Справа № 720/172/22
Провадження № 1-кп/720/67/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2022 року Новоселицький районний суд Чернівецької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Новоселиця кримінальне провадження № 0000015 від 22 січня 2022 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, одруженого, із середньо-спеціально освітою, непрацюючого, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що 21 січня 2022 року об 11 годині 30 хвилин перебуваючи в кварталі 119, виділу 103, захисних лісонасаджень залізниці дев`ятої виробничої дільниці, що по напрямку Чернівці Північні Сокиряни по прив`язці кілометр 27 пікет 5-9 лівої сторони колії по ходу кілометрів, який перебуває в постійному користуванні виробничого структурного підрозділу «Львівська дистанція захисних лісонасаджень» регіональної філії «Львівська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця», що по поблизу с. Зелений Гай Чернівецького району Чернівецької області, таємно викрав стовбур зрізаного дерева загальним об`ємом 0,65 квадратних метра, чим завдав підрозділу «Львівська дистанція захисних лісонасаджень» регіональної філії «Львівська залізниця» матеріальної шкоди на суму 357 гривень 24 копійок.

Такі дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ст. 185 ч. 1 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

В судовому засіданні обвинувачений повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК України та закриття кримінального провадження стосовно нього.

Своє клопотання обвинувачений обґрунтовує тим, що він вчинив кримінальне правопорушення вперше, вчинене кримінальне правопорушення є кримінальним проступком, щиро шкодує про вчинене, активно сприяв слідству у розкритті правопорушення, добровільно відшкодував потерпілому суму матеріальної шкоди за обвинувальним актом.

Прокурор вважав, що наявні всі підстави для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК України, а тому не заперечував проти закриття відносно останнього кримінального провадження.

Суд, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши характеризуючі дані щодо особи обвинуваченого, приходить до висновку, що наявні всі передбачені Законом підстави для звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК України та закриття стосовно нього кримінального провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, виходячи з наступного.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 4 ст. 286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Статтею 45 КК України передбачено, що особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень або кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона після вчинення кримінального правопорушення щиро покаялася, активно сприяла розкриттю кримінального правопорушення і повністю відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

За змістом ст.ст. 44, 45 КК України та абз. 7 п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» за наявності підстав, передбачених ст. 45 КК України, звільнення особи від кримінальної відповідальності - є обов`язковим, якщо тільки вона сама проти цього не заперечує.

Пунктом 2 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України визначено, що при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд (суддя) повинен переконатися, що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна в його вчиненні, а також що умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності передбачені Кримінальним кодексом України. Тільки після цього можна постановити (ухвалити) у визначеному кримінально-процесуальним кодексом порядку відповідне судове рішення.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується органом досудового розслідування у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, яке відповідно до положення ст. 12 КК України відноситься до категорії кримінальних проступків та передбачає кримінальне покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправних робіт на строк до двох років, або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до п`яти років.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» від 23 грудня 2005 року № 12, дійове каяття полягає в тому, що після вчинення злочину особа щиро покаялась, активно сприяла його розкриттю та повністю відшкодувала завдані збитки або усунула заподіяну шкоду. Відсутність хоча б однієї із зазначених складових дійового каяття виключає звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст. 45 КК. Виняток можуть становити лише випадки вчинення злочину чи замаху на нього, внаслідок яких не заподіяно шкоду або не завдано збитки.

Дійове каяття передбачає обов`язкову наявність трьох елементів, а саме: щирого каяття, активного сприяння розкриттю злочину, повного відшкодування заподіяних збитків або усунення заподіяної шкоди.

На переконання суду, щире каяття обвинуваченого ОСОБА_5 полягає в суб`єктивному ставленні останнього до вчиненого, зокрема, в тому, що він визнав факт вчинення кримінального правопорушення та його негативні наслідки, визнав свою провину у вчиненому повністю, висловив щирий жаль і сором з приводу цього, засудив свою поведінку та бажав виправити наслідки своїх дій, про що свідчить добровільне відшкодування завданої за обвинувальним актом матеріальної шкоди.

У даному випадку має місце активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення з боку обвинуваченого, що полягає у тому, що останнім органу досудового розслідування повідомлено про всі відомі обставини вчинення кримінального проступку, в ході досудового розслідування та судового розгляду надано послідовні визнавальні показання.

За обвинувальним актом сума завданої крадіжкою підрозділу «Львівська дистанція захисних лісонасаджень» регіональної філії «Львівська залізниця» матеріальної шкоди становить 357 гривень 24 копійок, яка була добровільно відшкодована обвинуваченим під час досудового розслідування шляхом перерахування суми завданої шкоди на рахунок потерпілої сторони, про що свідчить наявна у справі квитанція ПАТ «Приватбанк» № 0.0..1 від 28 січня 2022 року.

