КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 374/70/21 Провадження № 11-кп/824/1122/2022 Головуючий в суді першої інстанції: ОСОБА_1 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 липня 2022 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні об`єднані кримінальні провадження № 0000045, № 0000192, № 0000744 щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Ржищів Київської області, громадянки України, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 182, ч. 2, 3 ст. 191, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 366, КК України,

за участю прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
обвинуваченої ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_9

В С Т А Н О В И Л А :

В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_6 просить вирок Ржищівського міського суду Київської області від 07 жовтня 2021 року скасувати та постановити новий вирок, яким визнати її невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 182, ч. 2 ст. 182, ч. 3 ст. 191 КК України та виправдати, а також визнати винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 191 КК України та призначити покарання:
за ч. 4 ст. 358 КК України у виді чотирьох місяців арешту;
за ч. 1 ст. 366 КК України у виді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000,00 грн, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на строк один рік;
за ч. 2 ст. 191 КК України у виді одного року обмеження волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на строк один рік.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворих покарань більш суворим, визначити їй остаточне покарання у виді одного року обмеження волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на строк один рік.
Також ОСОБА_6 просить звільнити її від відбування покарання у зв`язку з хворобою.

Вироком Ржищівського міського суду Київської області від 07 жовтня 2021 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,визнано винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 182, ч. 2, 3 ст. 191, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 366, КК України та призначено покарання:

за ч. 1 ст. 182 КК України у виді двохмісяців арешту;

за ч. 2 ст. 182 КК України у виді трьохмісяців арешту;

за ч. 4 ст. 358 КК України у виді чотирьохмісяців арешту;

за ч. 1 ст. 366 КК України у виді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить34 000 гривень, з позбавленням права обіймати посади, повязані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, на строк один рік;
за ч. 2 ст. 191 КК України у виді двох років шестимісяців позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, повязані з виконанням організаційно-розпорядчихта адміністративно-господарських функцій, на строк двароки;

за ч. 3 ст. 191 КК України у виді трьох років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, повязані з виконанням організаційно-розпорядчихта адміністративно-господарських функцій, на строк трироки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворих покарань більш суворим, ОСОБА_6 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк три роки з позбавленням права обіймати посади, повязані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, на строк трироки.

Строк відбування покарання ухвалено обраховувати з часу затримання.
Відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України покарання, призначене за ч. 1 ст. 366 КК України у виді штрафу у розмірі 34 000 гривень з позбавленням права обіймати посади, повязані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, на строк один рік, ухваленовиконувати самостійно.

Цивільнийпозов Кредитної спілки «Центр фінансових послуг» до ОСОБА_6 задоволено та стягнено з ОСОБА_6 на користь Кредитної спілки «Центр фінансових послуг»матеральні збитки, завдані вчиненням злочинів у розмірі 256 820 гривень 80 копійок.

У задоволенні клопотання Кредитної спілки «Центр фінансових послуг»про накладення арешту на майно, відмовлено.

Також цим вироком вирішене питання щодо стягнення процесуальних витрат та щодо речових доказів.

