ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/9467/21 Номер провадження 11-кп/814/887/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2022 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з секретарем
судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні м.Полтава кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Октябрського районного суду м.Полтави від 26 квітня 2022 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора та продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів- до 24 червня 2022 року включно обвинуваченому ОСОБА_8 із правом внесення застави, визначеної ухвалою слідчого судді від 01.09.2021 року при обранні запобіжного заходу, а саме у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 45 400,00 грн.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Черкаси, українець, громадянин України, з середньою спеціальною освітою, не одружений, не працюючий, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

1)18.03.2005 року Диканським р/с м. Полтави за ч. З ст. 185 КК України, до 1, 6 років позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України, 2 роки іспитового строку;
2)31.01.2012 року Київським р/с м. Полтави за ч. 2 ст. 289, ст. 69 КК України, до 3,3 років позбавлення волі з додатковою мірою покарання конфіскація 1/2 майна;
3)28.11.2011 року Октябрським р/с м. Полтави за ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 289, ч. 1 ст. 60, ч. 1 ст. 70, КК України до 3 років позбавлення волі, з додатковою мірою покарання конфіскація 1/4 майна;
4)31.05.2012 року Диканським р/с м. Полтава за ст. ч. З ст. 185 КК України до 3.6 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України до 5.6 років позбавлення волі з додатковою мірою покарання конфіскація 1/2 майна;
5)10.04.2017року Октябрським р/с м. Полтави за ст. ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70 КК України до 5,6 років позбавлення волі з додатковою мірою покарання конфіскація 1/2 майна; На підставі ч. 4 ст. 70 КК до 5.6 років позбавлення волі з додатковою мірою покарання конфіскація 1/2майна;

обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України.

Приймаючи рішення місцевий суд урахував: наявність обгрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим даного кримінального правопорушення; наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, які не зменшились, а саме те, що обвинувачений може: переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення; дані про особу обвинуваченого: не має міцних соціальних зв`язків, не має офіційного місця роботи та постійного доходу, раніше неодноразово судимий за корисливі злочини; тяжкість злочину, а також неможливість інших більш м`яких запобіжних заходів запобігти встановленим вище ризикам.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , просить скасувати ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 26.04.2022 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 .

Свої вимоги захисник ОСОБА_7 мотивує тим, обвинувачення грунтується на припущеннях.

Вказує, що ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України відсутній, оскільки ОСОБА_8 сумлінно прибував до органів досудового розслідування за першим викликом і це підтверджується матеріалами провадження , а тому обвинувачений не має наміру переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Ризик впливу на свідків також відсутній, оскільки свідки, які вказані у клопотанні прокурора, не володіють інформацією щодо злочину, передбаченого ст.289 КК України.

Стверджує, що обвинувачений ОСОБА_8 не має наміру вчиняти інше кримінальне правопорушення, бо став на шлях виправлення.

Зазначає, що стороною обвинувачення не доведено наявність підстав та мети застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, які передбачені ст.177 КПК України.

Звертає увагу, що ОСОБА_8 є молодою особою, має постійне місце проживання, має міцні соціальні зв`язки та не має закордонного паспорту, утримує членів своєї родини , тому не має жодних заощаджень, проживає за кошти, отримані з періодичних заробітків, а тому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою позбавить членів його сім`ї засобів до існування, а непомірно велика для ОСОБА_8 застава у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб унеможливить внесення її через відсутність вказаних коштів і позбавить його можливості перебувати на свободі та утримувати сім`ю.
Перевіривши матеріали провадження, заслухавши пояснення адвоката ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 , прокурора ОСОБА_6 , обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів прийшла до наступного.

У відповідності до ч.2 ст.392 КПК України ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, підлягають апеляційному оскарженню в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з ч.5 ст.394 КПК України зазначені вище ухвали суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку обвинуваченим, його захисником, законним представником, прокурором.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 422-1 КПК України апеляційні скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, розглядаються не пізніш як через три дні після їх надходження до суду апеляційної інстанції.

Розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Зважаючи на те, що захисник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін, розгляд апеляційної скарги на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 26.04.2022 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, на підставі ч.4 ст. 422-1 КПК України проводиться за участі сторін кримінального провадження.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Згідно з положеннями ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу, так само як і для його продовження, є зокрема наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином або вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Розглядаючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Враховуючи все вищеперераховане суд встановив, що судом першої інстанції були дотримані зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, а тому, беручи до уваги конкретні обставини даного кримінального провадження, обставини з якими закон пов`язує можливість, як застосування, так і продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, в тому числі наявність ризиків, які давали суду достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_8 може здійснити дії, передбачені п.1,3,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, підстави для скасування оскаржуваної ухвали відсутні.

Посилання адвоката на те, що наведені прокурором ризики є недоведеними, не можуть бути визнані безумовними підставами для скасування ухвали Октябрського районного суду м.Полтави від 26.04.2022.

Колегія суддів, дійшла висновку, що суд першої інстанції, приймаючи рішення про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з достатньою повнотою та об`єктивністю дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених п.1,3,4,5 ч.1 ст. 177 КПК України, дані про його особу та навів мотиви, з яких прийняв оскаржуване судове рішення.

Так, під час апеляційного розгляду встановлено, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК Україниу незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненому повторно, за який передбачена відповідальність, у разі доведення вини, позбавлення волі на строк від 5 до 8 років з конфіскацією майна або без такої .

Отже, доводи апеляційної скарги про недоведеність існування ризиків, передбачених п.1,3,4,5 ст.177 КПК , колегія суддів вважає непереконливими.

До того ж, колегія суддів звертає увагу на те, що Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду та інші обставини, на які Європейський суд з прав людини посилався у своїх рішеннях (рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 р., рішення «Летельє проти Франції» від 26.06.1991р.).

Також колегія суддів вважає непереконливими доводи викладені в апеляційній скарзі адвоката ОСОБА_7 , що дані про особу обвинуваченого є такими, що дають всі підстави для застосування запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.

Судом першої інстанції у повній мірі досліджені обставини, за яких до обвинуваченого неможливо застосувати більш м`який запобіжний захід.

З такими висновками погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

Отже, за висновком колегії суддів, приймаючи рішення про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження цього запобіжного заходу, врахував ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення: обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину; дані про його особу:не має міцних соціальних зв`язків,не працює, не має постійного джерела доходів, неодноразово судимий за корисливі злочини, що підтверджує наявність ризиків, передбачених п.1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України , та прийняв відповідне судове рішення, яке не суперечить вимогам закону та загальним засадам кримінального провадження, у зв`язку з чим , не вбачається підстав для задоволення апеляційної скарги.

Колегія суддів погоджується і з визначеним районним судом розміром застави, оскільки він відповідає вимогам ч.5 ст.182 КПК України і є мінімальним розміром , який передбачений за вчинення тяжкого кримінального правопорушення.
Приймаючи до уваги відсутність будь-яких порушень норм КПК України з боку суду першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали, колегія суддів не вбачає підстав для зміни чи скасування ухвали слідчого судді.

Керуючись ст.ст.376,405,407,422-1 КПК України, колегія суддів апеляційного суду, -
УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а ухвалу Октябрського районного суду м.Полтави від 26.04.2022 року щодо ОСОБА_8 , без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4