Справа № 369/2286/22
Провадження № 1-кп/369/1573/22
В И Р О К
іменем України
27.05.22 року м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника

(в режимі відео конференції) ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000011 від 06 січня 2021 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Руставі Грузія, українки, громадянки України, РНОКПП НОМЕР_1 , яка має середню освіту, працює на посаді касира в ТОВ «ЛК Транс», одружена, має на утриманні малолітню доньку, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судима,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 Кримінального кодексу України (далі КК України),

встановив:

Органами досудового розслідування, ОСОБА_4 , обвинувачується у тому, що на початку серпня 2021 року, працюючи на посаді касира з 2020 року в ТОВ «ЛК Транс» магазин «Лоток», в неї виник злочинний умисел, направлений на пособництво у виготовленні завідомо підробленого офіційного документу, а саме особистої медичної книжки, встановленої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 21.02.2013 року №150, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за №662/23194, реалізуючи який ОСОБА_4 у невстановлений досудовим розслідуванням час, сприяла з корисливих мотивів вчиненню невстановленою досудовим розслідуванням особою кримінального правопорушення, шляхом надання їй власних анкетних даних, а саме: прізвища, імені, по батькові та грошових коштів в сумі 200 грн для виготовлення завідомо підробленого офіційного документу.

Так, 26 серпня 2021 року, ОСОБА_4 , перебуваючи в с. Гатне Фастівського району Київської області отримала від невстановленої досудовим розслідуванням особи, завідомо підроблену особисту медичну книжку, зберегла її та використала з метою безперешкодного виконання своїх функціональних обов`язків, а саме, 05 січня 2022 року, ОСОБА_4 , перебуваючи на робочому місці, в приміщенні магазину «Лоток», за адресою: вул. Космонавтів, 1 А, с. Гатне, Фастівський район, Київська область, не маючи на те законних підстав, реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на використання завідомо підробленого документа для безперешкодного виконання своїх функціональних обов`язків, пред`явила (використала) працівникам поліції, завідомо підроблений офіційний документ, який видається установою, яка має право видавати чи посвідчувати такий документ, і який надає права або звільняє від обов`язків, а саме: особисту медичну книжку, встановленої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 21.02.2013 №150, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за №662/23194 форми та змісту 2 серії ААВ №949903, з відтисками «мокрої» печатки «Медичний центр Товариство з обмеженою відповідальністю «Клініка імені Гальченко В.В. Ідентифікаційний код 36854296, ліцензія №599380, 03110 Україна, м. Київ, вул. Народного Ополчення, 2» на ім`я ОСОБА_4 , в якій була наявна фотокартка останньої без відповідного відтиску печатки та завідомо неправдиві відомості, щодо проходження медичного огляду ОСОБА_4 у Медичному центрі ТОВ «Клініка імені Гальченко В.В. Ідентифікаційний код 36854296.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, а саме, пособництві у підробленні офіційного документу, який видається установою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, з метою використання його іншою особою, та використання завідомо підробленого документа.
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України не визнала, за ч. 4 ст. 358 КК України визнала у повному обсязі. При цьому, пояснила, що за вказаних в обвинувальному акті обставин вона дійсно звернулась до невідомих осіб задля отримання медичної книжки, яких знайшла через мережу Всесвітню мережу Інтернет, для подальшого пред`явлення її за місцем роботи для безперешкодного виконання своїх функціональних обов`язків. Обвинувачена ОСОБА_4 наголошувала, що ініціатива на виготовлення медичної карти виходила безпосередньо від неї. Про те, що медична карта буде отримана у заборонений законом спосіб розуміла, але надала власні анкетні дані для виготовлення медичної книжки. Стверджувала, що її запевнювали, що цю книжку зроблять нормально. При цьому, обвинувачена ОСОБА_4 щиро покаялась та запевнила суд, що в подальшому подібного не вчинятиме.
В ході судового розгляду, обвинувачена ОСОБА_4 свою вину в інкримінованих кримінальних правопорушень визнала в повному обсязі.
