Справа № 148/416/22
Провадження № 1-кп/135/57/22
У Х В А Л А
іменем України

18.08.2022 м. Ладижин Вінницька область

Ладижинський міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції в залі суду в м. Ладижин Вінницької області клопотання прокурора про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000022 від 04.02.2022 стосовно неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, не працює, раніше не судимого,
який до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинив суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,

сторони: прокурор ОСОБА_4 , неповнолітній, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів виховного характеру - ОСОБА_3 , законний представник неповнолітнього ОСОБА_3 , захисник неповнолітнього адвокат ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

03.02.2022 близько 19 год 00 хв ОСОБА_3 , перебуваючи в салоні автомобіля служби таксі та який був припаркований біля квіткового магазину «Квітка», що розташований за адресою: вул. Миколи Леонтовича, 70, м. Тульчин Вінницької області, з метою реалізації свого раптово виниклого протиправного умислу, спрямованого на заволодіння чужим майном, діючи умисно, керуючись корисливим мотивом та бажаючи збагатитись за рахунок чужого майна, усвідомлюючи протиправність своїх дій і бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, шляхом обману, попросив у ОСОБА_6 його мобільний телефон для того щоб зателефонувати батькові, на що останній погодився та передав йому мобільний телефон марки «Motorola G9 Play», синього кольору, вартість якого становить 3500 грн, в прозорому силіконовому чохлі, вартістю 100 грн та сім-карткою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар», вартістю 50 грн, після чого ОСОБА_3 під приводом розмови по телефону покинув салон автомобіля та побіг у невідомому напрямку, таким чином, заволодів чужим майном, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 3650 грн.

Вказані дії неповнолітнього ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковані як суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, тобто заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство).

12.04.2022 до Ладижинського міського суду Вінницької області надійшло клопотання прокурора про застосування до неповнолітнього ОСОБА_3 примусових заходів виховного характеру у виді застереження та передачі неповнолітнього під нагляд батька в межах даного провадження на підставі ч. 2 ст. 97, п. п. 1 та 3 ч. 2 ст. 105 КК України, оскільки останній вперше вчинив діяння, що підпадає під ознаки кримінального проступку, щиро розкаявся.
Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав своє клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру у вигляді застереження та передачі ОСОБА_3 під нагляд батька, оскільки батько неповнолітнього має на нього достатній вплив та може контролювати його поведінку.

Неповнолітній ОСОБА_3 , в судовому засіданні визнав, що дійсно скоїв суспільно небезпечне діяння, свою вину у вчиненні якого визнав повністю та щиро розкаявся, підтвердивши обставини викладені у клопотанні.

Захисник неповнолітнього - адвокат ОСОБА_5 , законний представник неповнолітнього ОСОБА_3 не заперечували проти задоволення клопотання та застосування до неповнолітнього примусових заходів виховного характеру у вигляді застереження та передачі його під нагляд батька.

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в які просив клопотання розглядати у його відсутність, зазначив, що завдані йому збитки відшкодовані у повному обсязі, претензій матеріального характеру він не має.

Представник служби у справах дітей Оратівської селищної ради в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив розгляд проводити в його відсутність.
Представник уповноваженого підрозділу органу Національної поліції в судове засідання не з`явився, причини своєї неявки не повідомив, що не перешкоджає розгляду справи у його відсутність.
Суд, вислухавши думку прокурора, неповнолітнього та його захисника, законного представника неповнолітнього, дійшов до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 498 КПК України, кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Вимогами ч. 2 ст. 97 КК України визначено, що примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою статті 105 цього Кодексу, суд застосовує до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 105 КК України до неповнолітнього може бути застосовано примусові заходи виховного характеру у виді передачі неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх замінюють.

Частиною 3 статті 105 КК України передбачено, що тривалість заходів виховного характеру, передбачених у пунктах 2 та 3 частини другої цієї статті, встановлюється судом, який їх призначає.

Відповідно до ч. 1 ст. 501 КПК України під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує такі питання: 1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння; 2) чи вчинено це діяння неповнолітнім у віці від одинадцяти років до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння; 3) чи слід застосувати до нього примусовий захід виховного характеру і якщо слід, то який саме.

Згідно положень ч. 2 ст. 500 КПК України судовий розгляд завершується постановленням ухвали про застосування примусових заходів виховного характеру або про відмову в їх застосуванні.

Відповідно до ст. 12 КК України кримінальна відповідальність за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 КК України настає з 16 років.

Вчинення неповнолітнім ОСОБА_3 суспільно небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, а саме заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою, також підтверджується письмовими доказами, дослідженими судом.

Отже, сукупність досліджених під час судового провадження доказів підтверджує, що неповнолітній ОСОБА_3 скоїв суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, мало місце і вчинене воно неповнолітнім у віці чотирнадцяти років, тобто до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність.

