Справа №523/9790/19
Провадження №1-кп/523/363/22
УХВАЛА
про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою
(повний текст)

03 жовтня 2022 року

Суворовський районний суд міста Одеси у складі
головуючого - судді ОСОБА_1
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора Суворовської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
в ході розгляду у підготовчому судовому засіданні в залі суду обвинувального акта від 21.06.2019 року й доданих до нього документів у кримінальному провадженні №0000652, внесеному до ЄРДР 21.04.2019 року, за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Тбілісі Республіки Грузія, громадянина рф, із середньою освітою, офіційно непрацевлаштованого та неодруженого, зі слів маючого 3-х дітей 2002, 2006, 2019 років народження, не маючого місця реєстрації на території України, до затримання проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого:
- 01.09.2020 року Малиновським районним судом м.Одеси за ч.2 ст.289, ч.1 ст.304, ст.ст.70, 75, 76 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, зі звільненням від відбування покарання з випробуванням строком на 3 роки,
- 22.12.2020 року Київським районним судом м.Одеси за ч.2 ст.289, ст.ст.75, 76 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, зі звільненням від відбування покарання з випробуванням строком на 3 роки,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України,
В С Т А Н О В И В:
03.10.2022 року в провадження Суворовського районного суду м.Одеси під головуванням судді ОСОБА_1 , згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями та у зв`язку з перебування судді ОСОБА_6 у відпустці, надійшли для вирішення питання в порядку ст.315 КПК України означені матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України.

Прокурор ОСОБА_3 в порядку ст.315 КПК України звернувся до суду із письмовими клопотаннями про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , мотивуючи його тим, що останній не одружений, неповнолітніх дітей не має та осіб, похилого віку на утриманні не має, офіційно непрацевлаштований, обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину та в межах даного кримінального провадження протягом певного проміжку часу перебував у розшуку, що обумовлює на думку сторони обвинувачення, існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України (зокрема, переховування від органів досудового розслідування та суду, вчинення іншого кримінального правопорушення).

Заслухавши в судовому засіданні прокурора ОСОБА_3 на підтримку внесеного клопотання, вислухавши заперечення захисника ОСОБА_4 та підсудного ОСОБА_5 , дослідивши матеріали судового провадження, суд дійшов наступних висновків.

Частиною 3 ст.315 КПК України встановлено, що під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.
Відповідно до ст.177 означеного Кодексу, метою застосування запобіжного заходу, наряду з іншим, є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від суду; незаконно впливати на потерпілих, свідків кримінального провадження; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або продовжувати злочинну діяльність.
З огляду на ст.178 вказаного Кодексу, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність постійного місця роботи та репутацію обвинуваченого, його майновий стан та наявність судимостей, дотримання умов попередньо застосованих запобіжних заходів, розмір майнової шкоди та інше.