В судових дебатах прокурор просив визнати обвинувачену ОСОБА_4 винуватою у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 та ч. 4 ст. 358 КК України та призначити покарання за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України у виді штрафу у розмірі 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу у розмірі 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання покарань, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді штрафу у розмірі 60 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
В судових дебатах захисник ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_4 просив визнати обвинувачену ОСОБА_4 винуватою у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 та ч. 4 ст. 358 КК України та призначити остаточне покарання з урахуванням ч. 1 ст. 70 КК України, у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Винуватість обвинуваченої ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України підтверджується, як показаннями самої обвинуваченої так й іншими доказами наданими стороною обвинувачення, які були безпосередньо досліджені судом, зокрема, даними, що містяться у:
-витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань з вказівкою на номер кримінального провадження № 0000011 від 06 січня 2021 року з попередньою правовою кваліфікацією кримінальних правопорушень за ч. 4 ст. 358 КК України (а.п. 19 т. 1) та повідомленні про початок досудового розсідування (а.п. 20 т. 1);
-рапорті дільничого офіцера поліції ВП №2 Фастівського РУП ГУНП в Київській області, зареєстрованого в журналі єдиного обліку і повідомлень 05 січня 2022 року №84 (а.п. 23);
-протоколі огляду місця події від 05 січня 2022 року з, а саме земельної ділянки, за адресою: АДРЕСА_3 (розташований магазин «Лоток» №257) (а.п. 25-26 т. 1);
-особистій медичній книжці на імя ОСОБА_4 2 Серія ААВ №949903 та медичній карті (а.п. 34, 35 т. 1);
-протоколах відібрання зразків відтиску печатки, відібрання зразків підпису, тимчасового доступу до речей та документів від 27 січня 2022 року (а.п. 44-46 т. 1);
- копії журналу комісії медичного огляду осіб з визначенням спроможності займатися відповідним видом діяльності за станом здоров`я №140-4/0 (а.с. 51-87);
- відповіді на запит за вих. №309 від 12 січня 2022 року директора ТОВ «Клініка ім. Гальченко В. В.» ОСОБА_6 ;
-трудовий договір від 23 вересеня 2020 року між ТОВ «ЛК-ТРАНС» в особі менеджера з персоналу ОСОБА_7 та ОСОБА_4 (а.п. 100-102 т. 1).
Надані стороною обвинувачення вищезазначені докази безпосередньо досліджені судом є належними, допустимими, достовірними та достатніми з огляду на положення чинного Кримінального процесуального кодексу України.
Таким чином, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності та сукупності зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, вважає доведеною винуватість обвинуваченої ОСОБА_4 у використанні завідомо підробленого документа поза розумним сумнівом та кваліфікує її за ч. 4 ст. 358 КК України
При цьому, суд враховує, що відповідно до ст. 21 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» від 06 квітня 2000 року, обов`язкові попередні та періодичні профілактичні медичні огляди працівників окремих професій, виробництв та організацій, діяльність яких пов`язана з обслуговуванням населення і може призвести до поширення інфекційних хвороб, проводяться за рахунок роботодавців у порядку, встановленому законодавством. Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним медичним оглядам, порядок проведення цих оглядів та видачі особистих медичних книжок встановлюються Кабінетом Міністрів України. Особи, які відмовляються або ухиляються від проходження обов`язкових профілактичних медичних оглядів, відсторонюються від роботи. Відповідно до п. 6 Порядку проведення обов`язкових профілактичних медичних оглядів та видачі особистих медичних книжок, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2001 р. № 559, роботодавець забезпечує ведення журналу реєстрації особистих медичних книжок, де зазначаються номер, серія, дата видачі книжки, прізвище, ім?я та по батькові її власника; згідно п.7 Порядку, видачу або реалізацію особистих медичних книжок можуть здійснювати заклади та установи охорони здоров`я, які проводитимуть обов`язкові медичні огляди. Форма первинної облікової документації №1-ОМК затверджена Інструкцією щодо заповнення форми первинної облікової документації №1-ОМК «Особиста медична книжка», затвердженою Наказом Міністерства охорони здоров`я України №150 від 21.02.2013. Відповідно до вимог Інструкції, форма №1-ОМК видається особі у разі відсутності протипоказань для зайняття відповідним видом діяльності; форма №1-ОМК заповнюється посадовою особою медичної комісії закладу охорони здоров`я; на титульній сторінці форми №1-ОМК зазначаються прізвище, ім`я та по батькові оглянутої особи; у пункті 1 зазначається повне найменування суб`єкта господарювання, де працює оглянута особа; у пункті 2 вписуються назва професії та характер виконуваних робіт відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23 травня 2001 року №559 «Про ствердження переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов?язковим профілактичним медичним оглядам, порядку проведення цих оглядів та видачі особистих медичних книжок»; у пункті З проставляються число, місяць, рік наступного медичного огляду; у пункті 4 Позначається повне найменування закладу охорони здоров`я, де проводився медичний огляд; у пункті 5 проставляються число, місяць, рік проведення медичного огляду; форма №1-ОМК підписується керівником та засвідчується печаткою закладу охорони здоров?я.
