Справа № 947/8407/22
Провадження № 1-кс/947/6758/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28.07.2022 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в м. Одесі клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000087 від 29.03.2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 368 КК України -

ВСТАНОВИВ:
Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000087 від 29.03.2021 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 368 КК України.

В ході проведення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні встановлено, що ОСОБА_4 може бути причетний до зайняття злочинною діяльністю, пов`язаною з незаконним переправленням осіб через державний кордон України.

Сторона обвинувачення посилається на те, що ОСОБА_4 для досягнення своєї злочинної мети в лютому 2022 року залучив до вказаної протиправної діяльності громадянина ОСОБА_5 , який повинен був здійснювати зустріч осіб, які незаконно перетнуть кордон України та передання вказаних осіб іншим невстановленим досудовим розслідуванням особам, які в подальшому здійснюватимуть перевезення даних осіб на територію Республіки Молдова. В подальшому, вчинивши всі необхідні дії спрямовані щодо незаконного переправлення гр. ОСОБА_6 через державний кордон України, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 були затримані після одержання грошових коштів у розмірі 4 500 доларів США в порядку ст. 208 КПК України.

08.06.2022 року на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 30.05.2022 року було проведено обшук за місцем мешкання ОСОБА_4 , а саме: АДРЕСА_1 під час якого вилучено блокнот з чорновими записами ОСОБА_4 , який поміщено до сейф-пакету S1030133.

В подальшому вказаний блокнот постановою слідчого від 08.06.2022 року визнано речовим доказом в рамках кримінального провадження.

Слідчим було подане клопотання про арешт вищевказаного майна, розгляд якого мав місце 20.06.2022 року. За результатом розгляду слідчим суддею винесено ухвалу про повернення клопотання прокурору для усунення недоліків, визначивши строк для їх усунення в 72 години, яку було отримано прокурором 30.06.2022 року та 01.07.2022 року прокурором поштою повторно направлено клопотання про арешт майна з виправленими недоліками на адресу суду для розгляду.
У зв`язку із викладеним, з метою забезпечення збереження вилученого майна, прокурором, усунувши недоліки клопотання, зазначені у мотивувальній частині ухвали слідчого судді, повторно звертається до слідчого судді з клопотанням про арешт майна.
Прокурор та слідчий в судове засідання не з`явились, проте від прокурора надійшла заява про розгляд клопотання без його участі, в якій він зазначив, що клопотання підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити.

Власник майна в судове засідання не з`явився, проте від нього та його представника надійшли до суду заяви, в яких вони зазначили, що заперечують проти задоволення клопотання та просять розглянути клопотання у їх відсутність.

Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося, на підставі ч. 4 ст. 107 КПК України.

Дослідивши подане клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

У відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправних шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчим суддею встановлено, що другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Одесі) ТУ ДБР, розташованого у місті Миколаєві на теперішній час обґрунтовано здійснюється досудове розслідування в рамках кримінального провадження № 0000087 від 29.03.2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 3ст. 368 КК України, що підтверджується долученими до даного клопотання матеріалами в сукупності.

08.06.2022 року на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 30.05.2022 року було проведено обшук за місцем мешкання ОСОБА_4 , а саме: АДРЕСА_1 під час якого вилучено блокнот з чорновими записами ОСОБА_4 , який поміщено до сейф-пакету S1030133.

Слідчим було подане клопотання про арешт вищевказаного майна, розгляд якого мав місце 20.06.2022 року. За результатом розгляду слідчим суддею винесено ухвалу про повернення клопотання прокурору для усунення недоліків, визначивши строк для їх усунення в 72 години, яку було отримано прокурором 30.06.2022 року та 01.07.2022 року прокурор поштою повторно направив клопотання про арешт майна з виправленими недоліками на адресу суду для розгляду.
Відповідно до чого слідчий суддя вважає поважними причини пропуску строку звернення до слідчого судді із клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна.
Враховуючи обґрунтування прокурора, визначене у клопотанні, слідчий суддя прийшов до висновку, що вилучений блокнот відповідає критеріям ч. 1 ст. 98 КПК України, оскільки можливо може містити у собі відомості щодо вчинення кримінального правопорушення, а саме: інформацію про телефонні номери, осіб причетних до вчинення кримінального правопорушення, а також інформацію про прибутки та витрати, які мають вагоме значення для досудового розслідування , виявити які вдасться лише за допомогою проведення додаткових слідчих дій.

Вищевикладене також підтверджується долученою до матеріалів клопотання постановою слідчого від 08.06.2022 року про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів.

Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. TheUnitedKingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Слідчим суддею встановлено, що за обставинами даного кримінального провадження втручання у право власності зацікавлених осіб пов`язано із здійсненням кримінального провадження, необхідністю забезпечити збереження речових доказів, а отже, обмеження не є свавільним та відповідає вимогам законності. При цьому дотримано справедливий баланс між вимогами загального суспільного інтересу (у вигляді досягнення завдань кримінального провадження) та вимогами захисту права власності окремих осіб, адже досягнення мети збереження речового доказу неможливо досягти в інший спосіб, ніж арешт майна.

При цьому, слідчий суддя акцентує увагу, що у випадку, якщо в рамках даного кримінального провадження буде спростовано відповідність зазначеного майна категорії речових доказів, зацікавлені особи в порядку ст. 174 КПК України мають процесуальне право на звернення до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до переконання про наявність правових підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, оскільки існує необхідність в забезпечені збереження речових доказів, а також з метою проведення слідчий дій із вилученим предметом. В свою чергу, не накладення арешту на тимчасово вилучене майно може призвести до його знищення, що в свою чергу призведе до втрати доказів в рамках кримінального провадження.

На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання сторони обвинувачення підлягає задоволенню.

Також, враховуючи те, що існує ризик знищення майна, на яке сторона обвинувачення просить накласти арешт, слідчий суддя вважає за необхідне накласти заборону розпорядження зазначеним майном, з метою запобігання вищевказаному ризику.

Керуючись ст. ст. 98, 131, 170-173 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
Клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000087 від 29.03.2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 368 КК України задовольнити.

Накласти арешт із забороною розпорядження та користування на блокнот з чорновими записами ОСОБА_4 , який поміщено до сейф-пакету S1030133, що був вилучений в ході проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 .

Виконання ухвали покласти на прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти діб з дня її отримання до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1