ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/751/22 Справа № 174/201/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 10 травня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,
підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,-
за участю:
секретаря ОСОБА_7 ,
в режимі відеоконференції:
прокурора ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_5 ,
підозрюваного ОСОБА_6 ,-

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 10 травня 2022 року задоволено клопотання слідчого та застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 06 липня 2022 року включно й визначено заставу у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 49 620 грн.
Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя послався на наявність обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 185 КК України, й, врахувавши тяжкість злочину та покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання винуватим, у виді 8 років позбавлення волі, його особу, який раніше судимий, офіційно не працює, не має постійного джерела доходу, відсутність у нього міцних соціальних зв`язків, а також те, що ще 2 обвинувальних акти щодо підозрюваного передано до суду, дійшов висновку, що ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчинення іншого кримінального правопорушення, об`єктивно існують, тому застосував запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначеням застави й зазначив, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не здатен в повній мірі нівелювати встановлені у провадженні ризики.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, захисник ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу скасувати та постановити нову, та обрати підозрюваному більш м"який запобіжний захід, не пов"язаний з триманням під вартою.
Обґрунтовуючи вимоги скарги захисник посилається на те, що ухвала є незаконною та необґрунтованою. Апелянт зазначає, що суд формально підійшов до вирішення питання законності та обґрунтованості клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, доводи якого є неконкретними та недостатніми для обрання найсуворішого запобіжного заходу. Також, вказує, що заявлені у цьому клопотанні ризики, є припущенням сторони обвинувачення та не підтверджуються жодними доказами, які б виправдовували застосування саме цього запобіжного заходу.
Поряд з тим, захисник посилається на те, що ОСОБА_6 має міцні соціальні зв"язки, зокрема, рідну сестру, 2 племінників, бабусю, постійне місце проживання, позитивну характеристику, працює не офіційно, проте суд не надав належної оцінки цим обставинам, які, на переконання адвоката, є достатнім стримуючим фактором для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.
Окрім того, апелянт зазначає, що суд не розглянув можливість застосування більш м"якого запобіжного заходу, зокрема, домашнього арешту, який надасть можливість ОСОБА_6 лікуватися, оскільки стан його здоров"я на цей час значно погіршився, працювати та відшкодовувати завдані збитки, через що, на думку захисника, ухвала підлягає скасуванню.

Заслухавши суддю-доповідача, підозрюваного та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення скарги, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.
Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжних заходів є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування чи/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
У відповідності до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Згідно ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого, слідчим суддею дотримані в повному обсязі, а доводи сторони захисту, викладені в апеляційній скарзі, є необгрунтованими.
Так, клопотанням слідчого та наданими до нього доказами підтверджується, що СВ ВП № 4 Кам`янського РУП ГУНП у Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000056 від 05.05.2022 за ч. 4 ст. 185 КК України.
06.05.2022 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.
В межах цього провадження слідчий звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , за наслідками розгляду якого постановлено оскаржувану ухвалу.
Апеляційним судом встановлено, що слідчим суддею належним чином і в повній мірі дослідженні у сукупності наявні докази у провадженні, долучені до клопотання, які є достатньо вагомими на підтвердження, зокрема обґрунтованості підозри щодо ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 185 КК України, й дають підстави зробити об`єктивний висновок, що він міг скоїти цей злочин, з чим погоджується суд апеляційної інстанції й захисником в апеляційній скарзі не заперечується.
Застосовуючи щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя також, у відповідності до ст. 178 КПК України, належним чином врахував тяжкість злочину та покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років, яке загрожує у разі визнання його винуватим, особу ОСОБА_6 , який раніше судимий, офіційно не працює, не має постійного джерела доходу, відсутність у нього міцних соціальних зв`язків, а також те, що 2 обвинувальних акти щодо підозрюваного вже передано до суду, та дійшов до обґрунтованого висновку, що ризики, передбачені п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема можливість переховування від органів досудового розслідування та суду, вчинення іншого кримінального правопорушення, об`єктивно існують, й правомірно застосував запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням альтернативного запобіжного засобу у вигляді застави.
Суд апеляційної інстанції за результатами апеляційного розгляду провадження дійшов висновку, що слідчим суддею правильно встановлено, що інший, менш суворий запобіжний захід, зокрема й домашній арешт у певний період доби не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст. 177 КПК України і тримання підозрюваного під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу.
Ці висновки узгоджуються із практикою Європейського Суду з прав людини, який неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Посилання захисника на недоведеність існування ризиків, на переконання апеляційного суду, є неспроможними, оскільки вони повністю спростовуються доказами у провадженні, а тяжкість інкримінованого підозрюваному злочину, та покарання, яке йому загрожує, дає підстави вважати, що саме запобіжний захід, пов`язаний з ізоляцією від суспільства в цьому випадку зможе попередити встановлені слідчим суддею ризики.
Посилання апелянта на те, що підозрюваний має рідну сестру, 2 племінників, бабусю, постійне місце проживання жодним чином не спростовують обґрунтовані у клопотанні слідчого та встановлені судом об"єктивно існуючі у цьому провадженні ризики. Разом з тим, будь-яких доказів про те, що ОСОБА_6 має позитивну характеристику за місцем проживання та працює, апеляційному суду надано не було, що також свідчить про необґрунтованість вимог апеляційної скарги.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, що у цьому випадку є обґрунтованим застосування виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави, у відповідності до вимог ст.ст. 182, 183 КПК України, а жоден із більш м`яких запобіжних заходів не буде ефективним та доцільним.
Отже, колегія суддів вважає рішення суду про обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою законним і обґрунтованим та не знаходить підстав для обрання щодо нього більш м`якого запобіжного заходу на цьому етапі досудового розслідування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі захисника.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , залишити без задоволення.
Ухвалу Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 10 травня 2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4