Отже, особиста медична книжка форми №1-ОМК, форма та зміст якої встановлена наказом Міністерства охорони здоров`я України № 150 від 21 лютого 2013 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23 квітня 2013 року за №662/23194 є офіційним документом, який видається установою, яка має право видавати такий документ, а саме: закладом охорони здоров?я, де проводився медичний огляд, і який надає право допуску до роботи працівникам окремих професій, виробництв та організацій, діяльність яких пов?язана з обслуговуванням населення і може призвести до поширення інфекційних хвороб.
При цьому, з матеріалів кримінального провадження, а саме: з протоколу доступу до речей і документів від 27 січня 2022 року (а.с. 49-50) та копії журналу комісії медичного огляду осіб з визначенням спроможності займатися відповідним видом діяльності за станом здоров`я, за серпнень 2021 року (а.с. 51-87) запису щодо проходження ОСОБА_4 медичного огляду не виявлено. Також, з відповіді деректора ТОВ «Клініка ім. Гальченко В. В.» ОСОБА_6 за вих. № 309 від 12 січня 2022 року вбачається, що громадянка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , професійний медичний огляд в Медичному центрі ТОВ «Клініка ім. Гальченко В. В.» не проходила.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 91 КПК України однією з обставин, що підлягає доказуванню у кримінальному провадженні є винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.
Разом з тим, в ході судового розгляду суд дійшов висновку, що сторона обвинувачення при кваліфікації дій обвинуваченої за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ч. 1 ст. 358 КК України дійшла неправильного висновку про доведеність її вини у вчиненні цього кримінального правопорушення, а саме у пособництві у підробленні офіційного документу, який видається установою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, з метою використання його іншою особою.
Такий висновок суду ґрунтується, як на фактичних обставинах, встановлених при розгляді справи, так і на приписах Кримінального кодексу України.
При цьому, суд виходить з того, що обвинуваченій ОСОБА_4 інкримінується співучасть у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, а саме пособництво.
Відповідно до ст. 26 КК України співучастю у кримінальному правопорушенні є умисна спільна участь декількох суб`єктів кримінального правопорушення у вчиненні кримінального правопорушення.
При цьому, з огляду на положення ч. 1 ст. 27 КК України співучасниками кримінального правопорушення, поряд із виконавцем, є організатор, підбурювач та пособник.
Так, пособником є особа, яка порадами, вказівками, наданням засобів чи знарядь або усуненням перешкод сприяла вчиненню кримінального правопорушення іншими співучасниками, а також тасоба, яка заздалегідь обіцяла переховати злочинця, знаряддя чи засоби вчинення кримінального правопорушення, сліди злочину чи предмети, здобуті злочинним шляхом, придбати чи збути такі предмети або іншим чином сприяти приховуванню кримінального правопорушення.
Поряд з цим, за змістом ст. 28 КК України визначено основні положення щодо відповідальності суб`єктів кримінальних правопорушень, які діють спільно. Вона передбачає чотири види злочинних спільнот: 1) група без попередньої змови; 2) група з попередньою змовою; 3) організована група; 4) злочинна організація.
Критеріями такої диференціації вчинення кримінального правопорушення декількома суб`єктами кримінального правопорушення (співучасть) виступають наявність і зміст попередньої змови, кількість учасників, ступінь їх зорганізованості та роль кожного учасника.
Як вбачається з встановлених органами досудового розслідування обставин та формулювання обвинувачення, ОСОБА_4 у невстановлений досудовим розслідуванням час, сприяла з корисливих мотивів вчиненню невстановленою досудовим розслідуванням особою кримінального правопорушення, шляхом надання їй власних анкетних даних, а саме: прізвища, імені, по батькові та грошових коштів в сумі 200 грн для виготовлення завідомо підробленого офіційного документу.