За доводами апеляційної скарги обвинувачена ОСОБА_6 не погоджується із вироком суду першої інстанції та вважає, що у її діях відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України, оскільки вчинені нею кримінальні правопорушення охоплювались єдиним умислом отримати кошти на лікування, тому не містять ознаки повторності.
Також ОСОБА_6 вказує на те, що після вчинення нею кримінальних правопорушень вона захворіла на тяжку хворобу, тому просить звільнити її від відбування призначеного покарання, оскільки в умовах ізоляції їй не зможуть надавати належну медичну допомогу.
Поряд з цим, обвинувачена звертає увагу апеляційного суду на те, що вона має на утриманні двох малолітніх дітей, а також на її характеризуючі дані, які наведені у вироку.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_6 наказом № 26 К від 27 квітня 2018 року призначена на посаду економіста з фінансової роботи відділення №11 Кредитної спілки «Центр фінансових послуг» за сумісництвом (з посадою «касир»), з випробувальним терміном три місяці та їй надано доступ до програмного та технічного забезпечення комплексної інформаційної системи кредитної спілки. Наказом № 26 К-1 від 27 квітня 2018 року ОСОБА_6 призначена касиром в касі № 11 Кредитної спілки «Центр фінансових послуг», за адресою: Київська область, м. Ржищів, вул. Соборна, 27, та уповноважена цим наказом підписувати касові документи за головного бухгалтера. Крім цього, ОСОБА_6 наказом № 16 К від 31 січня 2019 року призначена на посаду заступника начальника відділення № 11 Кредитної спілки «Центр фінансових послуг» за основним місцем роботи, продовжуючи виконувати обов`язки за посадою «касир», з випробувальним терміном три місяці, та наданням доступу до програмного та технічного забезпечення комплексної інформаційної системи кредитної спілки, тобто ОСОБА_6 на час вчинення злочинів обіймала посаду на підприємстві, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, тобто відповідно до ч. 3 ст. 18 КК України мала статус службової особи.
Так, ОСОБА_6 , будучи службовою особою, 14 липня 2018 року, перебуваючи на своєму робочому місці у відділенні № 11 Кредитної спілки «Центр фінансових послуг», розташованому за адресою: Київська область м. Ржищів вул. Соборна, 27, маючи доступ до персональних даних ОСОБА_10 , що містилися у ксерокопії його паспорту та картці платника податків, без згоди на те вказаної фізичної особи, а також без передбачених Конституцією України та законами України правових підстав для вчинення цих дій, незаконно використала конфіденційну інформацію про особу, з метою складання завідомо неправдивого офіційного документу, а саме кредитного договору № В54/189/18/136/95СЗ від 14 липня 2018 року та видаткового касового ордеру (кредитного договору № В54/189/18/136/95СЗ) від 14 липня 2018 року, у яких зазначила суму позики в розмірі 8000 грн, а також підробила у них підписи в графі «позичальник» за ОСОБА_10 та подала їх до Кредитної спілки «Центр фінансових послуг».
У подальшому в тому ж місці та в той же день ОСОБА_6 , будучи матеріально-відповідальною особою за схоронність довірених їй матеріальних цінностей, умисно, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, шляхом зловживанням своїм службовим становищем, заволоділа ввіреними їй готівковими коштами, що призначені для позики позичальникам в сумі 8000 грн.

