Справа № 510/623/22
Провадження № 1-кс/510/61/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20.05.22 року м. Рені

Слідчий суддя Ренійського районного суду Одеської області ОСОБА_1 ,

- за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

- дізнавача ОСОБА_3 ,

розглянувши клопотання представника заявника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про скасування арешту майна , -

В С Т А Н О В И В :
Ухвалою слідчого судді Ренійського районного суду Одеської області від 27.04.2022р. (у справі №510/488/22) було задоволено клопотання дізнавача ВП № 2 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000048 від 26.04.2022р., внесеному у Єдиний реєстр досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, а саме: з метою збереження речового доказу накладено арешт на тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 ОСОБА_4 , видане ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке було поміщено до паперового конверту та долучено до матеріалів кримінального провадження.
На нинішній час представник заявника ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді із клопотанням про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Ренійського районного суду Одеської області від 27.04.2022р. на тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 ОСОБА_4 , видане ІНФОРМАЦІЯ_1 . В якості підстав для скасування арешту заявник зазначив на безпідставність винесення слідчим суддею ухвали про накладення арешту на майно; на те, що тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 вже було повернуто до СД ВП №2 Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області після проведення експертизи; на порушення при оформленні протоколу добровільної видачі даного документу ( ОСОБА_4 не давав жодної згоди на передання посвідчення співробітником прикордонної служби працівнику поліції); на те, що даний документ не було визнано речовим доказом по справі. Також представником власника майна було зазначено, що на даний час відпала потреба у збереженні арешту майна (документу), оскільки про підозру йому досі не повідомлено, досудове розслідування у кримінальному провадженні не ведеться.

У зв`язку із вищенаведеним, представник заявника - власника майна просить скасувати накладений арешт на тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 .
Дізнавач у судовому засіданні заперечував щодо заявленого клопотання, навів свої доводи, надав матеріали кримінального провадження, по якому ведеться досудове розслідування.

Представник заявника власника майна (документу), будучи напередодні належним чином повідомлений про час та розгляд слідчим суддею клопотання, та отримавши винесену слідчим суддею ухвалу від 20.05.2022р. за його ж клопотанням про проведення судового засідання з розглядуклопотання представника заявника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 про скасування арешту майна (справа № 510/623/22), яке було призначене на20 травня 2022 року о 12.00 год., - в режимі відеоконференції між Ренійським районним судом Одеської області та Приморським районним судом м. Одеси (65029. м. Одеса, вулиця Балківська, 33), - до даного суду у вказаний час для участі у відеоконференції не явився. Крім того, як повідомлено суду відповідальною особою Приморського районного суду м. Одеси, проведення відеоконференції у вказаний час все одно було б неможливим через проведення судового засідання у режимі відеоконференцзв`язку між Приморським районним судом м.Одеси та Печерським районним судом м. Києва.

Заслухавши пояснення дізнавача, дослідивши додані до клопотання матеріали, перевіривши доводи клопотання, вивчивши надані дізнавачем матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов до висновку, що у задоволенні клопотання про скасування арешту майна слід відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
У відповідності до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
В п. 125 рішення Європейського суду з прав людини від 15.11.2012р. у справі «Коваль та інші проти України» (заява №22429/05) суд зазначив, що перша і найважливіша вимога статті 1 Протоколу № 1 полягає в тому, що будь-яке втручання з боку державної влади в безперешкодне користування майном повинно бути законним. Вимога законності за змістом Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та сумісності з принципом верховенства права, який включає в себе свободу від свавілля.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Ісмаїлов проти Росії" від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Слідчим суддею встановлено, що станом на день звернення до суду представника заявника з клопотаннням у кримінальному провадженні призначено експертизу.

Між тим, відповідно до ст. 28 КПК України - під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч. 3 ст. 28 КПК України, однак він має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

Відповідно до ст. 131 КПК України - заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

З досліджених в судом матеріалів не було встановлено, що у дізнавача у теперішній час відсутня необхідність в подальшому арешті тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 , оскільки досудове розслідування за даним кримінальним провадженням проводиться, необхідні слідчі дії також. Тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 26.04.2022р. було оглянуто, після огляду поміщено та упаковано до пакету НПУ та постановою дізнавача від 26.04.2022р. було визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000048 від 26.04.2022р. та долучено до матеріалів кримінального провадження. Ухвалою слідчого судді Ренійського районного суду Одеської області від 27.04.2022р. було задоволено відповідне клопотання дізнавача та, з метою збереження даного речового доказу, на нього було накладено арешт. Дану ухвалу слідчого судді ані ОСОБА_4 , ані його представником оскаржено в апеляційному порядку не було. Після накладення арешту на тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 , у кримінальному провадженні 27.04.2022р. було призначено експертизу за спеціальністю 2.1., паперовий конверт із тимчасовим посвідченням військовозобов`язаного № НОМЕР_1 було направлено експертам Одеського НДЕКЦ МВС України для проведення судової експертизи, як виходить з відмітки відповідальної особи, речовий доказ було отримано експертною установою 28.04.2022р. По теперішній час будь-який висновок від експертів дізнавачу не надходив, об`єкт дослідження не повернутий, що підтверджується наданими суду матеріалами. Представник ОСОБА_4 у своєму клопотанні посилається на нібито повернення зазначеного документу експертною установою ще 04.05.2022р., однак, будь-яких підтверджень цього доводу до клопотання не додав, а наданими суду матеріалами це ствердження спростовується. Крім того, на нинішній час будь-яке остаточне рішення (повідомлення про підозру, складання обвинувального акту, закриття кримінального провадження) органом досудового розслідування ще не прийнято.
Виходячи з вищенаведеного, мовити про те, що заявником доведено, що в нинішній час у подальшому застосуванні арешту відпала потреба або що цей арешт було накладено необгрунтовано, підстав немає.
Крім того, суд також звертає увагу і на те, що відповідно до ч. 2 ст. 174 КПК України клопотання про скасування арешту майна розглядає слідчий суддя, суд не пізніше трьох днів після його надходження до суду. Про час та місце розгляду повідомляється особа, яка заявила клопотання, та особа, за клопотанням якої було арештовано майно.
Слідчим суддею вищевказані вимоги були дотримані, сторони в судове засідання викликані, більш того, слідчим суддею було оперативно прийнято рішення про задоволення клопотання представника заявника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, яке надійшло до суду вже безпосередньо в день проведення судового засідання. На відеоконференцзв`язок представник заявника не вийшов, ст. 174 КПК України не передбачає будь-яких вимог щодо обов`язкової участі сторін клопотання в судовому засіданні, тому, суд, із врахуванням скороченого строку розгляду даного виду клопотання (не пізніше трьох днів після його надходження), положень кримінально-процесуального законодавства України, які чітко та недвозначно регламентують ці питання, а також з урахуванням форсмажорних обставин (обставин непереборної сили військової агресії проти України, що стала підставою для введення воєнного стану, який діє по нинішній час, наявності загрози для життя та здоров`я громадян), прийняв рішення про розгляд клопотання у призначеному судовому засіданні.

З огляду на вищенаведене, враховуючи встановлені судом обставини, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання про скасування арешту майна є необгрунтованим та задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170 - 174, ст. 309 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :
У задоволенні клопотання представника заявника (власника майна) ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000048 від 26.04.2022р., внесеному у Єдиний реєстр досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, відмовити.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1