Справа № 946/7126/22
Провадження № 1-кс/946/2457/22
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2022 року слідчий суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю: слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , підозрюваної ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання старшого слідчого відділення №2 СВ Ізмаїльського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області, про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В:

Відділенням № 2 СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000982 від 18.10.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.305 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 18.10.2022 до чергової частини ВП № 2 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області надійшло повідомлення від головногодержавного інспектора кінолога ВКЗ УБК та ПМП Одеської митниці Держмитслужби ОСОБА_8 про те, що 18.10.2022 близько 17:37 год. на пункті пропуску Орлівка митного поста Орлівка Одеської митниці Держмитслужби, під час проведення митного контролю із залученням службової собаки пасажирів та багажу мікроавтобусу марки Mercedes моделі Sprinter д.н.з. НОМЕР_1 , у пасажирки вищевказаного мікроавтобусу громадянки України - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка прямувала на виїзд з території України, у взутті, в якому вона була взута, а саме під устілками кросівок, було виявлено у згортках з паперових серветок речовину рослинного походження з різким характерним запахом канабісу, вагою приблизно 26,7 г, з ознаками приховування від митного контролю. В результаті проведення експрес-тесту NARK-II встановлено позитивний результат на речовину канабіс.

18.10.2022 було проведено огляд місця події, в ході якого у службовому кабінеті №1 Державної митної служби, розташованого у адміністративній будівлі пункту пропуску «Орлівка», громадянка ОСОБА_5 видала два згортки з речовиною рослинного походження, ззовні схожої на канабіс, обмотаних паперовою салфеткою і скотчем та ковпак для вживання речовини, які були упаковані до полімерного сейф-пакету з логотипом НПУ з індивідуальним номером FPS 6008608, крім того було вилучено експрес-тест NARK 2 та упаковано до полімерного сейф-пакету з логотипом НПУ з індивідуальним номером SUD 3052840.

Таким чином, два згортки з речовиною рослинного походження, ззовні схожою на канабіс, обмотаних паперовою салфеткою і скотчем та ковпак для вживання речовини, які були упаковані до полімерного сейф-пакету з логотипом НПУ з індивідуальним номером FPS 6008608, експрес-тест NARK 2, який упаковано до полімерного сейф-пакету з логотипом НПУ з індивідуальним номером SUD 3052840, мають значення речових доказів для досудового розслідування та в подальшому можуть бути використані як доказ факту чи обставини, що встановлюється під час кримінального провадження у зв`язку, з чим єдиною доцільною процесуальною дією, яка може бути ефективною для встановлення істини є накладення арешту на тимчасово вилучене майно з метою збереження речових доказів.

Слідчий та прокурор наполягали на задоволенні клопотання, зазначили, що наявні всі підстави для накладання арешту.

Підозрювана та її захисник не заперечували щодо задоволення клопотання слідчого. При цьому, захисник зазначив, що експрес-тест проводився 4 рази, та перші 3 показали негативний результат та лише 4й тест показав позитивний результат, однак перші три тести не надано слідчим для накладення арешту на них.

Вивчивши матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання матеріали кримінального провадження, вислухавши слідчого, прокурора, підозрювану та захисника, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.

Згідно ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Як передбачено п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається, в тому числі, з метою збереження речових доказів. Арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально - протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально-протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною другою ст.173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

З урахуванням положень ст.ст. 2, 7 КПК України, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Виходячи з наведеного та приймаючи до уваги, що завданням кримінального судочинства є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування кримінального правопорушення тощо, а також зважаючи на те, що вилучене майно має значення речових доказів у кримінальному провадженні, та незастосування арешту щодо цього майна може призвести до зникнення, втрати або його пошкодження або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого про арешт майна є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.170 - 173 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого відділення №2 СВ Ізмаїльського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області, про арешт майна - задовольнити.

Накласти арешт на два згортки з речовиною рослинного походження, ззовні схожої на канабіс, обмотаних паперовою салфеткою і скетчем, ковпак для вживання речовини, упаковані до полімерного сейф-пакету з логотипом НПУ з індивідуальним номером FPS 6008608, експрес-тест NARK 2, упакований до полімерного сейф-пакету з логотипом НПУ з індивідуальним номером SUD 3052840.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти діб з дня проголошення або отримання.

Повний текст ухвали проголошено 21.10.2022р. о 09:55 год.

Слідчий суддя: ОСОБА_1