Справа № 755/3657/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" серпня 2022 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві об`єднане кримінальне провадження з присвоєним номером у суді - справа №755/3657/22, провадження №1-кп/755/869/22, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000913 від 19.04.2022 року та № 0000199 від 14.01.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Києва, українця, громадянина України, не працюючого, із середньою освітою, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 16.09.2021 року за ч. 2 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України звільнення від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік та покладенням обов`язків відповідно до ст. 76 КК України;

-вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 05.07.2022 року за ч. 1 ст. 309 КК України у виді 6 місяців арешту, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України остаточно призначено покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі;

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 186 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:

09.01.2022 року приблизно о 20:00, перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Кибальчича, 11-А, у магазині «Єва», у ОСОБА_4 виник злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна з корисливих мотивів, ОСОБА_4 зайшов до приміщення вищевказаного магазину «Єва» та діючи з корисливих мотивів, впевнившись у тому, що його дії несуть таємний характер, тобто інші покупці та робітники магазину не усвідомлюють його злочинних дій, підійшов до полиці з парфумерією, шляхом вільного доступу взяв потрібний йому товар, а саме: туалетну воду чоловічу 100 мл. «ММ ЛяРів МР Шарп», вартістю 332 грн 50 коп. та поклав її до лівої кишені жилету, в який був одягнутий. У подальшому, зберігаючи при собі вищевказаний товар, ОСОБА_4 направився до виходу із магазину, не маючи наміру розрахуватись за обраний ним товар. У цей час працівниця магазину розуміючи, що останній не має наміру розрахуватися за обраний та наявний у нього товар, запропонувала ОСОБА_4 розрахуватися за нього, тоді ОСОБА_4 зрозумів, що його злочинні дії викрито працівницею магазину, однак від свого злочинного наміру викрасти товар не відмовився, а продовжив здійснювати свій злочинний намір, направлений на відкрите заволодіння чужим майном та у подальшому ОСОБА_4 вибіг із магазину, довівши свої злочинні дії до кінця. З місця вчинення кримінального правопорушення зник, а викраденим товаром розпорядився на власний розсуд. Своїми злочинними діями ОСОБА_4 завдав матеріального збитку ТОВ «РУШ» на загальну суму 332 грн 50 коп. Крім того, 19.04.2022 року, тобто під час дії ЗУ «Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні»» від 24.02.2022 року, ОСОБА_4 перебував біля буд. № 59 по вулиці Райдужна у м. Києві та в цей час у нього виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_4 , зайшов до будинку АДРЕСА_2 , піднявся на 15-й поверх, вийшов на загальний коридор у вказаному вище будинку та побачив двоколісний велосипед марки «California» зеленого кольору, який був замкнутий тросом на замок. ОСОБА_4 зірвав замок з велосипеду та, утримуючи при собі викрадене ним майно, спустився на перший поверх будинку та вийшов з під`їзду. З місця вчинення кримінального правопорушення зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд. Своїми протиправними діями, які полягали у таємному викраденні чужого майна, ОСОБА_4 спричинив майнової шкоди потерпілій ОСОБА_8 на загальну суму 3000 грн. Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 186 КК України, визнав у повному обсязі та пояснив суду, що йому зрозуміло обвинувачення, права, передбачені КПК України, він погоджується з обставинами, встановленими під час досудового розслідування, із зібраними у кримінальному провадженні доказами як достовірними і допустимими, знає про міру та вид покарання, передбачене КК України за вказані злочини, і його заява про винуватість не є результатом якихось погроз або обіцянок. Обвинувачений показав, що дійсно 19.04.2022 року він перебував на 15 поверсі у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_2 , та таємно викрав велосипед марки «California», зеленого кольору, який хотів продати і отримати за нього кошти. Крім того, зазначив, що 09.01.2022 року приблизно о 20:00 у магазині «Єва» за адресою: АДРЕСА_3 , він, він викрав туалетну чоловічу воду 100 мл. «ММ ЛяРів МР Шарп» та був помічений працівником магазину, який у магазині запропонував розрахуватися за товар, однак оскільки в нього не було коштів, то він вибіг з магазину і з місця вчинення злочину втік. Викраденим майном він розпорядився на власний розсуд. Щиро розкаявся у вчиненому та зазначив, що всі обставини, так як вони викладені в обвинувальних актах, а саме: дата, час, місце вчинення ним кримінальних правопорушень відповідають дійсності, розуміє, що його дії були умисними та корисливими. Зокрема, пояснив, що жалкує про скоєне та обіцяє у майбутньому нічого протиправного не вчиняти.

У судовому засіданні досліджено матеріали кримінального провадження, які надав прокурор на підтвердження обставин кримінальних правопорушень, а також документи, що характеризують особу обвинуваченого.

