Справа № 309/2338/22
Провадження № 1-кс/309/384/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2022 року м. Хуст

Слідчий суддя Хустського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , вивчивши клопотання дізнавача СД Хустського РУП ГУНП України в Закарпатській області ОСОБА_3 , за погодженням прокурора Хустської окружної прокуратури ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000130 від 22.06.2022 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України про арешт тимчасово вилученого майна,-

В С Т А Н О В И В:

Дізнавач СД Хустського РУП ГУНП України в Закарпатській області ОСОБА_3 за погодженням прокурора Хустської окружної прокуратури ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000130 від 22.06.2022 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України звернувся в суд з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна .

У клопотанні зазначено, що 21.06.2022, біля 19.20 години, надійшло повідомлення від працівника поліції ОСОБА_5 про те, що під час перевірки транспортного засобу марки «Фольксваген Гольф» номерний знак « НОМЕР_1 » під керуванням гр. ОСОБА_6 , останній пред`явив технічний паспорт до автомобіля який викликав сумнівів в працівників поліції.

21.06.2022, працівниками поліції було проведено огляд місця події, в м.Хуст вул. 900-річчя Хуста в ході якого вилучено автомобіль марки «Фольксваген Гольф», номерний знак « НОМЕР_1 », яким керував гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 моб. тел. НОМЕР_2 , та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії « НОМЕР_3 ». Вищевказаний автомобіль поміщено на арешт майданчик Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії « НОМЕР_3 » упаковано в паперовий конверт.

Враховуючи те, що автомобіль марки «Фольксваген Гольф» номерний знак « НОМЕР_1 » та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії « НОМЕР_3 » мають відношення до даного провадження, та вони були вилучені під час огляду місця події, і відповідно до норм КПК України відносяться до тимчасово вилученого майна, а також з метою позбавлення можливості розпоряджатися, використовувати, відчужувати та з метою запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, та для проведення ряду необхідних експертиз, відповідають критеріям тимчасово вилученого майна, через що необхідно накласти на них арешт.

В судове засідання дізнавач СД Хустського РУП ГУНП України в Закарпатській області ОСОБА_3 не з`явився, подавши заяву про розгляд клопотання без його участі.

В судове засідання ОСОБА_6 не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлявся за допомогою SMS-повідомлення, яке однак не доставлено адресату з причин, що не залежали від волі суду. А тому суд вважає за можливе розглянути дане питання у його відсутності.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, слідчий суддя вважає, що клопотання дізнавача не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Так, відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення : 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації ; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи ; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов ) чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У випадку передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках передбачених Кримінальним кодексом України.

У випадку передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках передбачених Кримінальним кодексом України може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правого характеру у виді конфіскації майна.

У випадку передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної або юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову в кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Відповідно до ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу, а відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

У даному випадку дізнавач звернувся до слідчого судді із клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна.

Відповідно до ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Слідчий, прокурор, інша уповноважена службова особа під час затримання або обшуку і тимчасового вилучення майна або негайно після їх здійснення зобов`язана скласти відповідний протокол, копія якого надається особі, у якої вилучено майно, або її представнику.

Водночас з протоколу огляду місця події від 21.06.2022 року вбачається, що в процесі огляду дізнавачем було вилучено лише автомобіль марки «Фольксваген Гольф», номерний знак « НОМЕР_1 ». Відомостей же про вилучення органом досудового розслідування також і свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії « НОМЕР_3 » - матеріали клопотання не містять.

Відтак вказане свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії « НОМЕР_3 » не може вважатися тимчасово вилученим майном, а тому клопотання дізнавача в частині накладення арешту на таке свідоцтво задоволенню не підлягає.

Стосовно клопотання частині накладення арешту на автомобіль марки «Фольксваген Гольф», номерний знак « НОМЕР_1 » слідчий суддя зазначає наступне.

Так, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що дізнавачем та прокурором при внесенні клопотання, належним чином не обґрунтовано підстави для накладення арешту на вказаний автомобіль.

