Справа №295/6208/22
УХВАЛА
Іменем України

07.07.2022 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Житомирі клопотання слідчого СВ Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

В С Т А Н О В И В :

Слідчий звернувся із указаним клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у якому послався на те, що у провадженні СВ Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області перебувають матеріали досудового розслідування № 00001239 від 05 липня 2022 року за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 05.07.2022 близько 10 годин 45 хвилин ОСОБА_5 знаходився у приміщенні торгової зали магазину «ЕconomClass» за адресою: м. Житомир, вул. Домбровського, 34, де здійснює господарську діяльність фізична особа-підприємець ОСОБА_7 .

У цей час ОСОБА_5 , перебуваючи у приміщенні вказаного магазину, побачив на вітрині комплект постільної білизни торгової марки «Lina home» та за вказаних обставин у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, - комплекту постільної білизни торгової марки «Lina home», що належна фізичній особі-підприємцю ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, керуючись корисливим мотивом, ОСОБА_5 , пересвідчившись, що за його діями ніхто не спостерігає, в період дії запровадженого в Україні воєнного стану, шляхом вільного доступу взяв із вітрини комплект постільної білизни торгової марки «Lina home» розміром 50х70 з артикулом 723252 та штрих кодом 525, після чого помістив його до пакету, який тримав в руках.

Як стверджує у клопотанні слідчий, із метою доведення свого злочинного умислу до кінця ОСОБА_5 , утримуючи викрадений комплект вищевказаної постільної білизни при собі, минув касову лінію та почав виходити з приміщення торгової зали магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », намагаючись в такий спосіб залишити місце вчинення злочину.

В цей час дії ОСОБА_5 помічені працівницями вказаного магазину ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які шляхом висунення вимоги зупинитись та повернути викрадений комплект постільної білизни торгової марки «Lina home» намагалися перешкодити довести вчинення злочину до кінця.

Ігноруючи вимогу зупинитись та усвідомлюючи, що його злочинні дії були викриті, ОСОБА_5 , утримуючи викрадене майно при собі, почав втікати, намагаючись в такий спосіб залишити місце вчинення злочину. Однак, свій злочинний умисел останній не довів до кінця з причин, які не залежали від його волі, оскільки після того, як ОСОБА_5 вибіг з магазину на відстань близько 10 метрів і побачив, що працівниці магазину ОСОБА_8 та ОСОБА_9 намагаються наздогнати його, викинув викрадений комплект постільної білизни торгової марки «Lina home», тим самим був позбавлений можливості розпорядитися викраденим майном.

Таким чином, як вказує слідчий, ОСОБА_5 вчинив закінчений замах на відкрите викрадення чужого майна, чим намагався спричинити фізичній особі-підприємцю ОСОБА_7 майнової шкоди на суму 376 гривні 00 копійок.

Своїми умисними діями, які виразилися у закінченому замаху на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, ОСОБА_5 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України.

Як слідує зі змісту клопотання, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами:

- протоколом затримання ОСОБА_5 в порядку ст. 208 КПК України;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за участю свідка ОСОБА_9 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за участю свідка ОСОБА_10 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_8 ;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за участю свідка ОСОБА_8 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за участю свідка ОСОБА_11 ;

- протоколом ОМП від 05.07.2022;

- протоколом огляду предмету від 05.07.2022.

З метою запобігання спробам ОСОБА_5 переховуватися від органів досудового розслідування, незаконно впливати на потерпілого, свідків та/або вчинити інше кримінальне правопорушення, враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення та вагомість здобутих слідством доказів вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжкого злочину, а також недостатність обрання більш м`яких запобіжних заходів для запобігання указаним вище ризикам, слідчий за погодженням з прокурором просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

В судовому засіданні слідчий та прокурор підтримали клопотання, просили його задовольнити. Окремо прокурор звертав увагу, що згаданий у клопотанні злочин ОСОБА_5 вчинив під час іспитового строку. Не заперечив щодо визначення розміру застави при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Слідчий додав, що застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є недоцільним, оскільки більшість працівників поліції у зв`язку з введенням на території України воєнного стану перевантажені і фізично не матимуть можливості контролювати поведінку підозрюваного.