При ухваленні судового рішення щодо неповнолітнього суд повинен суворо дотримуватися принципів законності, справедливості, обґрунтованості покарання та ухвалювати рішення щодо неповнолітнього керуючись принципом найкращих інтересів дитини, встановленого у ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, відповідно до положень глави 29 КПК України та розділу ХІ КК України.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 2 «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» Застереження (п. 1 ч. 2 ст. 105 КК, яке є одним із найм`якших заходів виховного характеру, може бути зроблено шляхом роз`яснення судом неповнолітньому наслідків його дій - шкоди, завданої охоронюваним законом правам особи (осіб),

інтересам суспільства або держави, - та оголошення неповнолітньому

осуду за ці дії, а також попередження про більш суворі правові

наслідки, які можуть настати в разі продовження ним протиправної

поведінки чи вчинення нового злочину.

В п. 7 вказаної Постанови зазначено, що передача неповнолітнього під нагляд батьків або осіб, які їх заміняють (п. 3 ч. 2ст. 105 КК України), допускається лише за наявності даних про те, що вони здатні забезпечити позитивний виховний вплив на нього та постійний контроль за його поведінкою.

Питання про передачу неповнолітнього під нагляд батьків або

осіб, які їх заміняють, суд повинен вирішувати з урахуванням

даних, що їх характеризують. Неприпустимо передавати

неповнолітнього під нагляд батька чи матері, які позбавлені

батьківських прав, а також батьків чи інших осіб, котрі через свою

поведінку не здатні позитивно впливати на нього. Хоча в законі не

передбачено обов`язкове отримання згоди батьків або осіб, які їх

заміняють, на передачу їм неповнолітнього під нагляд, суд має

отримати таку згоду.

Судом встановлено, що неповнолітній ОСОБА_3 перебуває на утриманні батька ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працюючого на АПП «Золота Нива». Стан здоров`я неповнолітнього є задовільним, на обліку у лікарів нарколога та психіатра він не перебуває, даних про його розумову відсталість та затримки психічного розвитку не встановлено.

За місцем проживання та навчання неповнолітній ОСОБА_3 характеризується з негативної сторони, має знижену мотивацію до навчального процесу, зазнає труднощів при оволодіння програмним матеріалом. На уроках поводить себе пасивно, не вникає в процес навчання, не виконує домашні завдання. Успішність низька, відсутня мотивація до навчання. До позакласної роботи ставиться вкрай безвідповідально та ніколи не доводить справу до кінця. Не вміє контролювати себе, планувати свою навчальну роботу, не виконує її організовано, систематично, акуратно і раціонально, не завжди розсудливий, провокує конфлікти, часто не реагує на зауваження вчителя, порушує дисципліну та правила для учнів.

Згідно акту обстеження умов проживання неповнолітнього ОСОБА_3 , будинок і умови проживання є задовільними.

При призначенні примусових заходів виховного характеру суд враховує обставини кримінального провадження, суспільну небезпечність, наслідки діяння, дані про особу та сім`ю неповнолітнього, його характеристику, умови життя, виховання і його позитивну поведінку після вчинення діяння, ставлення до вчиненого, той факт, що батько неповнолітнього зазначив про його спроможність належним чином контролювати сина та дав згоду на передачу неповнолітнього під його нагляд, а тому застосовує на підставі ст.ст.97,105 КК України до неповнолітнього ОСОБА_3 примусові заходи виховного характеру у вигляді застереження та передачі його під нагляд батька.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Долю речових доказів вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати, пов`язані із проведенням судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/102-22/1673-ТВ від 11.02.2022 в розмірі 858 грн 10 коп. підлягають стягненню з законний представник неповнолітнього на користь держави.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався.

Враховуючи викладене, керуючись ч. 2 ст. 97, ч. 2 ст. 105 КК України, ч. 1 ст. 292, ст. 498 та ст. 499 КПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000022 від 04.02.2022 стосовно неповнолітнього ОСОБА_3 , яким до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинено суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України - задовольнити.
На підставі ч. 2 ст. 97, п. п. 1 та 3 ч. 2 ст. 105 КК України застосувати до неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 примусові заходи виховного характеру у виді застереження та передати його під нагляд батька ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , строком на один рік.

Стягнути з законного представника неповнолітнього ОСОБА_3 ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із проведенням судової товарознавчої експертизи № СЕ-19/102-22/1673-ТВ від 11.02.2022 в розмірі 858 грн 10 коп.

Речові докази після набрання ухвалою суду законної сили: мобільний телефон марки «Motorola G9 Play», синього кольору, в прозорому силіконовому чохлі, із сім-карткою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар», який знаходиться на зберіганні у потерпілого ОСОБА_6 - залишити останньому як законному володільцю, скасувавши арешт, накладений ухвалою слідчого судді Тульчинського районного суду Вінницької області від 09.02.2022.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляції через Ладижинський міський суд Вінницької області до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня її оголошення.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя