Справа 754/5144/21 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження 11-кп/824/9/2022 Доповідач в 2 інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

27 січня 2022 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі суддів:
ОСОБА_2 (головуючий),ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5
учасників судового провадження:
прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
потерпілої ОСОБА_8 ,
представника потерпілої ОСОБА_9 ,
захисника ОСОБА_10 ,
обвинуваченого ОСОБА_11 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження № 0000080 за апеляційними скаргами потерпілої ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_10 на вирок Деснянського районного суду м. Києва від 10 серпня 2021 року,-
в с т а н о в и л а :
Вироком Деснянського районного суду м. Києва від 10 серпня 2021 року,
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Росішки Тетіївського району Київської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, -
засуджено за ч.1 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 10 років;
вирішене питання про речові докази та процесуальні витрати.
Відповідно до вироку, ОСОБА_11 , 12 січня 2021 року, приблизно о 14 годині 30 хвилин, у приміщенні загального коридору восьмого поверху першого під`їзду будинку АДРЕСА_3 , на ґрунті ревнощів, вступив у словесну сварку з ОСОБА_12 , у ході якої, з метою умисного протиправного заподіяння смерті потерпілій, повалив ОСОБА_12 на підлогу сходової клітини, силою закрив їй рота своєю рукою, спричинивши при цьому легкі тілесні ушкодження, тримаючи у правій руці предмет, схожий на канцелярський ніж, здійснив не менше трьох ріжучих рухів у горизонтальному напрямку справа наліво відносно передньої поверхні шиї ОСОБА_12 , тим самим спричинив останній тілесне ушкодження у вигляді рани на шиї з ушкодженням просвіту лівої внутрішньої яремної вени та гортані, що відноситься до тяжкого тілесного ушкодження, та перебуває в причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті останньої.
В апеляційній скарзі потерпілої указано на незаконність вироку у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок його м`якості. В обґрунтування доводів скарги указала на те, що суд першої інстанції при призначенні обвинуваченому покарання не врахував позицію потерпілої у цій частині, яка просила призначити максимальне покарання. Суд призначив ОСОБА_11 покарання, яке не достатнє для його виправлення та суперечить меті покарання, передбаченої ст.50 КК України. На переконання потерпілої, механізм завдання обвинуваченим тілесних ушкоджень потерпілій, який проявився у перерізанні горла потерпілої ОСОБА_12 призвів до обмеження вільного дихання та завдав їй мучення, а кількість тілесних ушкоджень завдало окремих емоційних і фізичних страждань. Механізм та локалізація завданих потерпілій тілесних ушкоджень, на думку потерпілої підпадають під ознаки тортур, мордування, мучення, що безпідставно залишилось без уваги суду першої інстанції. Вважала, що дії обвинуваченого ОСОБА_11 належало кваліфікувати за п.4 ч.2 ст.115 КК України. Просила вирок скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
В апеляційній скарзі захисника вказано на незаконність вироку у зв`язку із невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок його суворості. Вважав, що у ході провадження у суді першої інстанції обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому злочині. Звернув увагу на показання обвинуваченого та потерпілої ОСОБА_8 , які дають підстави для висновку про те, що у період проживання з потерпілою ОСОБА_12 , обвинуваченому ОСОБА_11 з боку потерпілої, її рідних та друзів було створено обстановку гонінь. Ступінь психологічної пригніченості і глибина душевних хвилювань обвинуваченого, на протязі 2020 року двічі призводила до спроби самогубства. Вважав, що вказані обставини можуть бути визнані судом у якості пом`якшуючих покарання обставин. Просив вирок змінити в частині призначеного покарання, призначивши ОСОБА_11 покарання у виді семи років позбавлення волі.
Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення:
потерпілої та її представника, які подану потерпілою апеляційну скаргу підтримали, підтвердили її доводи та просили цю скаргу задовольнити; апеляційну скаргу захисника вважали необґрунтованою;
захисника, який подану ним апеляційну скаргу підтримав, підтвердив її доводи та просив цю скаргу задовольнити; апеляційну скаргу потерпілої вважав необґрунтованою;
обвинуваченого, який апеляційну скаргу захисника підтримав, підтвердив її доводи та просив цю скаргу задовольнити; апеляційну скаргу потерпілої вважав необґрунтованою;
прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційних скарг, вважаючи їх доводи необґрунтованими, просив вирок залишити без змін;
вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційних скарг з огляду на таке.
Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України вирок Деснянського районного суду м. Києва від 10 серпня 2021 року щодо ОСОБА_11 переглядається в межах апеляційних скарг. Підстав для виходу за межі апеляційних скарг в порядку ч.2 ст. 404 КПК України колегія суддів не знаходить.
Доводи апеляційної скарги потерпілої в частині неправильної кваліфікації дій обвинуваченого та необхідності кваліфікації його дій за п.4 ч.2 ст. 115 КК України як умисне вбивство вчинене з особливою жорстокістю не ґрунтуються на вимогах закону та зібраних у справі доказів. З об`єктивної сторони умисне вбивство вчинене з особливою жорстокістю проявляється в умисному протиправному позбавленні потерпілого життя, поєднаного із заподіянням потерпілому або його близьким тяжкого фізичного або психічного страждання за умови коли винний усвідомлює, що він завдає потерпілому особливих фізичних страждань (через заподіяння великої кількості тілесних ушкоджень, тортур, мордування, мучення, зокрема з використанням вогню, струму, кислоти, лугу, радіоактивних речовин, отрути, яка завдає нестерпного болю, тощо), психічних чи моральних страждань (зганьбленням честі, приниженням гідності, заподіянням тяжких душевних переживань, глумлінням тощо), а також якщо воно було поєднане із глумлінням над трупом або вчинювалося в присутності близьких потерпілому осіб і винний усвідомлював, що такими діями завдає останнім особливих психічних чи моральних страждань.

Аналіз обставин вчинення злочину, які встановлені судом першої інстанції і не оскаржуються учасниками судового розгляду у сукупності із показаннями обвинуваченого щодо обставин вчинення злочину, фактичними обставинами, які встановлюються із слідчого експерименту від 12.02.2021 року за участю підозрюваного ОСОБА_11 та висновками експерта № 021-143-2021 від 18.03.2021 року і № 022-9-143-2021 від 18.03.2021 року щодо наявності, локалізації і тяжкості виявлених у потерпілої тілесних ушкоджень та причини її смерті дає підстави стверджувати те, що тілесні ушкодження потерпілій були нанесені протягом короткого періоду часу, смерть потерпілої настала протягом короткого періоду часу після нанесення тілесних ушкоджень. Доказів того, що у ході нанесення потерпілій тілесних ушкоджень остання зазнала особливих страждань як фізичних, так і психічних чи моральних у даному кримінальному провадженні не здобуто, як не здобуто доказів і того, що обвинувачений у момент завдання потерпілій тілесних ушкоджень усвідомлював те, що завдає останній особливих страждань. Наведене у своїй сукупності указує на те, що дії обвинуваченого не можливо кваліфікувати як умисне вбивство вчинене із особливою жорстокістю. Дії обвинуваченого за ч.1 ст. 115 КК України кваліфіковані вірно, підстав для задоволення апеляційної скарги потерпілої у цій частині колегія суддів не знаходить.
Не ґрунтуються на вимогах закону та матеріалах кримінального провадження доводи обох апеляційних скарг в частині незаконності призначеного обвинуваченому покарання.
Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 65 КК України при призначенні покарання враховуються ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особа винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Як вбачається із вироку, суд першої інстанції, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_11 врахував тяжкість вчиненого злочину, який є особливо тяжким, суспільну небезпеку цього злочину, дані особу обвинуваченого, який раніше не судимий, не перебуває на обліку у нарколога та психіатра не перебуває, посередньо характеризується за місцем проживання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд першої інстанції обґрунтовано визнав його щире каяття у вчиненні злочину, активне сприяння у розкритті злочину, з`явлення обвинуваченого до органів поліції із зізнанням у вчиненні кримінального правопорушення. Судом також обґрунтовано визнана відсутність обставин, що обтяжують покарання.
Врахувавши усі наведені обставини у їх сукупності, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про неможливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, що призвело суд першої інстанції до обґрунтованого переконання про необхідність призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі. Із урахуванням обставини справи, суд першої інстанції не знайшов підстав для застосування щодо обвинуваченого положень ст. 69 КК України.
Щодо розміру призначеного обвинуваченому покарання, а саме 10 років позбавлення волі, то цей розмір відповідає як особі обвинуваченого, так і тяжкості вчиненого злочину.
Обидві апеляційні скарги не містять доводів, які би указували на необхідність зміни призначеного обвинуваченому покарання як шляхом посилення, так і шляхом пом`якшення цього покарання.
Так, при призначенні покарання судом першої інстанції із належною повнотою було враховане визнання обвинуваченим своєї вини та його каяття у вчиненні злочину. Посилання захисника на створення щодо обвинуваченого обстановки гонінь, що призвело до психологічної пригніченості та спричинило у обвинуваченого душевні хвилювання не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження. Будь-яких доказів щодо наявності у обвинуваченого таких хвилювань під час провадження у цій справі не встановлено. У зв`язку із цим ці обставини не можуть визнаватись такими, які пом`якшують покарання у тому числі і із урахуванням обставини вчинення злочину.
На думку колегії суддів призначене обвинуваченому покарання за своїм видом та розмірмо є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, буде сприяти досягненню мети покарання, передбаченої ст. 50 КК України.
Вирок Деснянського районного суду м. Києва від 10 серпня 2021 рокущодо ОСОБА_11 відповідає вимогам закону, підстав для його з міни чи скасування колегія суддів не вбачає у зв`язку із чим залишає цей вирок без змін, а обидві апеляційні скарги без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.
Вирок Деснянського районного суду м. Києва від 10 серпня 2021 рокущодо ОСОБА_11 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців із моменту проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_11 протягом того ж часу з моменту вручення йому копії даної ухвали.

СУДДІ

____________________ _________________________ ________________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4