кримінального провадження відсутній наказ про прийняття на роботу ОСОБА_13 , програма інструктажу, Перелік професій та посад працівників, які звільняються від повторного інструктажу, а також те, що в Посадові інструкції завідувача складу відсутні вимоги щодо проведення йому інструктажів з питань охорони праці більш детальніше надати відповідь на дане питання не уявляється можливим.
Згідно з вимогами ст. 13 Закону України «Про охорону праці», пункту 1.1.1 НПАОП 15.0-1.01-88 «Правила техники безопасности и производственной санитарии на предприятиях по хранению и переработке зерна Министерства хлебопродуктов СССР», розділу «Положення» Положення про систему управління охороною праці, керівник підприємства забезпечує в цілому функціонування системи охорони праці та дотримання вимог охорони праці.
Також, згідно до вимог пункту 1.1.1 НПАОП 15.0-1.01-88 «Правила техники безопасности и производственной санитарии на предприятиях по хранению и переработке зерна Министерства хлебопродуктов СССР» та розділу «Організаційно-методичне керівництво» Положення про систему управління охороною праці», забезпечення дотримання вимог охорони праці та інструкцій з техніці безпеки під час виконання виробничих процесів та експлуатації обладнання покладається на керівників структурних підрозділів підприємства.
Враховуючи те, що відповідно до ст. 13 Закону України «Про охорону праці», керівник підприємства (роботодавець) призначає посадових осіб, які забезпечують вирішення конкретних питань охорони праці, а в наданих на дослідження матеріалах кримінального провадження відсутня відповідна інформація, та враховуючи, що наказів про призначення відповідальних осіб за безпечне виконання робіт станом на 12.12.2012 р. не видавалось (згідно листу ТзОВ «Стоянівнасіння» від 09.02.2016 №3/А), відповісти на дане питання більш детальніше не уявляється можливим.
Організація робіт з розвантаженням та навантаженням зерна/сої на складі №4, норії та завальній ямі, при виконання яких стався нещасний випадок із водієм внутрішньозаводського транспорту ТзОВ «Стоянівнасіння» ОСОБА_11 , не відповідала вимогам пунктів 1.1.1., 3.3.8, 7.1.22 НПАОП 15.0-1.01-88 «Правил техники безопасности и производственной санитарии на предприятиях по хранению и переработке зерна Министерства хлебопродуктов СССР», в частині відсутності на місці проведення робіт (склад № 4) засобу колективного захисту-огороджувальних пристроїв у вигляді металевих решіток на завальній ямі складу та наказу про призначення відповідальної особи за безпечне виконання даних робіт.
В той же час, виконання робіт з розвантаженням та навантаженням зерна сої на складі №4, норії та завальній ямі, під час яких стався нещасний випадок із водієм внутрішньозаводського транспорту ТОВ «Стоянівнасіння» ОСОБА_11 , не відповідають вимогам пункту 3.2 Інструкції з охорони праці №1 для осіб, що виконують роботи в зерноскладах та пункту 1.12 Інструкції з охорони праці №3 для водія автомобіля внутрішньозаводського транспорту, в частині знаходження водія внутрішньозаводського транспорту ТзОВ «Стоянівнасіння» ОСОБА_11 на насипі зерна сої в завальній ямі складу №4 при виконанні робіт по його розвантаженню.
Враховуючи наявність в наданих на дослідження матеріалах
