Справа № 473/1024/22
Номер провадження 1-в/473/125/2022
У Х В А Л А
Іменем України

"27" травня 2022 р. м. Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі: головуючого судді - ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , прокурора - ОСОБА_3 , представника Державної установи «Вознесенська виправна колонія (№72)» - ОСОБА_4 , засудженого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кілія Одеської області, громадянина України, до засудження мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 31.01.2019 Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області за ч.3 ст.185, ч.3 ст.15 - ч.3 ст.185, ч.1 ст.162, ч.2 ст.186, ч.3 ст.186, ст.70, ст.72 КК України до 5-ти років 6-ти місяців позбавлення волі, звільнився з місць позбавлення волі 12.06.2019; засудженого вироком Київського районного суду м. Одеси від 14.04.2020 за ч.3 ст.185, ч.3 ст.15, ч.3 ст.185, ст 70 КК України до 3-х років 6-ти місяців позбавлення волі,

- про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

в с т а н о в и в:

18.05.2022 до суду від засудженого ОСОБА_5 , який відбуває покарання в Державній установі «Вознесенська виправна колонія (№72)», надійшло письмове клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, в обґрунтування якого зазначає, що досяг суттєвого прогресу у виправленні, намагається сумлінно дотримуватись правил внутрішнього розпорядку установи, у відносинах з працівниками адміністрації установи намагається бути чемним та тактовним. Спілкується виключно із засудженими позитивної спрямованості, займається спортом, має декілька стягнень, що, на його думку, свідчить про упереджене ставлення адміністрації колонії стосовно нього. Крім цього, зазначає, що оскільки в країні йде війна, вважає, що користі від нього більше буде в суспільстві, де він зможе працювати, роблячи таким чином свій внесок в загальне прагнення перемоги.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 клопотання підтримав повністю та просив його задовольнити.

Прокурор та представник колонії в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання, вказуючи, що засуджений ОСОБА_5 не довів свого виправлення.

Заслухавши думки учасників процесу, дослідивши клопотання та матеріали особової справи засудженого, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та фактично відбув встановлену законом частину призначеного судом покарання.

При цьому основним і вирішальним є не факт відбування визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання - виправлення засудженого.

Згідно з ч.1 ст.6 КВК України, виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Головною підставою умовно-дострокового звільнення є виправлення особи, а висновок суду про доведеність виправлення засудженого повинен засновуватись на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі.

Застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення передбачено дискреційною нормою КК України, тобто, є не обов`язком суду, а правом, яке полягає у попередньому вивченні всіх даних про особу для прийняття правильного, законного рішення, з урахуванням власного внутрішнього переконання.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування основного покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, при цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Так, судом встановлено, що вироком Київського районного суду м. Одеси від 14.04.2020 ОСОБА_5 засуджено за ч.3 ст.185, ч.3 ст.15, ч.3 ст.185, ст.70 КК України до 3-х років 6-ти місяців позбавлення волі; в строк відбування, на підставі ч.5 ст.72 КК України, зараховано період перебування під вартою з 27.12.2019 по 14.07.2020, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Згідно із характеристикою, наданою адміністрацією колонії, початок строку відбування покарання - 27.12.2019, кінець - 27.06.2023.

З матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_5 вбачається, що останній за місцем відбування покарання характеризується негативно. В місцях позбавлення волі перебуває з 27.12.2019. Фактично відбув дві третини строку призначеного покарання.

Загалом протягом всього періоду відбування покарання заохочень не мав. Має 12 стягнень, з яких 4 погашено у встановленому законом порядку.

В майстерні установи не працевлаштований, бажання працювати не має, до робіт з благоустрою установи ставиться зневажливо. У суспільно-корисному житті відділення та програмах диференційованого виховного впливу на засуджених до позбавлення волі участі не приймає, не вбачає в цьому необхідності. У відділенні веде пасивний, пристосовницький спосіб життя. З 31.12.2021 визнаний засудженим, який допускає злісні порушення режиму утримання. Потребує контролю з боку адміністрації установи.

За характером загалом спокійний. У відносинах із засудженими неконфліктний; спілкується із засудженими, зокрема, негативної спрямованості. З персоналом установи намагається дотримуватись правомірних взаємовідносин. Підтримує зв`язок із рідними. У скоєних злочинах, зі слів засудженого, розкаюється.

Головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково є не формальний сплив певної частини строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці, а також досягнення цілей покарання.

Висновок про те, що засуджений довів своє виправлення, передбачає, що його сумлінна поведінка і ставлення до праці свідчать про успішність процесу виправлення і можливості ефективного продовження його при умові застосування умовно-дострокового звільнення.

Згідно ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Так, засуджений ОСОБА_5 відбув встановлену законом частину строку покарання, однак, враховуючи дані про особу засудженого, суд не вбачає підстав для застосування щодо нього умовно-дострокового звільнення.

Судом враховано, що засуджений ОСОБА_5 не працевлаштований через небажання працювати, за час відбування покарання зарекомендував себе з негативного боку, соціально-корисної ініціативи не проявляє, участі в суспільному житті відділення не приймає. За весь період відбування покарання не заохочувався жодного разу, при цьому має 12 стягнень, 8 з яких є діючими. Дотримання режиму відбування покарання та ввічливі відносини з працівниками адміністрації установи виконання покарання, на які засуджений ОСОБА_5 посилається у своєму клопотанні, є виключно обов`язком засудженого, мірою його необхідної поведінки.

Таким чином, наведене вище не дозволяє суду зробити висновок про сумлінну поведінку засудженого і його ставлення до праці, які вказують на доведення виправлення засудженого.
За вказаних обставин, суд дійшов висновку, що у задоволенні даного клопотання слідвідмовити.

Керуючись ст.81 КК України, ст.154 КВК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду через Вознесенський міськрайонний суд протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим - в той же строк з моменту отримання її копії.

Суддя ОСОБА_1