Зокрема органом досудового розслідування у кримінальному провадженні будь-хто із фізичних осіб не визнавався підозрюваним, обвинуваченим чи засуджувався й щодо цих осіб може бути застосовано покарання у виді спеціальної конфіскації.

Органом досудового розслідування (дізнавачем) також не надано будь-які дані про те, що у кримінальному провадженні щодо третіх осіб чи юридичних осіб, у випадках передбачених Кримінальним кодексом України, може бути застосована спеціальна конфіскація.

Крім того, органом досудового розслідування (дізнавачем) не надані будь-які дані про те, що у кримінальному провадженні із власника транспортного засобу чи користувача ним може бути стягнута неправомірна вигода. Відсутні у матеріалах судового провадження і дані про неосудних осіб, діями яких завдана матеріальна шкода, яку у подальшому необхідно буде відшкодовувати за рахунок арештованого майна.

Доводи клопотання про те, що автомобіль марки «Фольксваген Гольф», номерний знак « НОМЕР_1 », має відношення до кримінального провадження та був вилучений під час огляду місця події, відноситься до тимчасово вилученого майна, а тому підлягає арешту з метою запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, слідчий суддя вважає такими, що не ґрунтуються на вимогах закону та не є підтвердженими відповідними процесуальними рішеннями, належним чином не вмотивованими.

У даному випадку відомості до ЄРДР внесено за фактом підробки такого документу як свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії « НОМЕР_3 » (техпаспорт).

У клопотанні дізнавачем належним чином не обґрунтовано, що сам автомобіль має якесь відношення до даного кримінального правопорушення, відповідає критеріям, які визначені в ст. 98 КПК України

При цьому, в матеріалах судового провадження відсутня постанова про визнання транспортного засобу марки «Фольксваген Гольф», номерний знак « НОМЕР_1 » речовим доказом у кримінальному провадженні.

Дослідивши доводи клопотання, слідчий суддя доходить висновку про те, що мета арешту майна не підтверджена, а подаючи клопотання, орган досудового розслідування (дізнавач) не врахував положення ч. 1 ст. 170 КПК України, відповідно до якої фізична або юридична особа може бути позбавлена права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

При оцінці доводів клопотання слідчий суддя також зазначає, що у клопотанні не вказується на наявність даних у підтвердження ризиків приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення тимчасово вилученого майна.

Формальне посилання на ч. 2 ст. 168 та ч. 2 ст. 170 КПК України, без належного вмотивування мети та підстав для арешту майна, суд вважає таким, що не призводить до висновку про його обґрунтованість та про необхідність його задоволення.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя вважає, що у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ч. 4 ст. 358 КК України, потреби досудового розслідування не виправдовують такий ступінь втручання у права та свободи власника майна як арешт належного йому транспортного засобу, і що дізнавачем та прокурором поза розумним сумнівом не доведено законності такого арешту.

Також на думку слідчого судді, органом досудового розслідування (дізнавачем) не доведено, що незастосування заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту транспортного засобу може призвести до його зникнення, втрати або пошкодження, або настанні інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

З урахуванням наведеного в накладенні арешту на вказаний автомобіль також слід відмовити.

А отже клопотання дізнавача задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 132, 170-173,175, 309 КПК України слідчий суддя ,

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання дізнавача СД Хустського РУП ГУНП України в Закарпатській області ОСОБА_3 , за погодженням прокурора Хустської окружної прокуратури ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000130 від 22.06.2022 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України про арешт тимчасово вилученого майна - відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Копію ухвали негайно після її постановлення вручити учасникам процесу, третім особам, власнику майна, які присутні під час оголошення ухвали. У разі відсутності таких осіб під час оголошення ухвали копія ухвали надіслати їм не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Повний текст ухвали виготовлено 22 червня 2022 р. о 15 год. 00 хв.

Слідчий суддя

Хустського районного суду: ОСОБА_1