кримінального провадження протиріччя в факті того, чи доручалися ОСОБА_11 12.12.2012 року завідувачем складу ОСОБА_13 , будь-які роботи пов`язані із розвантаженням зерна сої на складі №4, а також відсутності в них: переліку робіт, які виконуються за нарядами-допусками на ТОВ «Стоянівнасіння», технологічної - карти на проведення вантажно-розвантажувальних робіт на складі № 4 (навантаження/ розвантаження автомобілів зерном чи роботи по контрольному зважуванню зерна), де б повинні бути зазначені вимоги щодо організації та порядку (послідовності) виконання зазначених робіт, будь-якої технічної документації на завальну яму та механізми зернової «Норії», наказу про призначення відповідальної особи за за безпечне виконання вантажно-розвантажувальних, складських та транспортних робіт стан охорони праці на складі №4 (зокрема технічно справний стан будівель і споруд), відповідної встановленої інформації щодо того, чи проходив ОСОБА_13 , навчання та перевірку знань з питань охорони праці, зокрема НПАОП 15.0-1.01-88 «Правил техники безопасности и производственной санитарии на предприятиях по хранению и переработке зерна Министерства хлебопродуктов СССР» та інших документів, вимоги яких регламентують проведення вантажно-розвантажувальних робіт на складі тощо, відповісти більш детальніше на зазначені питання не уявляється можливим.
Причинами нещасного випадку із водієм внутрішньозаводського транспорту ТОВ «Стоянівнасіння» ОСОБА_11 є:
-відсутність наказу про призначення відповідальної особи за безпечне виконання вантажно-розвантажувальних, складських та транспортних робіт;
-відсутність металевої решітки на завальній ямі складу № 4;
-неналежна організація та недостатній контроль за проведенням робіт по розвантаженню/навантаженню зерном сої - допуск відсутності на місці проведення робіт засобу колективного захисту (огороджувальних пристроїв у вигляді металевих решіток) на завальній ямі складу та знаходження водія внутрішньозаводського транспорту ТОВ «Стоянівнасіння» ОСОБА_11 у завальній ямі на насипі зерна сої під час проведення його розвантажування;
-невиконання потерпілим вимог інструкцій з охорони праці - знаходження водія внутрішньозаводського транспорту ТОВ «Стоянівнасіння» ОСОБА_11 у завальній ямі на насипі зерна сої під час проведення розвантажувальних робіт.
Вказати інші причини настання даного нещасного випадку, згідно наданих на дослідження матеріалів кримінального провадження, враховуючи відповіді на питання не вбачається за можливе.
Згідно наданих на дослідження матеріалів кримінального провадження, можна зробити висновок, що у водія внутрішньозаводського транспорту ТОВ «Стоянівнасіння» ОСОБА_11 була технічна можливість уникнути нещасного з ним випадку, проте він нею не скористався.
В даній виробничій ситуації, згідно наданих на дослідження матеріалів кримінального провадження, з технічної точки зору дії водія внутрішньозаводського транспорту ТОВ «Стоянівнасіння» ОСОБА_11 не відповідали вимогам пункту 3.2 Інструкції з охорони праці №1 для осіб, що виконують роботи в зерноскладах, пункту 1.12 Інструкції з охорони праці №3 для водія автомобіля внутрішньозаводського транспорту в частині того, що він знаходився у завальній ямі складу №4 на насипі зерна сої під час проведення робіт по його розвантаженню, та перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням нещасного випадку з ним.
Дії завідуючого складу ТзОВ «Стоянівнасіння» ОСОБА_13 , не відповідали вимогам пп. 3.3.8, 7.1.22 НПАОП 15.0-1.01-88 «Правил техники безопасности и производственной санитарии на предприятиях по хранению и переработке зерна Министерства хлебопродуктов СССР», пункту 6 розділу II «Завдання та обов`язки» Посадової інструкції завідувача складу в частині того, що він не організував належним чином розвантаження/навантаження зерном сої автомобіля МАН на складі № 4 підприємства з метою контрольного зважування зерна - допустив відсутність на місці приведення робіт, складі № 4, засобу колективного захисту (огороджувальних пристроїв у вигляді металевих решіток) на завальній ямі складу та знаходження водія внутрішньозаводського транспорту ТОВ «Стоянівнасіння» ОСОБА_11 у завальній ямі на насипі зерна сої під час проведення його розвантаження, і з технічної точки зору знаходяться у опосередкованому причинному зв`язку з настанням нещасного випадку із водієм внутрішньозаводського транспорту ТОВ «Стоянівнасіння» ОСОБА_11 .
