Провадження №1-кп/447/10/22
Справа №447/180/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.06.2022 Миколаївський районний суд Львівської області у складі судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаїв Львівської області матеріали кримінального провадження №0000532, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.07.2017, про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львів, громадянина України, із середньою освітою, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

прокурор ОСОБА_4 ,

захисник ОСОБА_5 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в :

30.06.2017 близько 22:50 год. ОСОБА_3 , перебуваючи поблизу кафе-бару « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що по вул. Шевченка, 41, с. Дроговиж, Миколаївського району Львівської області, побачивши поблизу входу у вказане кафе велосипед марки «Mustang» моделі «Safire», вартість якого, згідно висновку експерта №9/391 від 19.07.2017 становить 1 844,96 грн., власником якого є ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та керуючись раптово виниклим умислом на викрадення чужого майна із корисливих мотивів, з метою власного незаконного збагачення, умисно, таємно, підійшовши до вказаного велосипеда, пересвідчившись у відсутності сторонніх осіб, викрав його, сівши та поїхавши у сторону вулиці Гребля, що у с. Дроговиж, Миколаївського району Львівської області, чим завдав ОСОБА_6 матеріальних збитків на вказану суму.

У подальшому 01.07.2017 напередодні викрадений велосипед марки «Mustang» моделі «Safire» виявлено та вилучено працівниками поліції біля будинку АДРЕСА_2 .

Обвинувачений у судовому засіданні вину у вчиненому повністю визнав, повідомив, що суть обвинувачення йому зрозуміла, надавати суду показання відмовився.

Захисник обвинуваченого у судовому засіданні просив перекваліфікувати вчинене ОСОБА_3 кримінальне правопорушення на ч. 1 ст. 185 КК України, оскільки у його діянні відсутня ознака повторності.

Враховуючи те, що обвинувачений визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини кримінального провадження і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви у добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорювалися, а саме: протоколу огляду місця події, протоколу допиту потерпілого, протоколів допиту свідків, протоколу одночасного допиту, протоколу огляду предмету, протоколу проведення слідчого експерименту за участю підозрюваного, протоколу допиту підозрюваного, протоколу додаткового допиту підозрюваного, допит свідків та дослідження речових доказів.

У судовому засіданні були досліджені документи, а саме: постанова про визнання речовими доказами та передачу їх на зберігання від 01.07.2017.

Крім цього, у судовому засіданні були досліджені докази, що характеризують особу обвинуваченого: вимога про судимість; характеристика з місця проживання №74, видана 29.01.2018 в.о. старости Дмитрівського старостинського округу Пустомитівського району Львівської області, згідно з якою ОСОБА_3 характеризується типово; довідка про склад сім`ї №75, видана 29.01.2018 в.о. старости Дмитрівського старостинського округу Пустомитівського району Львівської області; довідка №31, видана 29.01.2018 КЗ Пустомитівської районної ради «Пустомитівська центральна лікарня», згідно якої ОСОБА_3 на обліку у лікаря-нарколога не перебуває; довідка №22, видана 29.01.2018 КЗ Пустомитівської районної ради «Пустомитівська центральна лікарня», згідно якої ОСОБА_3 перебуває на обліку у лікаря-психіатра з діагнозом органічний емоційно-лабільний розлад; висновок судово-психіатричного експерта №18 від 21.01.2019, згідно якого ОСОБА_3 у період інкримінованих йому дій психічним захворюванням чи недоумством не страждав, не виявляв ознак будь-яких тимчасових чи інших хворобливих розладів психічної діяльності, міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. На час проведення експертизи ОСОБА_3 психічним захворюванням не страждає, може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує; відповідь на запит з Пустомитівського РВ з питань пробації Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції; копії вироків Пустомитівського районного суду Львівської області від 09.12.2013 у справі №450/4090/13-к, від 26.12.2014 у справі №450/2721/14-к; копію обвинувального акту у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 , внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №80000610 від 23.02.2017; запит Миколаївського ВП Пустомитівського ВП ГУНП у Львівській області; відповідь Франківського районного суду м. Львова на запит; копія ухвали Франківського районного суду м. Львова від 21.06.2022 у справі №465/6519/17.

Враховуючи викладене, суд, дослідивши письмові докази та матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, заяву потерпілого, який просив проводити розгляд справи за його відсутності, приходить наступного висновку.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 2 ст. 185 КК України, тобто вчинення таємного викрадення чужого майна з інкримінуванням кваліфікуючої ознаки «повторність», оскільки відносно обвинуваченого 10.11.2017 скеровано обвинувальний акт до Франківського районного суду м. Львова у кримінальному провадженні №80000610 від 23.02.2017 за вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

Однак, у судовому засіданні встановлено, що дане кримінальне провадження, яке скеровано з обвинувальним актом до Франківського районного суду м. Львова за ч. 1 ст. 185 КК України, не розглянуто по суті, обвинувальний вирок суду, який набрав законної сили відсутній. Більше того, ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 22.06.2022 у справі №465/6519/17 пстановлено повернути обвинувальний акт прокурору.

Відтак, підстави кваліфікувати дії ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 185 КК України за ознакою повторності його діяння відсутні. Дії ОСОБА_3 слід перекваліфікувати з ч. 2 ст. 185 КК України на ч. 1 ст. 185 КК України, оскільки він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку).

Вказане узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 14.09.2020 у справі №591/4366/18.

Таким чином, винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, за обставин, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

При призначенні ОСОБА_3 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме те, що обвинувачений вчинив кримінальний проступок, обставини вчинення такого, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, не працевлаштований, за місцем проживання характеризується типово, його вік, сімейний стан, наявність обставини, що пом`якшує покарання щире каяття, відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Згідно ч. 2 ст. 4 КК України, кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018, який набрав чинності 01.07.2020, внесено зміни до Кримінального кодексу України та Кримінального процесуального кодексу України, які в даному випадку, посилюють кримінальну відповідальність обвинуваченого.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 5 КК України, у такому випадку підлягає застосуванню закон про кримінальну відповідальність, який діяв на час вчинення кримінального правопорушення, оскільки він пом`якшує кримінальну відповідальність обвинуваченого.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що ОСОБА_3 слід визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та призначити покарання у виді громадських робіт.

Відповідно до постанови про визнання речовими доказами та передачу їх на зберігання від 01.07.2017, бувший у вжитку велосипед марки «Mustang» моделі «Safire» синьо-сірого кольору визнано речовим доказом та передано на зберігання потерпілому ОСОБА_6 .

На підставі ст. 100 КПК України, вказаний велосипед слід остаточно повернути власнику.

На підставі ч. 2 ст. 124 КПК України, з ОСОБА_3 підлягають до стягнення витрати на проведення експертизи у розмірі 593,22 грн. на користь держави.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_3 не обирався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Керуючись ст. 370, 374 КПК України, суд,

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді 120 (ста двадцяти) годин громадських робіт.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати у кримінальному провадженні у розмірі 593 (п`ятсот дев`яносто три) гривні 22 копійок.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Миколаївського районного суду Львівської області від 05.07.2017 у справі №447/1500/17.

Речовий доказ по справі, а саме бувший у вжитку велосипед марки «Mustang» моделі «Safire» синьо-сірого кольору остаточно повернути ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду через Миколаївський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1