Справа №173/1164/22
Провадження №1-кс/173/226/2022
У Х В А Л А
іменем України

02 вересня 2022 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

Слідчий суддя Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1
При секретареві ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3
представника заявника ОСОБА_4
слідчого ВП №3 Камянського РУП- ОСОБА_1 .
Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Верхньодніпровську клопотання представника заявника ОСОБА_5 адвоката - ОСОБА_4 про скасування арешту майна накладеного ухвалою слідчого судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 01.08.2022 року в межах кримінального провадження №0000203 за ч.2 ст.246 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

До суду звернувся представник заявника ОСОБА_5 , адвокат ОСОБА_4 , із клопотанням про скасування арешту майна накладеного ухвалою слідчого судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 01.08.2022 року в межах кримінального провадження №0000203 за ч.2 ст.246 КК України.

В обґрунтування вимог за поданим клопотанням посилається на те, що ОСОБА_6 разом із ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , вчиняючи свої дії у групі, проїхали на автомобілі марки ЗІЛ 130 д.н. НОМЕР_1 до урочища «Крутосклони», квартал 33, виділ 13 поблизу с.Зуботрясівка, на території Лихівського лісництва на землях Верхньодніпровської ОТГ, де провели незаконну вирубку дерев акації у кількості 5 штук різного діаметру, чим заподіяли даному лісництву збиток на суму 53507 гривень.

27.07.2022 року внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000203 за ознаками скоєння кримінального правопорушення, передбаченого чю2 ст.246 КК України.

01 серпня 2022 року Ухвалою слідчого судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області по справі №173/967/22 провадження № 1-кс/173/170/2022 в межах кримінального провадження №30000203 від 27.07..2022 року за ч.2 ст.246 КК України накладено арешт шляхом заборони розпоряджатися та користуватися на майно вилучене в ході огляду від 27.07.2022, в тому числі і на:

- автомобіль «ЗІЛ 130» бортовий д.н. НОМЕР_2

Згідно матеріалів кримінального провадження вказаний автомобіль належить ОСОБА_9 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

Заявник близько року тому у 2021 році придбав вказаний автомобіль у власника, але не став його переоформлювати на своє ім`я, оскільки за Законом це не є обов`язковим, але при цьому свідоцтво про реєстрацію ОСОБА_10 передав Заявнику для подальшого законного користування вказаним автомобілем.

Заявник є керівником Фермерського господарства «КЛИН», тому цей автомобіль він придбав для його використання в господарстві.

Неодноразово цей автомобіль Заявник добровільно передавав мешканцям села Заполички для їх господарської діяльності в якості взаємодопомоги та на підставах добросусідства.

Представник заявника вважає, що на даний час відпала потреба у застосуванні арешту майна, так як автомобіль не несе на собі фактичних даних про наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження, в матеріалах кримінального провадження наявні всі необхідні документи на арештоване майно, а саме на автомобіль що в свою чергу виключає необхідність в його застосуванні, оскільки ризики визначені у ч.2 ст. 170 КПК України перестали існувати щодо автомобілю

В судовому засіданні представник заявника клопотання про скасування арешту майна підтримав за обставинами, викладеними у клопотанні.

Прокурор та слідчий в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання та вважають, що необхідно відмовити в його задоволенні.
Розглянувши клопотання, дослідивши надані документи, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що ухвалою слідчого судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 01.08.2022 року по справі №173/967/22 провадження № 1-кс/173/170/2022 в межах кримінального провадження №30000203 за ч.2 ст.246 КК України накладено арешт шляхом розпоряджатися та користуватися на майно вилучене в ході огляду від 27.07.2022, в тому числі і на:

- автомобіль «ЗІЛ 130» бортовий д.н. НОМЕР_2

Як вбачається зі змісту ухвали, арешт на зазначене в клопотанні майно було накладено у зв`язку із забезпеченням збереження речових доказів у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Пунктом 1 ч.2 ст.170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів.

