Дата документу 16.05.2022 Справа № 314/4141/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-кп/807/560/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №314/4141/21Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2022 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги засудженого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 на ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 15 листопада 2021 року про відмову в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання засудженого

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Дівоче поле Олександрівського району Кіровоградської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИЛА
Вказаною ухвалою районного суду відмовлено в задоволенні подання ДУ «Вільнянська установа виконання покарань (№20)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 .

В апеляційній скарзі засуджений просив застосувати до нього умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, посилаючись на те, що він працевлаштований на виробництві установи, має 8 заохочень за сумлінне ставлення до праці, стягнень не має, що свідчить про те, що він довів своє виправлення.

Захисник в своїй апеляційній скарзі просила ухвалу скасувати, ухвалити нову ухвалу, якою звільнити умовно-достроково від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 . Свої вимоги захисник мотивувала тим, що засуджений має 7 заохочень, стягнень не має, працевлаштований на виробництві установи, добре ставиться до виконання робіт з благоустрою установи, бере участь в організації виховних заходів, програм диференційованого виховного впливу, які проводяться в установі. Зазначене свідчить про те, що засуджений став на шлях виправлення, а тому суд незаконно відмовив в задоволенні подання.

Заслухавши доповідь судді, з`ясувавши позицію прокурора, який заперечив проти апеляційних скарг та просив ухвалу суду залишити без змін; перевіривши матеріали провадження та обговоривши наведені у скаргах доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що ОСОБА_7 засуджено вироком П?ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 19.07.2012 року за ч.3 ст.152 КК до 11 років позбавлення волі.

ДУ «Вільнянська установа виконання покарань (№20)» звернулася до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 .

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні даного подання, виходив з того, що поведінка засудженого за весь час відбування покарання не була стабільно позитивною та активною, а тому підстави для його умовно-дострокового звільнення відсутні.

Колегія суддів погоджується із таким рішенням суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст.81 КК до засудженого, що відбуває покарання у виді позбавлення волі і сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Отже, зі змісту вказаної норми права випливає, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання являє собою звільнення засудженого від подальшого відбування покарання за наявності таких обов`язкових умов, як відбування покарання у виді позбавлення волі, доведення засудженим свого виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці, фактичне відбуття встановленої законом частини призначеного покарання в залежності від класифікації злочину за ступенем тяжкості, формою вини та об`єктом суспільно-небезпечного посягання, наявності попередніх судимостей.

Під сумлінною поведінкою засудженого слід розуміти зразкове дотримання вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечне виконання законних вказівок і розпоряджень адміністрації установи виконання покарань, відсутність порушень дисципліни, товариське ставлення до інших засуджених, а під сумлінним ставленням до праці участь у суспільно корисній роботі, добросовісне виконання трудових обов`язків, використання форм і методів отримання доходів, які допустимі з точки зору не лише індивідуальних, а й суспільних інтересів.

При вирішенні питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення необхідно враховувати, чи стала особа на шлях виправлення, чи прагне засуджений до такого виправлення, чи є позитивні зрушення в його поведінці і ставленні до праці, які свідчать про успішне здійснення процесу виправлення, а саме: зразкова поведінка, сумлінне ставлення до праці.

При цьому висновки про становлення особи на шлях виправлення слід робити не лише за період, що безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе застосування умовно-дострокового звільнення, а за весь час відбування покарання або принаймні протягом значної частини цього строку.

Суд має ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.

Суд першої, розглядаючи подання установи виконання покарань, з достатньою повнотою перевірив наявні в матеріалах справи документи, які свідчать про поведінку засудженого протягом усього часу його перебування в установі відбування покарання та роботу, і належним чином мотивував в ухвалі свої висновки про те, що ОСОБА_7 не довів своє безумовне виправлення та перевиховання.

Так, з матеріалів провадження вбачається, що засуджений ОСОБА_7 перебуває в місцях позбавлення волі з 11.04.2012 року та відбуває покарання за вчинення особливо тяжкого злочину проти статевої недоторканості неповнолітньої особи.

За час відбування покарання засуджений дійсно має 7 заохочень за сумлінну поведінку та ставлення до праці, два з яких мали місце у 2021 році, тобто за час, що передував зверненню установи виконання покарань з поданням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Разом з тим, засуджений також мав і 13 стягнень, і хоча ці стягнення є погашеними, проте вони характеризують поведінку засудженого протягом усього строку відбування покарання.

Також встановлено, що засуджений ОСОБА_7 працевлаштований на виробництві установи лише протягом трьох місяців 2021 року. Між тим, сумлінна поведінка та ставлення до праці є необхідним і достатнім доказом виправлення засудженого протягом усього періоду відбуття покарання, а не лише у певний період часу.

Отже, за наведених обставин, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про те, що поведінка засудженого ОСОБА_7 не була стабільно позитивною та активною протягом усього часу відбування покарання і така поведінка не свідчить про його виправлення.

Участь засудженого ОСОБА_7 у роботах з благоустрою не може бути розцінено як його виправлення, оскільки відповідно до ч.3 ст.107 КВК України виконувати необхідні роботи по самообслуговуванню та благоустрою колонії є обов`язком засуджених.

Сам по собі факт участі засудженого у виховних заходах, у реалізації програм диференційованого виховного впливу та у роботі самодіяльних організацій не є самостійною достатньою підставою для прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання.

Отже переконливих аргументів, які би доводили неправильність висновків суду першої інстанції, в апеляційних скаргах засудженого та захисника не наведено.

Відтак, колегія суддів вважає, що обставини даної справи свідчать про відсутність достатніх підстав для умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_7 , а тому апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА
Апеляційні скарги засудженого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 15 листопада 2021 року про відмову в задоволенні подання ДУ «Вільнянська установа виконання покарань (№20)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4