Аналогічні злочинні дії обвинувачена ОСОБА_6 вчинила стосовно інших потерпілих:
23 серпня 2018 року стосовно потерпілої ОСОБА_11 , (договір № В54/246/18/136/95СЗ від 23 серпня 2018 року, сума позики 9 222 грн 43 коп.);
14 вересня 2018 року стосовно потерпілого ОСОБА_12 (договір № В54/286/18/136/95СЗ від 14 вересня 2018 року, розмір позики 9 419 грн 06 коп.);
18 вересня 2018 року стосовно ОСОБА_13 (договір № В54/290/18/136/95СЗ від 18 вересня 2018 року, розмір позики 10 085 грн 38 коп.);
19 вересня 2018 року стосовно потерпілої ОСОБА_14 (договір № В54/296/18/136/95СЗ від 19 вересня 2018 року, розмір позики 9 972 грн 36 коп.);
13 жовтня 2018 року стосовно потерпілого ОСОБА_15 (договір № В54/327/18/136/21СЗ від 13 жовтня 2018 року, розмір позики 10 000 грн);
16 жовтня 2018 року стосовно потерпілої ОСОБА_16 (договір № В54/329/18/136/21СЗ від 16 жовтня 2018 року, розмір позики 10 000 грн);
30 жовтня 2018 року стосовно потерпілої ОСОБА_17 (договір № В54/348/18/136/21СЗ від 30 жовтня 2018 року, розмір позики 10 000 грн);
01 листопада 2018 року стосовно потерпілого ОСОБА_18 (договір № В54/354/18/136/21СЗ від 01 листопада 2018 року, розмір позики 10 000 грн);
02 листопада 2018 року стосовно потерпілої ОСОБА_19 (договір № В54/356/18/136/21СЗ від 02 листопада 2018 року, розмір позики 10 000 грн);
10 грудня 2018 року стосовно потерпілого ОСОБА_20 (договір № В54/400/18/136/95СЗ від 10 грудня 2018 року, розмір позики 10 000 грн);
Крім цього, ОСОБА_6 , будучи службовою особою, в невстановлені органом досудового розслідування дату та час, перебуваючи на своєму робочому місці у відділенні № 11 Кредитної спілки «Центр фінансових послуг», розташованому за адресою: Київська область, м. Ржищів, вул. Соборна, 27, будучи матеріально-відповідальною особою за схоронність довірених їй матеріальних цінностей, діючи умисно, повторно, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, шляхом зловживанням своїм службовим становищем, отримавши грошові кошти для погашення кредитних зобов`язань за договорами від позичальників:
ОСОБА_21 у сумі 15 000 грн за договором № В54/090/18/136/20СЗ від 08 червня 2018 року;
ОСОБА_22 в сумі 4 000 грн за договором № В54/341/18/136/95СЗ від 23 жовтня 2018 року;
ОСОБА_23 в сумі 9 477 грн за договором № В54/302/18/136/95СЗ від 21 вересня 2018 року;
ОСОБА_24 в сумі 7 000 грн за договором № В54/247/18/136/08СЗ від 27 серпня 2018 року;
ОСОБА_25 в сумі 5 000 грн за договором № В54/041/18/136/21СЗ від 23 травня 2018 року;
ОСОБА_26 в сумі 30 000 грн за договором № В54/108/18/136/95СЗ від 14 червня 2018 року;
ОСОБА_27 в сумі 6 000 грн за договором № В54/303/18/136/95СЗ від 21 вересня 2018 року;
ОСОБА_28 в сумі 6 000 грн за договором № В54/145/18/136/95СЗ від 27 червня 2018 року;
ОСОБА_29 в сумі 7 000 грн за договором № В54/153/18/136/95СЗ від 03 серпня 2018 року;
ОСОБА_30 в сумі 7 000 грн за договором № В54/247/18/136/95СЗ від 23 серпня 2018 року;
ОСОБА_31 в сумі 1 200 грн за договором № В54/273/18/136/95СЗ від 06 вересня 2018 року;
ОСОБА_32 в сумі 7 000 грн за договором № В54/043/18/136/21СЗ від 23 травня 2018 року;
ОСОБА_33 в сумі 5 000 грн за договором № В-54/395/18/136/99 від 07 грудня 2018 року;
ОСОБА_34 в сумі 5 000 грн за договором № В54/029/18/136/21СЗ від 17 травня 2018 року,
повідомила їм, що здійснить перерахунок вказаних сум на рахунок Кредитної спілки «Центр фінансових послуг», однак, зарахування коштів на рахунок підприємства не здійснила та привласнила ввірені їй готівкові кошти.