Згідно з ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Частиною 2 встановлено, що документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Відповідно до ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Відповідно до ч.11 ст.170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Частиною 1 ст. 174КПК України передбачено, що арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

В силу ст. 41 Конституції України, ст.1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі АГОСІ проти Об`єднаного Королівства). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

У справі Раймондо проти Італії (Raimondo v. Italy, рішення 24.01.1994), в яких заявники скаржилася на контроль за використанням власності в зв`язку з провадженням кримінального розслідування, не знайшовши у цьому випадку порушення ст.1 протоколу № 1, Суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань (п. 35).

Слідчий суддя виходячи із принципу змагальності, що передбачає самостійне відстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, тоді як орган досудового розслідування не надав суду належних доказів для безспірного висновку щодо необхідності продовження дії даного заходу забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до пункту першого ч.6 ст.100КПК України речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю повертається власнику або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливе без шкоди для кримінального провадження.

Слідчим суддею встановлено, що на момент розгляду даного клопотання заявлене в клопотанні майно не є безпосереднім об`єктом кримінального правопорушення, який розслідується органом досудового слідства, а також об`єктом експертного дослідження.

Так, з матеріалів кримінального провадження автомобіль на момент вилучення працівниками поліції був порожнім і на цьому автомобілі правопорушники лише прибули до місця скоєння кримінального правопорушення, але не використовували його під час вчинення, таким чином фактично автомобіль не несе на собі фактичних даних про наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження, оскільки деревина вилучена та вилучені пили за допомогою яких і було скоєно злочин, а автомобіль є лише засобом пересування до місця скоєння кримінального правопорушення.

Крім того, слідчим суддею встановлено, що підозрювані по даному кримінальному провадженню не являються власниками чи володільцями вказаного у клопотанні майна. Володільцем майна є заявник ОСОБА_5 , який відповідно до наданих матеріалів справи не має ніякого відношення до даного кримінального провадження, у зв`язку з чим подальший арешт майна призведе до порушення його права власності та мирного володіння своїм майном, а також до заподіяння володільцю значних збитків, оскільки даний транспортний засіб є єдиним джерелом доходів його сім`ї, існування та ведення господарської діяльності.

Інших достатніх доказів про те, що скасування арешту на автомобіль може негативно вплинути на хід досудового розслідування, слідчому судді не надано.

Однією із засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту своїх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Орган досудового розслідування не надав слідчому судді належних доказів для висновку щодо необхідності продовження дії даного заходу забезпечення кримінального провадження.

За таких обставин слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання про скасування арешту на автомобіль «ЗІЛ 130» бортовий д.н. НОМЕР_2 , підлягає задоволенню, так як потреби в подальшому утриманні майна в своєму розпорядженні орган досудового розслідування не довів.

Таке рішення виходить з позиції розумності та співрозмірності обмеження права власності, права користування та наслідків такого арешту.

Керуючись ст.ст. 100, 117, 131-132, 167-168, 170-173, 376 КПК України слідчий суддя

УХВАЛИВ:
Клопотання представника заявника ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна накладеного ухвалою слідчого судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 01.08.2022 року в межах кримінального провадження №0000203 за ч.2 ст.246 КК України задовольнити.
Скасувати арешт накладений 01 серпня 2022 року ухвалою слідчого судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області по справі №173/967/22 .провадження №1-кс/173/170/2022 в межах кримінального провадження №0000203 від 27.07.2022 року за ч.2 ст.24б КК України шляхом заборони розпоряджатися та користуватися на майно вилучене в ході огляду від 27.07.2022 року, а саме: один автомобіль марки «ЗІЛ 130» бортовий, д.н. НОМЕР_3 .

Зобов`язати слідчого у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР за №30000203 від 27.07.2022 року за ч.2 ст.246 КК України, повернути: ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 автомобіль марки «ЗІЛ 130» бортовий д.н. НОМЕР_2

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1