Дії директора ТзОВ «Стоянівнасіння» ОСОБА_7 не відповідають вимогам ст. 13 Закону України «Про охорону праці», пп. 1.1.1, 3.3.8 НПАОП 15.0-1.01-88 «Правил техники безопасности и производственной санитарии на предприятиях по хранению и переработке зерна Министерства хлебопродуктов СССР», розділу «Положення» «Положення про систему управління охороною праці», в частині того, що він не забезпечив належне функціонування системи управління охороною праці - допустив відсутність наказу про призначення відповідальної особи за безпечне виконання вантажно- розвантажувальних, складських та транспортних робіт та металевих решіток на завальній ямі складу № 4, і з технічної точки зору знаходяться у опосередкованому причинному зв`язку з настанням нещасного випадку із водієм внутрішньозаводського транспорту ТОВ «Стоянівнасіння» ОСОБА_11 .
З технічної точки зору, встановити, чи знаходяться дії (бездіяльність) завідуючого складу ТзОВ «Стоянівнасіння» ОСОБА_13 та директора ТзОВ «Стоянівнасіння» ОСОБА_7 , які не відповідали нормативно-правовим актам з охорони праці в прямому причинному зв`язку із настанням цієї події, згідно наданих на дослідження матеріалів кримінального провадження урахуванням відповідей на питання та причин настання нещасного випадку із водієм внутрішньозаводського транспорту ТОВ «Стоянівнасіння» ОСОБА_11 не вбачається за можливе.
Питання «Чи є порушенням чинного законодавства бездіяльність посадових осіб Держгірпромнагляду ОСОБА_38 , ОСОБА_40 та Радехівської РДА ОСОБА_41 , які під час планових та позапланових перевірок вимог нормативно-правових актів з охорони праці та промислової безпеки з 2011-2012 не виявили відсутності металевих решіток на завальній ямі складу №4 ТОВ «Стоянівнасіння» та не вказували про необхідність усунення такого порушення у Актах перевірок, а в подальшому дозволяли їх експлуатацію?» та питання «Чи знаходяться вказані порушення в причинному зв`язку з загибеллю ОСОБА_42 .?», носять правовий характер та згідно вказівок пункту 9 «Експертиза з дослідження причин та наслідків порушень вимог безпеки життєдіяльності та охорони праці» розділу II «Інженерно-транспортні експертизи» Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки і призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року № 53/5, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 03 листопада 1998 року за № 705/3145 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26 грудня 2012 року № 1950/5) не входять до компетенції експерта за спеціальністю 10.5. «Дослідження причин та наслідків порушення вимог безпеки життєдіяльності та охорони праці».
Даний висновок експерта вказує лише на "опосередковану" вину ОСОБА_7 .
Згідно Академічного тлумачного словника української мови "опосередкований" (синонім пасивний, непрямий і ін.) - поданий або виражений не безпосередньо, а через що-небудь інше, за допомогою посередньої ланки.
Вина психічне ставлення особи до своїх протиправних дій або до бездіяльності та їхніх наслідків у формі умислу чи необережності. Вина є одним з елементів суб`єктивної сторони будь-якого правопорушення, а тому юридична відповідальність за загальним правилом можлива лише при винному вчиненні забороненого діяння. У кримінальному праві відповідальність без вини неможлива.
Законодавцем не визначено та не закріплено у правових актах такої форми вини як опосередкована та не передбачено за неї відповідальності.
Отже, на підставі вищевикладеного, висновок № 23622/23624/15-46 від 18.11.2016 року жодним чином не доводить обставин, які складають об`єктивну сторону інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, а докази які є в матеріалах справи не є достатніми для доведення пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення.

