Справа №385/1126/21
Провадження №1-кп/385/24/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.10.2022 року Гайворонський районний суд Кіровоградської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у залі суду в м. Гайворон Кіровоградської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000171 від 29.07.2021 року, про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Олександрія, Кіровоградської області, громадянина України, маючого середню-спеціальну освіту, не одруженого, не працюючого, не маючого на утриманні малолітніх та осіб похилого віку, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , судимого 30.10.2015 року Апеляційним судом Кіровоградської області за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст.186, ч. 3 ст. 187 КК України з застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України до 7 років позбавлення волі. 26.06.2020 звільнений по відбуттю покарання,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України,
за участю сторін судового провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,
В С Т А Н О В И В:
У провадженні Гайворонського районного суду Кіровоградської області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України.
21.10.2022 року на адресу суду надійшло клопотання прокурора ОСОБА_4 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк, що не перевищує шістдесят днів з часу прийняття судом відповідного рішення. Дане клопотання мотивується тим, що ухвалою Гайворонського районного суду від 29.08.2022 продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 до 27.10.2022 року включно.

Наступне судове засідання призначено на 21.10.2022 року, однак завершити судовий розгляд у вказану дату неможливо з об`єктивних причин.

Не завершено допит свідків сторони захисту, а також за клопотанням обвинуваченого триває повторний допит свідків обвинувачення. Також згідно встановленого порядку дослідження доказів передбачено допит обвинуваченого. Окрім того, можливі інші клопотання сторін в порядку ст.363 КПК України.

На даний час продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1 - 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які існували при обранні запобіжного заходу, та наразі не зменшилися і продовжують існувати, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Водночас є підстави стверджувати про недостатність застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 більш м`яких запобіжних заходів, аніж тримання його під вартою, для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні. Такий запобіжний захід відповідає характеру кримінальних правопорушень та суспільному інтересу.

Обґрунтовуючи клопотання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 , взято до уваги вимоги статті 29 Конституції України, статті 9 Загальної Декларації прав людини, статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і статті 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. У рішенні від 26 січня 1993 року у справі «W. проти Швейцарії» Європейський суд з прав людини зазначив, що тривале тримання під вартою може виявитись виправданим лише за наявності конкретних ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Крім того, діючий на території України воєнний стан свідчить про існування додаткових ризиків та неможливість забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого у разі обрання йому запобіжного заходу більш м`якого, ніж тримання під вартою.

З урахуванням фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, його тяжкості та особистого ставлення обвинуваченого, сторона обвинувачення вважає, що для досягнення цілей, визначених статтею 177 КПК України, та з урахуванням дії воєнного стану в Україні, відносно обвинуваченого ОСОБА_3 має бути продовжений запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки у останнього відсутнє місце проживання, за місцем реєстрації фактично не проживає, не має сталих соціальних зв`язків та засобів для існування, раніше судимий за вчинення умисних корисливих тяжких злочинів, за які відбував покарання у виді позбавлення волі, однак звільнившись в 2020 році, вже в 2021 році йому вручено підозру у вчиненні аналогічного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, за який у разі визнання його винним передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від чотирьох до восьми років. Знаючи про тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, з метою уникнення відповідальності за вчинений ним злочин ОСОБА_3 може переховуватись від суду, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки у ОСОБА_3 не має постійного місця роботи та місця проживання, а тому він може вчиняти корисливі злочини.

Неодноразово в ході судових засідань потерпіла, свідки ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 звертали увагу суду про психологічний тиск під час допитів на них з боку ОСОБА_3 , що є вагомим чинником при оцінці існування ризику незаконного впливу на учасників кримінального провадження.

В частині наявності ризику того, що обвинувачений ОСОБА_3 може знищити, приховувати або спотворити документи, які мають істотне значення для кримінального провадження, слід врахувати, що речовий доказ передано на відповідальне зберігання потерпілій, яка постійно виказує побоювання від агресивної протиправної поведінки ОСОБА_3 .

Тому жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищезазначеним ризикам, а наявність воєнного стану ускладнює правоохоронним органам забезпечити його належну процесуальну поведінку, у тому числі забезпечення його явки до суду під час розгляду кримінального провадження.

За таких обставин, на підставі вищевикладеного, зважаючи на те, що судове провадження не завершене, свідків, обвинуваченого не допитано, з метою забезпечення виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків, попередження переховуванню від суду, незаконного впливу на потерпілу, свідків, вчинення інших кримінальних правопорушень, тому на даній стадії судового провадження наявні достатні підстави для вирішення питання про необхідність продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного стосовно ОСОБА_3 , на 60 діб без внесення застави. Характер та фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, які встановленні в судовому засіданні з показань потерпілої ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_6 про застосування насильства у виді здушення за шию, свідчать про підвищену суспільну небезпеку. Тому розглядаючи можливість альтернативних запобіжних заходів, просить суд вважати їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та не визначати розмір застави у кримінальному провадженні при продовженні запобіжного заходу тримання під вартою стосовно ОСОБА_3 як альтернативного запобіжного заходу.