Крім того, 11 січня 2019 року ОСОБА_6 , працюючи касиром каси № НОМЕР_1 , за сумісництвом економістом з фінансової роботи відділення № 11 КС «Центр фінансових послуг», що за адресою: Київська область, м. Ржищів, вул. Соборна, 27, будучи службовою особою, діючи умисно, повторно, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, шляхом зловживання своїм службовим становищем, перебуваючи на своєму робочому місці за вказаною вище адресою, отримавши від позичальниці ОСОБА_35 грошові кошти у сумі 4 000 грн для погашення за кредитним договором № В54/389/18/136/21СЗ від 01 грудня 2018 року, повідомила останній, що здійснить перерахунок вказаної суми на рахунок КС «Центр фінансових послуг», однак, зарахування вказаних коштів здійснила частково у розмірі 2 000 грн та привласнила частину переданих їй готівкових коштів в сумі 2 000 грн, чим завдала ОСОБА_35 майнової шкоди на вказану суму.
Крім того, 19 січня 2019 року ОСОБА_6 , працюючи касиром каси № НОМЕР_1 , за сумісництвом економістом з фінансової роботи відділення № 11 КС «Центр фінансових послуг», що за адресою: Київська область, м. Ржищів, вул. Соборна, 27, будучи службовою особою, діючи умисно, повторно, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, шляхом зловживання своїм службовим становищем, перебуваючи на своєму робочому місці за вказаною вище адресою, отримавши від позичальниці ОСОБА_36 грошові кошти у сумі 4 600 грн для погашення по кредитному договору № В54/288/18/136/21СЗ від 15 вересня 2018 року, повідомила останній, що здійснить перерахунок вказаної суми на рахунок КС «Центр фінансових послуг», однак, зарахування вказаних коштів здійснила частково у розмірі 1 600 грн та привласнила частину переданих їй готівкових коштів в сумі 3 000 грн, чим завдала ОСОБА_36 майнової шкоди на вказану суму.
Крім того, ОСОБА_6 , працюючи касиром та за сумісництвом перебуваючи на посаді економіста з фінансової роботи відділення № 11 Кредитної спілки «Центр фінансових послуг», розташованого за адресою: Київська область, м. Ржищів, вул. Соборна, 27, будучи матеріально-відповідальною особою за схоронність довірених їй матеріальних цінностей, порушуючи вимоги чинного законодавства України, посадових інструкцій та договорів про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, 22 серпня 2018 року, перебуваючи у відділенні № 11 Кредитної спілки «Центр фінансових послуг» за вищевказаною адресою, склала та видала завідомо неправдиві офіційні документи, а саме: кредитний договір № В54/240/18/136/21СЗ від 22 серпня 2018 року, додатковий договір про транш № 1 від 22 серпня 2018 року до кредитного договору кредитної лінії № В54/240/18/136/21СЗ від 22 серпня 2018 року про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, договір застави № В54/240/18/136/21СЗ від 22 серпня 2018 року, при цьому маючи доступ до персональних даних ОСОБА_37 , що містилися у ксерокопії його паспорта та картці платника податків, без згоди на те вказаної фізичної особи, а також без передбачених Конституцією України та законами України правових підстав для вчинення цих дій, незаконно використала конфіденційну інформацію про особу, зазначивши особисті дані ОСОБА_37 в цих документах, до яких внесла завідомо неправдиві відомості, а саме: персональні дані ОСОБА_37 в кредитному договорі № В54/240/18/136/21СЗ від 22 серпня 2018 року та додатковому договорі про транш № 1 від 22 серпня 2018 року до кредитного договору кредитної лінії № В54/240/18/136/21СЗ від 22 серпня 2018 року про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, зазначила відомості про суму позики в розмірі 10 000 грн, а також графік платежів та розрахунок загальної вартості кредиту, що не відповідало дійсності, а також в договорі застави № В54/240/18/136/21СЗ від 22 серпня 2018 року, до якого внесла персональні дані ОСОБА_37 та зазначила відомості про передачу ОСОБА_37 в заставу належного йому на праві власності майна морозильної камери «Ргіте-Technics - GADF-12390-ZMU» в кількості 1 шт., вартістю 10 000 грн з урахуванням моментального продажу та ринковою вартістю 20 000 грн, яка перебуває на відповідальному зберіганні у ОСОБА_37 за адресою: АДРЕСА_2 , для забезпечення дійсної вимоги, що передбачена кредитним договором кредитної лінії № В54/240/18/136/21СЗ від 22 серпня 2018 року, згідно якого член кредитної спілки ОСОБА_37 