Тобто, письмові докази матеріалів кримінального провадження не підтверджують обставин, які складають суб"єктивну та об`єктивну сторону інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушенн, а тому не є достатніми для доведення пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення.

Узагальнивши все вищевикладене, суд приходить до наступного висновку.

В ТзОВ «Стоянівнасіння» була створена служба охорони праці та складені відповідні нормативні документи про систему охорону праці ще до призначення ОСОБА_7 на посаду директора ТзОВ, які датовані 2012 роком, а тому перезатверджувати такі потреби не вбачалося. Законодавчо закріплені норми не вимагають такого при зміні керівника підприємства.

Також, суд враховує, що ТзОВ «Стоянівнасіння» була посада інженера по охороні праці, в функції якого входило забезпечення контролю за проведенням заходів по охороні праці та за дотриманням на виробництві правил і норм по охороні праці. Інженер по охороні праці ТзОВ «Стоянівнасіння» ОСОБА_19 був призначений на посаду 01.11.2012 року і до загибелі ОСОБА_11 провів навчання та інструктажі по охороні праці з усіма працівниками підприємства, у тому числі із ОСОБА_11 . Судом також встановлено, що він не звертався до керівника підприємства з приводу відсутності захисних решіток на завальних ямах.

У ТзОВ «Стоянівнасіння» проводились перевірки з питань охорони праці органами державного нагляду та видавались відповідні приписи, ще до призначення на посаду директора ОСОБА_7 .

Судом досліджено низку документів про такі перевірки.

В тому числі, остання перевірка мала місце 26.09.2012 року, а припис був виданий 27.09.2012 року. Між тим, під час здійснення перевірок жодного разу не було виявлено порушення, що полягало у відсутності в завальній ямі решіток.

Так само, зі слів свідка ОСОБА_18 під час додаткового допиту стало відомо про проведення такої перевірки орієнтовно у вересні-грудні 2012 року посадовими особами Львівської обласної державної хлібної інспекції у зв`язку з сертифікацією відповідності послуг із зберігання зерна та продуктів його переробки для Аграрного фонду.

При цьому, під час проведення сертифікації перевірявся стан завальних ям, як складової технологічної частини зберігання зерна, в тому числі їх відповідність нормативним вимогам.

Жодних зауважень ні в досліджених документах, ні зі слів ОСОБА_18 у контролюючих органів не було.

Суд також і враховує, що ОСОБА_11 на момент настання нещасного випадку перебував в стані алкогольного сп`яніння, що встановлено висновком експерта (в крові з трупа ОСОБА_11 виявлено етиловий спирт в кількості 1,73 ‰ проміле).

Судом встановлено, що ОСОБА_11 в яму зайшов умисно, а не випадково впав.

Так, з показів свідків в суді було з`ясовано, що ОСОБА_11 ніхто не доручав вчиняти які-небудь дії в завальній ямі, навпаки вимагали від нього покинути яму, останній пішов в завальну яму з метою проштовхування зерна сої в прийомний отвір, хоча жодною технологією такого способу усунення затору зерна в завальній ямі не передбачено.

Крім того, в ході судового розгляду було встановлено, що наявність решіток на завальній ямі не могла завадити потерпілому потрапити до прийомного отвору такої ями.

Відповідно до ескізу місця, де стався нещасний випадок зі смертельним наслідком, складеного інженером з охорони праці ТзОВ «Стоянівнасіння» та підписаного членами комісії по розслідуванню нещасного випадку, на момент настання нещасного випадку потерпілий знаходився поблизу прийомного отвору завальної ями, при цьому залізна опора розташована на значній відстані. Розміри завальної ями: довжина 5,5м, ширина 4,0м.

Як вбачається з фото таблиць (фото 5, 6, фото таблиці долучені стороною захисту до матеріалів кримінального провадження а.с. 73 том 3), прийомний отвір завальної ями знаходиться на певній віддалі від залізної опори, на яку кріпиться металева решітка.

З протоколу огляду місця події та фотокопій до них також не можливо було встановити про відсутність чи наявність таких. Мова йшла лише про металеві листи сперті до стіни, які і могли бути цими ж решітками.