Пунктом 5 ч.2 ст.183 КПК України регламентовано, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
Згідно з обвинувальним актом, ОСОБА_5 висунуте обвинувачення у скоєнні тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, за кваліфікуючими ознаками незаконного заволодіння транспортним засобом, вчиненого з проникненням в інше сховище, за яке законом визначена можливість призначення покарання у виді позбавлення волі строком від п`яти до восьми років з конфіскацією майна або без такої.
Як слідує з обвинувального акта та матеріалів судового провадження, незважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_5 тимчасово проживає в м.Одесі, зі слів страждає відповідними захворюваннями та має 3-х дітей 2002, 2006, 2019 років народження, але останній є громадянином рф, перебуває у країні понад встановлені законодавством для іноземців строки та місцем реєстрації в Україні і постійним місцем проживання в м.Одесі не забезпечений, офіційно неодружений та непрацевлаштований, суспільно-корисною працею на час затримання не займався, в межах даного кримінального провадження протягом певного проміжку часу перебував у розшуку, обвинувачується у скоєнні тяжкого злочину та засуджений за вчинення аналогічних кримінально-протиправних діянь безпеки руху та експлуатації транспорту.
Наведені обставини у контексті загрози призначення покарання в разі доведеності провини обвинуваченого ОСОБА_5 у цьому кримінальному провадженні у виді позбавлення волі строком до восьми років, підтверджують актуальність передбачених ст.177 КПК України і зазначених у клопотанні прокурора ризиків, а також об`єктивно доводять існування ризиків можливого ухилення обвинуваченого від суду та вчинення іншого кримінального правопорушення, внаслідок чого, станом на теперішній час жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належне виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків в умовах воєнного стану, та запобігти означеним ризикам.
Оцінюючи ж доводи захисника ОСОБА_4 щодо обрання підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді нічного домашнього арешту, слідчий суддя вважає їх неспівмірними зі встановленими в судовому засіданні та викладеними вище обставинами, характером, зухвалістю і тяжкістю інкримінованого обвинуваченому діяння, що мало місце в умовах воєнного стану в державі, внаслідок чого суд вважає, що у даному випадку суспільний інтерес, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом права до поваги вказаного обвинуваченого на його свободу, а на додаток до цього - ураховуючи збройну агресію рф проти Україні та необхідність у зв`язку з цим забезпечувати належний громадський порядок, зокрема, під час комендантської години, працівники органу внутрішніх справ суттєво обмежені у виконанні своїх повноважень з перевірки житла, під арештом в якому має перебувати особа, та з перевірки питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.
Отже, приймаючи до уваги викладене та виходячи із визначених в обвинувальному акті обставин інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_5 кримінального правопорушення, характер, суспільну небезпечність і наслідки кримінально-протиправного діяння, зважаючи на характеризуючі особу обвинуваченого дані, суд доходить висновку про те, що на даному етапі провадження жоден із більш м`яких запобіжних заходів до зазначеного обвинуваченого не зможе забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків в умовах воєнного стану та запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, а відтак клопотання прокурора підлягає частковому задоволенню, із застосуванням до обвинуваченого запобіжного заходу строком на 30 днів.
Між тим, викладені у розглядуваних клопотаннях доводи прокурора ОСОБА_3 щодо незастосування до обвинуваченого ОСОБА_5 альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, - до уваги не приймається, адже за ч.3 ст.183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч.4 цієї статті, за якою не визначення розміру застави у кримінальному провадженні, зокрема, щодо кримінального правопорушення, вчиненого із застосуванням насильства, належить до права суду, а не до його обов`язків.
Зазначена позиція суду цілком узгоджується з рішенням ЄСПЛ у справі «Доронін проти України» від 19 лютого 2009 року (п.63), за якою відповідно до вимог п.3 ст.5 Конвенції, при обранні чи продовженні застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, навіть у більш тяжких справах та при спробі обвинуваченого зникнути із одночасним супротивом працівникам правоохоронного органу при затриманні, національні суди мають розглядати можливість застосування тих чи інших альтернативних запобіжних заходів замість тримання під вартою, а посилання при цьому головним чином на тяжкість обвинувачення, не уявляє собою «відповідної і достатньої» підстави.
Разом із тим, згідно з ч.5 ст.182 КПК України, у виключних випадках, якщо суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Аналогічні позиції викладені у п.2 Розділу 3.5 «Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження» від 07.02.2014 року, погодженого Постановою Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 07.02.2014 року

Одночасно, дотримуючись справедливого балансу між інтересами суспільства і правами обвинуваченого ОСОБА_5 на особисту свободу, враховуючи положення ст.ст.8-9, ч.3 ст.183, ч.5 ст.182 КПК України, зважаючи на характер і обставини інкримінованого обвинуваченому діяння, його майновий і сімейний стан та на наявність встановлених в судовому засіданні ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, суд вважає за необхідне одночасно визначити альтернативний вид запобіжного заходу, - заставу в цьому кримінальному провадженні у розмірі, визначеному абзацом 3 ч.5 ст.182 означеного Кодексу.
Керуючись ст.ст.26, 171, 177-178, 182-183, 194, 315, 369-372, ч.2 ст.376, Главою 18 КПК України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання прокурора Суворовської окружної прокуратури м.Одеси ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , задовольнити частково.
Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор», строком на 30 днів, тобто до 30.10.2022 року.
Відповідно до ч.3 ст.183, ч.5 ст.182 КПК України, ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік», визначити розмір застави, як альтернативного виду запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_5 обов`язків, передбачених ч.7 ст.42 КПК України, - у розмірі 20 (двадцять) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 49620 (сорок дев`ять тисяч шістсот двадцять) гривень.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_5 , що згідно зі ст.182 КПК України, застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області, з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків, а застава може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем), після чого обвинувачений звільняється з-під варти.
У разі внесення застави, покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 наступні обов`язки: повідомити суд про своє місце проживання та прибувати за кожною вимогою до суду; не відлучатися за межі м.Одеси без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування зі свідками у цьому кримінальному провадженні.
В силу ч.ч.8, 10 ст.182 КПК України, роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_5 , що у випадку звільнення з-під варти під заставу та якщо він, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору, а у разі звернення застави в дохід держави суд вирішує питання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ст.194 цього Кодексу.
Строк дії ухвали в частині застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та виконання покладених обов`язків у разі внесення застави, закінчується 30.10.2022 року.
Копії ухвали направити для виконання начальникові ДУ «Одеський слідчий ізолятор» та надати для відома іншим заінтересованим особам.
Матеріали судового провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 для подальшого розгляду повернути до кримінальної канцелярії суду з метою передачі раніше визначеному складу суду під головуванням судді ОСОБА_6 .
На підставі ч.2 ст.392 КПК України, ухвала набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження в порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України.

Головуючий суддя: ОСОБА_1