Слід зазначити, що в межах кримінального провадження АТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» пред`явила до обвинуваченого ОСОБА_5 цивільний позов про відшкодування 7893 гривень 62 копійок, які нібито становить суму матеріального збитку від вчиненої крадіжки.

За змістом п. 3 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 12, повне відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди полягає в добровільному задоволенні винним або іншими особами, зокрема батьками чи близькими родичами, обґрунтованих претензій потерпілого щодо відшкодування заподіяної злочином матеріальної та моральної шкоди, загладжуванні її в інший спосіб, наприклад, шляхом прилюдного вибачення за завдану образу.

Матеріалами справи з`ясовано, що у пред`явленому цивільному позові ціна викрадених обвинуваченим стовбурів зрізаного дерева в сумі 7893 гривень 62 копійки визначено на підставі акта № 5 огляду місця вчинення правопорушення лісового законодавства від 24 січня 2022 року, яким була визначена попередня вартість завданої шкоди.

В той же час, відповідно до наявної к матеріалах кримінального провадження довідки виробничого структурного підрозділу «Львівська дистанція захисних лісонасаджень» регіональної філії «Львівська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» № 1/85 від 25 січня 2022 року вартість деревини твердої породи непромислового використання загальним об`ємом 0,65 квадратних метра, викраденої в кварталі 119, виділу 103, захисних лісонасаджень залізниці дев`ятої виробничої дільниці, за відпускними цінами разом з ПДВ 20 % становить 357 гривень 24 копійок.

Саме дана вартість викрадених дерев, визначена в обвинувальному акті, а відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Із урахуванням наведеного, суд вважає необґрунтованими претензії потерпілого, викладені у цивільному позові щодо відшкодування заподіяної кримінальним проступком матеріальної шкоди в сумі 7893 гривень 62 копійки, оскільки за обвинувальним актом сума завданої реальної шкоди становить 357 гривень 24 копійок, яка повністю обвинуваченим відшкодована.

За вказаних обставин, суд вважає, що діях обвинуваченого ОСОБА_5 наявна також така обов`язкова ознака дійового каяття як повне відшкодування заподіяних збитків.

З досліджених характеризуючих матеріалів стосовно особи обвинуваченого вбачається, що він до кримінальної відповідальності притягується вперше, позитивно характеризується по місцю проживання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Судом було роз`яснено обвинуваченому право заперечувати проти закриття кримінального провадження та право наполягати на проведенні судового провадження у повному обсязі в загальному порядку.

Також, обвинуваченому роз`яснено, що звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК України не є реабілітуючою обставиною.

Обвинувачений ОСОБА_5 заявив, що підстави та наслідки звільнення за ст. 45 КК України йому зрозумілі і просив суд розглянути подане ним клопотання, звільнивши його від кримінальної відповідальності.

Будь-яких обставин, які згідно норм кримінального та кримінального процесуального закону перешкоджали б суду прийняти процесуальне рішення за заявленим обвинуваченим клопотанням, в ході судового розгляду не встановлено.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_5 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України у зв`язку із його дійовим каяттям та закриття відносно нього кримінального провадження.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

У разі постановлення ухвали про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності заявлений у кримінальному провадженні цивільний позов по суті не вирішується, а залишається без розгляду. У такому випадку позивач вправі вирішити свої вимоги в порядку цивільного судочинства.

Наведене обґрунтовано випливає з положень ч. 1 ст. 129 КПК України, згідно з якими вирішення цивільного позову по суті заявлених вимог можливо лише у разі ухвалення обвинувального вироку або постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Така позиція узгоджується з висновками, викладеними у п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1989 року № 3 «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна».

Крім цього, аналогічні висновки щодо подібного правозастосування викладені в постановах Верховного Суду від 27 травня 2021 року у справі № 577/977/19, 10 серпня 2021 року у справі № 161/694/20, 16 серпня 2021 року у справі № 644/7193/17, тощо.

На підставі ст. 45 КК України, суд керуючись ст.ст. 284, 286, 369-372 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за ст. 185 ч. 1 КК України у зв`язку із його дійовим каяттям на підставі ст. 45 КК України.

Кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 за обвинуваченням його у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, закрити.

Речові докази кримінального провадження:

- мінітрактор «СК ТУ Т-18» та причеп, які зберігаються у ОСОБА_5 , після набрання ухвалою суду законної сили, вважати повернутими власнику;

- лісоматеріал в кількості 11 чурків та 1 шматку деревини довжиною 2 метра 40 сантиметрів, після набрання ухвалою суду законної сили, повернути власнику, знявши з них арешт накладений ухвалою слідчого судді Новоселицького районного суду від 27 січня 2022 року.

Цивільний позов акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 7893 гривень 62 копійок, залишити без розгляду.

На ухвалу суду може бути подана апеляція до Чернівецького апеляційного суду через Новоселицький районний суд протягом семи діб з дня наступного після її проголошення.

Суддя ОСОБА_1