Щодо захисник решіток на завальній ямі, у якій трапився нещасний випадок, судом узагальнено наступне. Так, згідно пояснень в судовому засіданні: обвинуваченого, то він нічого не може про такі сказати, оскільки сам ями не оглядав. Однак, вважає, що якщо були приписи і у таких не було зазначено про відсутність решіток на завальних ямах, та в подальшому, після виконання приписів, підприємство було допущено до роботи, то такі значить були; - свідок ОСОБА_18 ствердив, що на кожній завальній ямі захисні решітки були та на наступний день він бачив, що дві решітки були сперті до стіни біля завальної ями. Отвори на таких приблизно 25 см. на 25 см.; - свідок ОСОБА_27 зазначив, що захисних решіток на завальній ямі не бачив,та на його думку, їх там не було; - свідок ОСОБА_28 вказав, що коли він підійшов до місця події, працівники відсипали сою і в цей час захисної решітки не було; -свідок ОСОБА_13 , саме на цій ямі, де трапився нещасний випадок, решітки не бачив; - на думку свідка ОСОБА_26 , якщо була б захисна решітка, то це вберегло б ОСОБА_11 , від смерті; - свідок ОСОБА_25 , наголосив, що сам особисто захисну решітку виривав ломом по місцях з"єднання такої. ОСОБА_16 та інші працівники йому також у цьому допомагали. Отвори на ній були 50 см на 50 см. Пізніше такі переробили на 20 см на 20 см.; - свідок ОСОБА_19 решіток не бачив тому, що коли він і був на структурному підрозділі, то ями завжди були засипані зерном, а тому її неможливо було б побачити, оскільки вона розташована нижче.

Тобто, всі покази свідків щодо наявності захисної решітки є суперечливими, однак жоден із них не надав стверджувальної відповіді, що таких не було взагалі.

В той же час, судом встановлено, що огляд місця події проводився вже після самої події, тобто, після того, як ствердив свідок ОСОБА_25 , як він разом з іншими працівниками зняв захисну металеву решітку під час рятування ОСОБА_11 . Усі ці покази свідків, протокол огляду місця події є неточними, різняться між собою та не можуть бути ствердноінформативними для суду щодо наявності чи відсутності захисних решіток на завальній ямі складу № 4 в момент настання події.

Таким чином, аналізуючи вказані докази, суд вважає недоведеним обвинувачення ОСОБА_7 в тому, що його дії (бездіяльність) полягали в здійсненні недостатнього контролю за загальним станом охорони праці, техніки безпеки, що виразилось в незабезпеченні встановленню в завальній ямі складу № 4 металевої решітки, що запобігає падінню людей.

Суд звертає особливу увагу на те, що нещасний випадок з ОСОБА_11 відбувся 12.12.2012 року, тобто за 8 (вісім) робочих дні після призначення ОСОБА_7 директором ТОВ «Стоянівнасіння».

Також, встановлено, що ТзОВ «Стоянівнасіння» мало кілька структурних підрозділів, розташованих у різних населених пунктах, зокрема в с. Стоянів по вул. І.Франка, 85, в м. Радехів та в м. Дрогобич. Згідно Положення про систему управління охороною праці ТОВ «Стоянівнасіння», що затверджена 16.02.2012 р. ОСОБА_18 , тобто ще до призначення ОСОБА_7 директором, визначено «Відповідальність за проведення цієї роботи покладається на керівників структурних підрозділів».
Окрім цього, судом встановлено, що компетентні державні органи неодноразово здійснювали перевірки з питань охорони праці ТОВ «Стоянівнасіння» та жодного разу не заборонили роботу Підприємству саме через відсутність решіток, хоча при відсутності решіток в завальній ямі робота підприємства повинна була бути призупиненою.
Також, згідно журналів реєстрації вступного інструктажу з питань охорони праці та інструктажів з питань охорони праці на робочому місці ТОВ «Стоянівнасіння» з ОСОБА_11 05.11.2012 р. було проведено вступний інструктаж, а 09.11.2012 р. повторний інструктаж. У даних журналах є підписи ОСОБА_11 , які ніким не оспорювалися, що підтверджує те, що ОСОБА_7 ані 05.11.2012 р., ані 09.11.2012 р. не міг допускати ОСОБА_11 до роботи, так як тільки 29.11.2012 р. він був призначений директором, а 05.11.2012 р. до роботи ОСОБА_11 допускала і проводила йому вступний інструктаж інша особа.