Покази обвинуваченого ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінальних правопорушень, добровільності та істинності його позиції. Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Положення ч. 3 ст. 349 КПК України роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження. За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінальних правопорушень, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст його обставин, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують його особу. Винуватість ОСОБА_4 , який не оспорював фактичні обставини справи у вчиненні інкримінованих йому злочинів, знайшла повне підтвердження під час судового розгляду. Слід зазначити, що стороною обвинувачення ОСОБА_4 було висунуто обвинувачення у кожному з об`єднаних проваджень окремо, а саме у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000199 ч. 1 ст. 186 КК України, а у кримінальному провадженні № 0000913 ч. 4 ст. 185 КК України. Дане кримінальне провадження є об`єднаним з двох у суді відповідно до ст.ст. 217, 334 КПК України і йому присвоєно єдиний номер у суді - справа №755/3657/22, провадження №1-кп/755/896/22. З огляду на наведене, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж) та за 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом. Таким чином реалізується принцип невідворотності кримінального покарання за вчинений злочин. При обранні виду та міри покарання суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових злочинів. Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_4 покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України приймає до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 186 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином, та кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 185 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином; конкретні обставини кримінального провадження, його ставлення до вчиненого вину визнав повністю, щиро каявся у вчиненому, вчинив крадіжку з метою особистого збагачення, а грабіж з метою подарувати річ іншій особі; дані про його особу, зокрема: офіційно не одружений; на час вчинення злочинів не працював, має постійне місце проживання та проживає з бабусею; під наглядом лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває; раніше неодноразово судимий; вчинив кримінальні правопорушення (корисливі злочини) під час іспитового строку; думку сторони обвинувачення, зокрема прокурор просив призначити обвинуваченому реальне покарання у виді позбавлення волі, врахувавши його попередні засудження, та сторони захисту, яка просила призначити більш м`яке покарання, ніж передбачене кримінальним законом за вказані діяння, врахувавши особу обвинуваченого. Згідно зі ст. 66 КК України суд визнає пом`якшуючою обставиною щире каяття обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненому та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено. Відповідно до вимог ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. На підставі викладеного, суд вважає за необхідне обрати ОСОБА_4 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, у виді позбавлення волі, та за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі, із урахуванням положень ч. 1 ст. 70 указаного Кодексу. Суд вважає відсутніми підстави для застосування ст.ст. 75, 69 КК України. Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу. Щодо вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 05.07.2022 року стосовно ОСОБА_4 , яким його визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 309 КК України, та призначено покарання у виді арешту на строк 6 місяців, на підставі ст. 71 КК України призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць, то суд виходить з того, що обвинувачений за вказаним вироком був засуджений до покарання, яке належить йому відбувати реально та не відбув, а злочин у цьому кримінальному провадженні обвинувачений вчинив до постановлення вказаного вироку. З огляду на таке, виходячи зі змісту ч. 4 ст. 70 та ст. 72 КК України, а також відповідно до роз`яснень, що містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судом кримінального покарання», суд призначає покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим. Приймаючи таке рішення без участі потерпілих, які не прибули до суду з невідомих причин, про час та місце розгляду кримінального провадження повідомлені належним чином, суд виходить з засад ч. 5 ст. 28 КПК України, не допускаючи зайвого формалізму, оскільки кожен має право, щоб обвинувачення щодо нього в найкоротший строк стало предметом судового розгляду, а потерпілі не позбавлені можливості звернутися до суду в порядку цивільного судочинства у разі матеріальних та моральних претензій до обвинуваченого. Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено. Речові докази підлягають вирішенню відповідно до ст. 100 КПК України. Запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді домашнього арешту до набрання вироком законної сили залишити без зміни. Питання процесуальних витрат підлягає вирішенню відповідно до вимог ст. 124 КПК України. Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання: за ч. 4 ст. 185 КК України - у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців; за ч. 1 ст. 186 КК України - у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням призначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 05.07.2022 року, більш суворим покаранням, призначеним цим вироком, з урахуванням положень ст. 72 КК України, остаточно визначити ОСОБА_4 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців. Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту його фактичного затримання в порядку виконання цього вироку, зарахувавши йому в термін відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 19 квітня 2022 року по 22 квітня 2022 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України. Запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді домашнього арешту до набрання вироком законної сили залишити без зміни. Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено. Процесуальні витрати у кримінальному проваджені відсутні. Речові докази у кримінальному провадженні: - оптичний диск DVD-R «Videx», на якому перебуває відеозапис від 19.04.2022 року з проведення огляду місця події поблизу житлового будинку АДРЕСА_4 - залишити в матеріалах провадження; - 5 шнурків, що передано до камери схову речових доказів Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві знищити; - велосипед спортивний, марки «California», темно-зеленого кольору, замок сірого кольору із металевим тросом, що передано до камери схову речових доказів Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві повернути власнику ОСОБА_8 ; - оптичний диск DVD-R «Videx», на якому перебуває відеозапис від 19.04.2022 року з камер відео спостереження, які вмонтовані в житловому будинку АДРЕСА_2 - залишити в матеріалах провадження; - жилет сіро-синього кольору, кросівки чорного кольору, штани чорного кольору, які були передані під розписку ОСОБА_4 залишити ОСОБА_4 ; - оптичний носій, на якому перебуває відеозапис від 09.01.2022 року з камер відео спостереження магазину «Єва» - залишити в матеріалах провадження. Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. Копія вироку негайно після його проголошення вручається прокурору, обвинуваченому та його захиснику. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1