В судовому засіданні прокурор подане клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, підтримала в повному обсязі з підстав зазначених у ньому та просить його задовольнити.
Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечив щодо задоволення клопотання прокурора та вказав, що дане клопотання невмотивоване та необґрунтоване, всі доводи, які наводить прокурор, є припущеннями та її особистою думкою. Крім того, немає обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення. Прокурор не довів, що існують ризики передбачені ст. 177 КПК України для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Крім того зазначив, що в нього є сталі соціальні зв`язки зі своїм батьком.
Захисник обвинуваченого, адвокат ОСОБА_5 , в судовому засіданні вказав, що прокурор не довів, що існують обґрунтовані ризики передбачені ст. 177 КПК України. Крім того, наголосив, що не має обґрунтованої підозри, що саме обвинувачений ОСОБА_3 вчинив інкриміноване правопорушення та можливо застосувати більш м`який запобіжний захід. На даний час майже всі докази досліджені, обвинувачений не має наміру впливати на свідків та він має сталі соціальні зв`язки. Крім того зазначив, що воєнний стан не впливає на ризики передбачені КПК України.
Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали судового провадження, суд приходить до такого висновку.
Відповідно до положень ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ухвали слідчого судді Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 05.08.2021 року відносно ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, до 03.10.2021 року включно та який в подальшому ухвалами суду неодноразово продовжувався, в останнє ухвалою суду від 29.08.2022 року запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжено на 60 днів, а саме до 27 жовтня 2022 року, включно.
За змістом закону тримання під вартою як запобіжний захід може бути застосовано лише у разі, якщо прокурор наявною сукупністю дозволених законом при прийнятті даного рішення засобів доказування доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим в ст. 177 КПК. Неможливість запобігти даним ризикам слід розуміти як недостатність інших запобіжних заходів для того, щоби убезпечити їх настання.

За змістом ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При вирішенні доцільності продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 судом враховано наступне.

Процесуальні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були заявлені під час попереднього застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не перестали існувати, й виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою з 05.08.2021 року. Загальний строк перебування обвинуваченого під вартою не є довготривалим і таким, що перебуває поза межами розумного.

У справі розпочато і триває судове слідство.

ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, що відносяться до категорії тяжких, умисних, корисливих. Покарання за вчинення інкримінованого кримінального правопорушення передбачає позбавлення волі на строк до восьми років.

Також, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_3 безробітний, суспільно-корисною працею не займається, законного джерела доходу та засобів для проживання не має, не одружений, утриманців не має, тобто не має сталих соціальних зв`язків, які б спонукали його до виправлення та соціалізації в суспільстві.

ОСОБА_3 раніше судимий за вчинення умисних, корисливих злочинів, в тому числі аналогічного, судимість за які не знята та не погашена у встановленому законом порядку, відбув покарання у виді позбавлення волі на сім років у 2020 році, але вже у 2021 році знову обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину.

Сукупно вказане свідчить про схильність обвинуваченого ОСОБА_3 до протиправної, асоціальної поведінки, до вчинення кримінальних правопорушень, про його нехтування принципу мирного володіння майном, зважаючи на безробіття та відсутність сталого джерела доходу, до незаконного збагачення за рахунок чужого майна, і в цілому, про небажання стати на шлях виправлення, соціалізації у суспільстві, підвищену суспільну небезпечність.

Свідок ОСОБА_7 повторно не допитана під час судового слідства та має допитуватись.

Обвинувачений ОСОБА_3 будучи під вартою, під час судового слідства, в судовому засіданні, намагається чинити тиск на потерпілу та свідків, про що останні вказували суду. Крім того, речовий доказ поліцією переданий на відповідальне зберігання потерпілій, яка виказує побоювання обвинуваченого через його агресивну поведінку.

Відтак, беручи до уваги наведені обставини, є підстави вважати наявними ризики переховування обвинуваченого від суду, вчинення нового кримінального правопорушення, знищення, схову або спотворення речового доказу, що має істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконного впливу на потерпілу, свідків у кримінальному провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином. Тому, зважаючи на доведеність прокурором наявності всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, суд вважає за необхідне продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не суперечить приписам ч. 2 ст. 183 КПК України.

Суд вважає, що інші, більш м`які запобіжні заходи є недостатніми для запобігання ризикам, встановленим ст. 177 КПК України.

Крім того, згідно ч. 4 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
Враховуючи, що ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні злочину з застосуванням насильства, суд вважає правильним не визначати розмір застави.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 184, 193-194, 196-197, 205, 331, 395 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора задовольнити.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити на 60 (шістдесят) днів, а саме до 19 грудня 2022 року, включно.
Копію ухвали вручити прокурору та захиснику обвинуваченого, направити обвинуваченому та начальнику Державної установи «Кропивницький слідчий ізолятор».
Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду через Гайворонський районний суд Кіровоградської області протягом 7 днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1