Відповідно, твердження сторони обвинувачення про те, що ОСОБА_7 допустив до роботи ОСОБА_11 і зобов`язаний був здійснювати оформлення з ним трудових відносин не відповідають дійсності та спростовуються наведеним вище і доказами, що містяться в матеріалах справи.
Крім того, окремо суд звертає увагу на висновки судових експертиз. Обидві експертизи не суперечать одна одній, більш того, ці експертизи підтверджують відсутність в діях ОСОБА_7 складу злочину, так як в кожній з експертиз чітко вказано, про відсутність прямого причинно-наслідкового зв`язку між діями ОСОБА_7 , як директора та настанням нещасного випадку із ОСОБА_11 .
Більш того, в обох експертизах вказано, що винятково саме дії самого потерпілого ОСОБА_11 перебувають у прямому причинному зв`язку із настанням нещасного випадку і, що ОСОБА_11 мав можливість уникнути нещасного випадку з ним, однак не скористався такою можливістю, а умисно, нехтуючи правилами безпеки, заліз в завальну яму.
Висновки експертів принципово розійшлися лише щодо безпосереднього керівника робіт як винуватця у даному випадку. Як зазначено у висновку № 23622/23624/15-46 від 18.11.2016 року «… Дії директора ТзОВ «Стоянівнасіння» ОСОБА_7 … знаходяться у опосередкованому причинному зв`язку з настанням нещасного випадку із водієм внутрішньозаводського транспорту ТОВ «Стоянівнасіння» ОСОБА_11 ».

Об`єктивна сторона порушення вимог законодавства про охорону праці характеризується: діянням (дією або бездіяльністю), наслідками у вигляді шкоди здоров`ю (ч. 1 ст. 271 КК) або загибелі людей чи іншими тяжкими наслідками (ч. 2 ст. 271 КК), причинним зв`язком між діянням і наслідками, а також місцем вчинення злочину.

Причинний зв`язок між діянням і суспільно небезпечними наслідками - обов`язкова ознака об`єктивної сторони у злочинах із матеріальним складом. Якщо такий зв`язок відсутній, кримінальна відповідальність за настання суспільно небезпечних наслідків виключається.
Причинний зв`язок між конкретними діями та їх наслідками є там, де ці дії були необхідною умовою їх настання (conditio sine qua non) умова, без якої не може бути таких наслідків. Якщо ж діяння не було необхідною умовою настання певних наслідків, то причинний зв`язок між ними відсутній. Отже, не кожна умова, що сприяла настанню наслідків, може бути причиною цих наслідків. Дія чи бездіяльність можуть бути причиною злочинних наслідків лише тоді, коли вони були необхідною умовою цих наслідків, без яких ці наслідки не настали б.

Необхідний причинний зв`язок між діями і наслідками має місце лише при перетворенні реальної можливості настання наслідків в дійсність. Тільки такий причинний зв`язок визнається в кримінальному праві ознакою об`єктивної сторони злочину.

Якщо дії особи не утворювали реальної можливості настання злочинних наслідків, то вони не можуть бути визнані причиною цих наслідків. Для такої дії такі наслідки є випадковими. Наслідки випадкового зв`язку не є результатом внутрішнього розвитку цього процесу. Вони є результатом інших причин і обставин.

Випадкові наслідки не виникають з необхідністю із певного явища, оскільки в ньому немає необхідних умов для його настання. Вони виникають під впливом інших причин (бо без причин ніщо не настає, все має свою причину). Випадкові наслідки, як правило, виникають при зіткненні кількох причин, а тому вони завжди є наслідками інших причин. Випадкове явище не поєднане з суттю явищ, що передували йому, воно немає в них свого підґрунтя, хоча в деякій мірі залежне від нього. Оскільки випадкові наслідки не мають в діях (бездіяльності) винної особи свого підґрунтя, не породжуються ними із закономірною необхідністю, а утворюються впливом інших причин, то вони не можуть бути підставою кримінальної відповідальності. Саме в таких випадках в діях особи немає складу злочину за відсутністю причинного зв`язку між діяннями і наслідками, які настали.

Таким чином, відповідно ст. 84 КПК України органом досудового розслідування не здобуто жодних фактичних даних, які б встановлювали винуватість ОСОБА_7 у вчиненні порушення вимог законодавчих та інших нормативно - правових актів про охорону праці.