У свою чергу захисник ОСОБА_6 та його підзахисний заперечили проти задоволення клопотання. Адвокат звертав увагу на те, що наведені у клопотанні ризики необґрунтовані та прокурором не доведено, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти таким ризикам. Наприклад, всі свідки та потерпіла у провадженні допитані, що виключає можливість впливу на них. Просив відмовити у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного, обравши останньому більш м`який запобіжний захід цілодобовий домашній арешт.

Підозрюваний ОСОБА_5 в засіданні додав, що має місці соціальні зв`язки, на утриманні є матір-пенсіонерка, працював кур`єром «Глово», фактично був затриманий 05.07.2022 о 11 годині. Як і захисник просив обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, щиро розкаюється та зобов`язується виконувати покладені на нього обов`язки. Наміру впливати на свідків не має.

Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши клопотання та додані до нього документи, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

За змістом ст.ст. 131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

За змістом статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема, переховуватися від органів досудового розслідування й суду та/або вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у інкримінованому вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх обставин підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 КПК України.

У п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України передбачено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до положення пункту 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

На переконання слідчого судді, надані стороною обвинувачення докази доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 186 КК України.

У справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Крім того, слід зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке за класифікацією КК України відноситься до тяжкого злочину, та за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

На думку суду, наведені у клопотанні та озвучені в судовому засіданні обставини свідчать про те, що на даний час існують ризики, які є підставою для обрання відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Зокрема, мова йде про ризики переховування підозрюваного від органів досудового розслідування або вчинення іншого кримінального правопорушення (п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України), оскільки згідно з матеріалами клопотання ОСОБА_5 раніше неодноразово притягався за вчинення майнових злочинів, а замах на інкримінуємий йому злочин вчинив під час дії визначеного вироком суду іспитового строку.

Враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у замаху на вчинення якого він підозрюється, а також враховуючи його вік та стан здоров`я, майновий стан та репутацію підозрюваного, наявність судимостей, ризик повторення протиправної поведінки слідчий суддя дійшов висновку про доцільність обрання відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та неможливість на даний час застосувати до підозрюваного інший (альтернативний) запобіжний захід ніж тримання під вартою, оскільки зміна запобіжного заходу на більш м`який, не зможе забезпечити запобігання ризикам, наведеним у клопотанні та визначеним КПК України, зокрема у п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Твердження підозрюваного ОСОБА_5 про те, що він зобов`язується виконувати покладені на нього обов`язки та не має наміру впливати на свідків, заслуговують на увагу слідчого судді, однак враховуючи всі встановлені в судовому засіданні обставини справи, вони не можуть бути підставою для обрання більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Між тим, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у межах щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 184, 186, 193, 194, 196, 197, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою, обчислюючи строк тримання під вартою з 11 год. 00 хв. 05 липня 2022 року.

Відповідно до ч. 5 ст.182, ч.3 ст.183 КПК України, з урахування наведених в ухвалі обставин, що характеризують підозрюваного ОСОБА_5 , визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 49 620 грн., у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самою підозрюваною особою, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Богунського районного суду м. Житомира (для зарахування коштів, внесених у вигляді застави), у разі внесення якої звільнити ОСОБА_5 з-під варти.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний ОСОБА_5 вважається таким, що до нього застосовано запобіжний захід у вигляді застави. Підозрювана особа або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом строку дії ухвали.

Строк дії ухвали до 11 год. 00 хв. 02 вересня 2022 року.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- прибувати за кожним викликом до слідчого/прокурора, уповноважених здійснювати досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001239;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд, про зміну свого місця проживання;

- не відлучатися з м. Житомира без дозволу слідчого, прокурора або суду в залежності від стадії кримінального провадження.

Термін дії обов`язків, покладених слідчим суддею, у разі внесення застави визначити два місяці з моменту внесення застави, але не більше закінчення строку досудового розслідування.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою протягом 5 днів з моменту вручення їй копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1