ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2022 року
м. Київ

справа № 753/22293/20
провадження № 51-4626км21
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004251, за обвинуваченням
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого у АДРЕСА_2 ), такого, що судимості не має,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України,
за касаційною скаргою захисника ОСОБА_6 на вирок Київського апеляційного суду від 02 серпня 2021 року щодо ОСОБА_7 .
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Дарницького районного суду м. Києва від 25 березня 2021 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 3 ст. 307 КК України до покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна.
Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 роки і покладено на нього обов`язки, передбачені пунктами 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 цього Кодексу.
Вирішено питання щодо запобіжного заходу, процесуальних витрат та речових доказів.
Київський апеляційний суд 02 серпня 2021 року скасував згаданий вирок місцевого суду в частині призначеного покарання і звільнення від його відбування

з випробуванням на підставі ст. 75 КК України та ухвалив новий вирок, яким призначив ОСОБА_7 покарання за ч. 3 ст. 307 цього Кодексу у виді позбавлення волі на строк 5 років із конфіскацією всього належного йому майна. В іншій частині вирок суду залишив без зміни.
За вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватим у тому, що він у невстановлений досудовим розслідуванням день, час, місці та спосіб незаконно придбав та розпочав зберігати при собі особливо небезпечну психотропну речовину PVP, загальною масою 21,427 г, тобто в особливо великих розмірах, що знаходилася у 64 поліетиленових пакетиках, обмотаних клейкою стрічкою, з метою подальшого збуту. В подальшому 17 вересня 2020 року ОСОБА_7 , продовжуючи свій злочинний умисел, у невстановлений час, перебуваючи неподалік озера «Тягле», що на просп. П. Григоренка, 43 у м. Києві, окремо заховав у землі 7 згортків клейкої стрічки із полімерними пакетами зі вмістом вищевказаної психотропної речовини масами: 0,360 г, 0,386 г, 0,421 г, 0,386 г, 0,370 г, 0,386 г, 0,393 г (загальною масою 2,702 г). Надалі цього ж дня близько 16:15 у зазначеному місці ОСОБА_7 був затриманий працівниками поліції, у якого під час особистого обшуку було вилучено 57 згортків клейкої стрічки, всередині яких поліетиленові пакетики із вмістом особливо небезпечної психотропної речовини PVP, загальною масою 18,725 г.

Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі із уточненими вимогами захисник ОСОБА_6 просить змінити оскаржуваний вирок апеляційного суду в частині призначеного ОСОБА_7 покарання, застосувавши до останнього положення ст. 75 КК України. Суть доводів захисника зводиться до того, що суд апеляційної інстанції не врахував повною мірою конкретних обставин справи та усіх даних про особу засудженого,

а саме того, що ОСОБА_7 страждає на психічне захворювання «Шизофренію», під час досудового слідства сприяв у розкритті злочину, вину визнав повністю, до кримінальної відповідальності притягується вперше, позитивно характеризується, працевлаштований, обтяжуючі покарання обставини відсутні.
Позиції учасників судового провадження в судовому засіданні суду касаційної інстанції
Захисник ОСОБА_6 , висловивши свої доводи, просив задовольнити касаційну скаргу.
Прокурор заперечила проти задоволення касаційної скарги захисника, вважала оскаржуване судове рішення законним та обґрунтованим, просила залишити його без змін.
Мотиви Суду
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах вимог, викладених у касаційних скаргах.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 та правильність кваліфікації його дій за ч. 3 ст. 307 КК України у касаційній скарзі не оспорюються.
Доводи захисника про невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі засудженого через суворість є безпідставними.
Відповідно до статей 50, 65 КК України при призначенні покарання суд повинен ураховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне

й достатнє для її виправлення та попередження нових правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
Положеннями ч. 1 ст. 75 КК України визначено, що, якщо суд, крім

випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами

у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Так, мотивуючи своє рішення щодо справедливості виду та міри покарання, яке необхідно призначити ОСОБА_7 , суд першої інстанції врахував тяжкість вчиненого злочину, обставини, які пом`якшують і обтяжують її покарання, а також дані про особу винного, який раніше не судимий, неодружений, працює, з місця роботи та місця проживання характеризується позитивно, є донором крові, не перебуває на обліку у лікаря нарколога, є осудним та перебуває на обліку у лікаря психіатра з березня 2012 року з діагнозом "Шизофренія", проста форма.
Зважив суд і на обставини, які пом`якшують покарання засудженому, яким визнав: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, молодий вік, відсутність судимостей, перебування на обліку у лікаря психіатра з березня 2012 року з діагнозом "Шизофренія".
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_7 , суд не встановив.
На підставі цих даних в їх сукупності суд першої інстанції з урахуванням чотирьох обставин, що пом`якшують покарання, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого, позицію сторони обвинувачення щодо необхідної міри покарання, призначив ОСОБА_7 покарання із застосуванням положень частин 1, 2 ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна і звільнив останнього від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, дійшовши висновку про можливість виправлення та перевиховання засудженого без відбування покарання.
Апеляційний суд, оцінюючи правильність та справедливість призначеного ОСОБА_7 , покарання, а також обґрунтованість рішення про застосування ст. 75 КК України без застосування додаткового покарання, взяв до уваги обставини, враховані районним судом.
Разом із цим апеляційний суд дійшов висновку, що при звільненні ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком поза увагою суду першої інстанції, по суті, залишилась суспільна небезпечність вчиненого кримінального правопорушення, який є особливо тяжким злочином, має підвищену суспільну небезпеку та становить велику загрозу здоров`ю населення.
Також апеляційний суд зазначив, що застосування положень ст. 75 КК України до ОСОБА_7 без конфіскації майна повною мірою не відповідає ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особі обвинуваченого, не сприятиме його виправленню та попередженню вчиненню як ним, так й іншими особами нових злочинів, а також за своїм розміром є явно несправедливим через м`якість.
З огляду на наведене колегія суддів апеляційного суду дійшла обґрунтованого висновку про відсутність законних підстав для звільнення ОСОБА_7

від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України

без призначення додаткового покарання у виді конфіскації його особистого майна, з чим погоджується і суд касаційної інстанції.
Враховуючи наведене, а також зазначені у касаційній скарзі сторони захисту обставини, які, на її думку, пом`якшують покарання засудженому ОСОБА_7 з урахуванням тяжкості вчиненого злочину та конкретних обставин кримінального провадження, розмір вилученої психотропної речовини, не спростовують правильності висновку суду апеляційної інстанції щодо відсутності достатніх підстав для призначення ОСОБА_7 покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.
З урахуванням наведених обставин, які мають значення для визначення справедливого виду та розміру покарання винній особі, покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років, із реальним його відбуванням та із конфіскацією майна відповідає вимогам ст. 65 КК України, є справедливим і сприятиме перевихованню ОСОБА_7 та попередженню вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Таким чином, підстави для задоволення касаційної скарги захисника відсутні.
Колегія суддів касаційного суду звертає увагу на те, що питання звільнення засуджених від покарання за хворобою може бути вирішене за наявності відповідних підстав у порядку статей 537, 539 КПК України місцевим судом, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання.
З урахуванням того, що закон України про кримінальну відповідальність застосовано правильно й істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були би безумовною підставою для скасування оскаржуваних судових рішень, колегія суддів не встановила, тому касаційна скарга захисника задоволенню не підлягає.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК України, Верховний Суд
ухвалив:
Вирок Київського апеляційного суду від 02 серпня 2021 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 без задоволення.
Постанова Верховного Суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3