Ст. 94 КПК України встановлено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Відповідно, визнавши недопустимими та неналежними, або такими, що не містять достовірної інформації, не є достатніми для доведення пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення або такими, що можуть бути самостійними доказами в справі, зазначені вище докази, суд дійшов висновку, що обвинувачення пред"явлене ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 271 КК України не можна визнати доведеним.

Частиною 2 ст. 1 КПК України встановлено, що кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

Відповідно до ч. 2 ст. 62 Конституції України та аналогічна позиція держави закріплена й у ч. 2 ст. 17 КПК України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчинені кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

За змістом ч. 3 ст. 62 Конституції України; рішення Конституційного Суду від 20.10.2011 №12-рп/2011 обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях, визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина у кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.

Згідно ч. 2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Вказані обставини встановлюються зібраними доказами.

Докази, для їх допустимості, беручи до уваги положення ч. 1 ст. 86 КПК України, повинні бути отримані у порядку, встановленому КПК України.

Європейський суд з прав людини при вирішенні питання справедливості судового розгляду в цілому враховує, у тому числі, й спосіб отримання доказів.

Так, в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Барбера, Мессегуе і Джабардо проти Іспанії» в розумінні Суду принцип презумпції невинуватості полягає в наступному. Тягар доведення вини обвинуваченого покладається на обвинувачення, а всі сумніви повинні тлумачитися на його користь. Обвинувач повинен повідомити обвинуваченому про докази, що маються проти нього, для того, щоб він міг підготувати та надати доводи в свій захист, і, врешті-решт, обвинувачення повинно надати докази, достатні для визнання його винуватим. (Barberа, Messegu and Jabardo v. Spain, judgment of 6 December 1988, Series A no. 146, p. 33, § 77).

Відповідно до ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: у тому числі подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, згідно з положеннями ч. 1 ст. 92 КПК України, покладається на слідчого, прокурора.

За змістом ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно зі ст. 86 КПК України, докази в кримінальному провадженні мають бути отримані тільки у порядку, передбаченому КПК; отриманий з порушеннями доказ є недопустимим і не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Стаття ст. 94 КПК України передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 цього Кодексу.

Стандарт доказування «поза розумним сумнівом» активно використовується Європейським судом з прав людини. Зокрема, у справі «Ушаков проти України» (рішення від 18 червня 2015 року, заява № 10705/12) ЄСПЛ відзначив таке: «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Отже, всі наявні у даному кримінальному провадженні сумніви щодо доведеності обвинувачення відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України тлумачаться судом виключно на користь обвинуваченого.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється в разі, якщо не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.

За таких обставин, оскільки під час судового розгляду стороною обвинувачення не надано достатньої сукупності належних та допустимих доказів, які б з достовірністю свідчили про вчинення обвинуваченим ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 271 КК України, суд дійшов висновку про необхідність виправдання його за недоведеністю вчинення ним цього кримінального правопорушення.

В даному кримінальному провадженні ОСОБА_7 обирався запобіжний захід у вигляді особистого зобов"язання згідно ухвали слідчого судді Радехівського районного суду Львівської області від 20.09.2013 року, який слід скасувати.

Питання про речові докази підлягають вирішенню в порядку ст. 100 КПК України.

Питання про процесуальні витрати слід вирішити в порядку ст. 124 КПК України.

В межах кримінального провадження заявлено три цивільні позови до ОСОБА_7 , а саме:

1) законним представником неповнолітніх потерпілих ОСОБА_29 та ОСОБА_20 - ОСОБА_21 ;

2) ОСОБА_23 ;

3) ОСОБА_22 .

Однак, законний представник неповнолітніх потерпілих ОСОБА_29 та ОСОБА_20 - ОСОБА_21 подала 30.06.2021 року на адресу Жовківського районного суду Львівської області заяву про те, що вона відмовляється від цивільного позову та просить суд провадження за її цивільним позовом до ОСОБА_7 , ТзОВ "Стоянівнасіння" про відшкодування моральної шкоди - закрити. Наслідки відмови від позову їй відомі та зрозумілі.

Учасники судового засідання щодо поданої заяви не заперечили.