При цьому, органами досудового розслідування не встановлено ні виконавця, ні оранізатора вчинення кримінального правопорушення, що інкримінують ОСОБА_4 , відповідно матеріали відносно них в окреме провадження не виділялись про що свідчить реєстр матеріалів досудового розслідування № 0000011 від 06 січня 2021 року. Суд також бере до уваги те, що в судовому засіданні обвинувачена пояснила, що не пам`ятає тих осіб хто безпосередньо займався виготовленням медичної книжки, так як пройшло багато часу і вона їх знайшла через Всесвітню мережу Інтеренет.
Наведене має суттєве значення, оскільки це відповідно до ч.2 ст. 29 КК України впливає на правильність кваліфікації дій співучасника - пособника, а саме пособник підлягає кримінальній відповідальності за відповідною частиною статті 27 і тією статтею (частиною статті) Особливої частини цього Кодексу, яка передбачає кримінальне правопорушення, вчинене виконавцем, та передбачає можливість квалікації дій особи, як таких, що вчинені у співучасті з іншими особами, відповідно правильність та можливість застосування до вчиненого діяння положень Розділу VI Кримінального кодексу України.
Більше того, в судовому засіданні встановлено, що ініціатива на виготовлення медичної карти виходила безпосередньо від обвинуваченої ОСОБА_4 , а не від інших осіб, які досудовим розслідуванням не встановлені, тобто початкові дії, які спрямовані на вчинення кримінального правопорушення вчинила саме обвинувачена. Таким чином, органами досудового розсідування роль ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, а саме співучасть у формі пособництва встановлено невірно.
Поряд з цим, обвинувальний акт не містить, а прокурором в судому засіданні не доведено, якими саме засобами обвинувачена ОСОБА_4 сприяла вчиненню кримінального праворушення іншими співучасниками, а саме яким чином обвинувачена передавала документи, що містять її анкетні дані, невідомим особам, тобто доказів цього суду не надано. Також, не зазначено якими знаряддями або усуненням перешкод, порадами, вказівками обвинувачена ОСОБА_4 сприяла вчиненню кримінального праворушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, іншими співучасниками.
При цьому, суд виходить з того, що надання засобів чи знарядь кримінального правопорушення полягає у передаванні іншим співучасникам різних предметів матеріального характеру, за допомогою яких вони можуть здійснювати вплив на потерпілого, предмет злочину чи іншим чином полегшити досягнення злочинного результату (зброя, засоби зв`язку, транспорт, документи, наркотичні засоби тощо).
Згідно з положеннями ст. 62 Конституції України всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
З огляду на матеріали та обставини цього провадження підстав вважати доведеним поза розумним сумнівом, що обвинувачена ОСОБА_4 вчинила пособництво у підробленні офіційного документу, який видається установою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, з метою використання його іншою особою немає, відповідно в діях обвинуваченої відсутній склад кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України, у зв`язку з чим в цій частині обвинувачену слід виправдати.
Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винуватої та обставини, що пом`якшують та обтяжують її покарання.
Так, суд враховує, що обвинувачена вчинила кримінальне правопорушення, яке відповідно до вимог ст.12 КК України відноситься до кримінальних проступків, особливості й обставини його вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, її відношення до вчиненого; особу обвинуваченої, яка кримінальний проступок вчинила вперше, одружена, має на утриманні малолітню дитину, офіційно працевлаштована, на обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.
Тому, на підставі викладеного, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне, призначити обвинуваченій ОСОБА_4 за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 358 КК України, покарання у виді штрафу, у розмірі, що наближений до його мінімальної межі.
Призначене ОСОБА_4 покарання у виді штрафу у вказаному розмірі є необхідним й достатнім для її виправлення та запобігатиме вчиненню нових кримінальних правопорушень в майбутньому.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Заходи забезпечення кримінального правопорушення, у тому числі запобіжний захід не застосовувався.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Долю речових доказів суд вирішує згідно з ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. 100, 369, 373, 374, 376, 394, 395 КПК України,
ухвалив:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 40 (сорока) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 (шістсот вісімдесят) гривень.
Визнати невинуватою, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та виправдати у пред`явленому обвинуваченні за ч. 5 ст. 27 ч.1 ст. 358 КК України на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України, у зв`язку з недоведеністю, що в діянні обвинуваченої є склад кримінального правопорушення.
Речовий доказ особисту медичну книжку 2 Серії ААВ № 949903, оформлену на ім`я ОСОБА_4 ,яка зберігається в матеріалах кримінального провадження, залишити в матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій ОСОБА_4 та прокурору.

Суддя ОСОБА_1