Оскільки, законний представник неповнолітніх потерпілих - ОСОБА_21 звернулася до суду із заявою про відмову від позову та закриття провадження за її цивільним позовом у кримінальному провадженні, а інші учасники щодо поданої заяви не заперечили, а тому суд приходить до висновку, що дана заява не буде суперечити вимогам ЦПК України та КПК України, не буде порушувати жодних прав законного представника неповнолітніх потерпілих, оскільки це саме її ініціатива та саме вона подавала цивільний позов, а тому заяву слід задоволити.

Щодо цивільних позовів пред"явлених ОСОБА_23 та ОСОБА_22 до ОСОБА_7 , суд приходить до наступного висновку.

Так, 04.11.2013 року потерпіла ОСОБА_23 звернулася до Радехівського районного суду Львівської області з цивільним позовом до ОСОБА_7 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди.

Потерпіла ОСОБА_22 звернулася до Радехівського районного суду Львівської області 04.11.2013 року з цивільним позовом до ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди.

Згідно ухвали Радехівського районного суду Львівської області від 12.11.2013 року частково задоволено клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - ОСОБА_10 . Залучено як співвідповідача ТзОВ "Стоянівнасіння" за цивільними позовами в кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_7 за ст. 271 ч. 2 КК України.

Суд враховує, що від цивільних позивачів таке клопотання не поступало.

Позовні вимоги до ТзОВ "Стоянівнасіння" потерпіла ОСОБА_23 , ані ОСОБА_22 ні у цивільному позові, ані в подальшому в судових засіданнях, не пред"являли та не уточнювали таких, а тому суд вирішує лише позовні вимоги пред"явлені до обвинуваченого ОСОБА_7 , як до фізичної особи.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 Кримінального процесуального кодексу України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно з ч. ч. 1, 5 ст. 128 Кримінального процесуального кодексу України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Ч. 1, 3 ст. 129 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

У разі виправдання обвинуваченого за відсутності в його діях складу кримінального правопорушення або його непричетності до вчинення кримінального правопорушення, а також у випадках, передбачених ч. 1 ст. 326 КПК України, суд залишає позов без розгляду.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Як встановив суд і описано вище, вина ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 271 КК України не доведена, а тому суд приходить до висновку, що у відповідності до вимог ч. 3 ст. 129 Кримінального процесуального кодексу України цивільні позови:

1) ОСОБА_23 до ОСОБА_7 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди;

2) ОСОБА_22 до ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди,

слід залишити без розгляду.

Арешти на майно не накладалися.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369-371, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_7 визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 271 КК України, та виправдати за ч. 2 ст. 271 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України, оскільки не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.

Запобіжний захід застосований до ОСОБА_7 у вигляді особистого зобов"язання згідно ухвали слідчого судді Радехівського районного суду Львівської області від 20.09.2013 року - скасувати.

Речові докази по справі:

- журнал реєстрації вступного інструктажу з питань охорони праці ТзОВ "Стоянівнасіння";

-журнал реєстрації інструктажів з питань охорони праці на робочомі місці ТзОВ "Стоянівнасіння",

що знаходяться на відповідальному зберіганні директора ТзОВ "Стоянівнасіння" ОСОБА_7 , жителя АДРЕСА_1 , передати в розпорядження ТзОВ "Стоянівнасіння", після набрання вироком законної сили.

Процесуальні витрати, які пов`язані із залученням експертів та, які є документально підтвердженими - віднести на рахунок держави.
Провадження у справі за цивільним позовом законного представника неповнолітніх потерпілих ОСОБА_29 та ОСОБА_20 - ОСОБА_21 до ОСОБА_7 , ТзОВ "Стоянівнасіння" про відшкодування моральної шкоди - закрити у зв"язку із відмовою від позову, у відповідності до заяви від 24.06.2020 року.

Роз`яснити законному представнику неповнолітніх потерпілих, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Цивільний позов ОСОБА_23 до ОСОБА_7 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди - залишити без розгляду.

Цивільний позов ОСОБА_22 до ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди - залишити без розгляду.

Вирок суду набирає законної сили після спливу строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Жовківський районний суд Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Вирок виготовлено в одному примірнику в нарадчій кімнаті.

Суддя: ОСОБА_1