зобов`язувався повернути кредит у сумі 10 000 грн у строк до 22 серпня 2021 року та сплатити проценти за користування кредитом на умовах кредитного договору, що не відповідало дійсності, після чого власноручно підписала дані договори від свого імені та виконала підписи від імені ОСОБА_37 у відповідних графах, чим надала даним документам юридичної сили. В подальшому ці документи скерувала до Кредитної спілки «Центр фінансових послуг», після чого незаконно заволоділа готівковими коштами, призначеними для позики позичальникам в сумі 10 000 грн та розпорядилась ними на власний розсуд. При цьому, з метою приховування своїх злочинних дій, ОСОБА_6 в подальшому здійснила часткове повернення привласнених коштів в сумі 2 930 грн В результаті злочинних дій ОСОБА_6 кредитній спілці «Центр фінансових послуг» спричинено майнової шкоди на загальну суму 7 070 грн.
В подальшому у ОСОБА_6 виник новий злочинний умисел, спрямований на вчинення ряду кримінальних правопорушень. 08 грудня 2018 року, перебуваючи у відділенні № 11 Кредитної спілки «Центр фінансових послуг» за вищевказаною адресою, склала та видала завідомо неправдиві офіційні документи, а саме: кредитний договір № В54/397/18/136/21СЗ від 08 грудня 2018 року, додатковий договір про транш № 1 від 08 грудня 2018 року до кредитного договору кредитної лінії № В54/397/18/136/21СЗ від 08 грудня 2018 року про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, договір застави № В54/397/18/136/21СЗ від 08 грудня 2018 року. Маючи доступ до персональних даних ОСОБА_38 , що містилися у ксерокопії його паспорта та картці платника податків, без згоди на те вказаної фізичної особи, а також без передбачених Конституцією України та законами України правових підстав для вчинення цих дій, повторно незаконно використала конфіденційну інформацію про особу, зазначивши особисті дані ОСОБА_38 в офіційних документах, до яких внесла завідомо неправдиві відомості про передачу ОСОБА_38 в заставу належного йому на праві власності майна телевізора «Samsung» 8752-her 56-HY SMART TV» в кількості 1 шт, вартістю 10 000 грн з урахуванням моментального продажу та ринковою вартістю 20 000 грн, який перебуває на відповідальному зберіганні у ОСОБА_38 за адресою: АДРЕСА_3 , для забезпечення дійсної вимоги, що передбачена кредитним договором кредитної лінії № В54/397/18/136/21СЗ від 08 грудня 2018 року. Згідно даного договору член кредитної спілки ОСОБА_38 зобов`язувався повернути кредит у сумі 10 000 грн у строк до 08 грудня 2021 року та сплатити проценти за користування кредитом на умовах кредитного договору, що не відповідало дійсності, після чого власноручно підписала дані договори від свого імені та виконала підписи від імені ОСОБА_38 у відповідних графах, чим надала даним документам юридичної сили. Після чого ці документи скерувала до Кредитної спілки «Центр фінансових послуг» та заволоділа готівковими коштами, призначеними для позики позичальнику в сумі 10 000 грн та розпорядилась ними на власний розсуд. При цьому, з метою приховування своїх злочинних дій, ОСОБА_6 в подальшому здійснила часткове повернення привласнених коштів в сумі 1 000 грн В результаті злочинних дій ОСОБА_6 завдала кредитній спілці «Центр фінансових послуг» майнової шкоди на загальну суму 9 000 грн.

Під час апеляційного розгляду обвинувачена ОСОБА_6 та її захисник ОСОБА_9 підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурор щодо задоволення апеляційної скарги заперечував.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали кримінального провадження, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченої ОСОБА_6 задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновки суду в частині доведення винуватості обвинуваченої ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 191 КК Україниобвинуваченою не оспорюється, а тому вирок суду в цій частині в апеляційному порядку не переглядається.

Відповідно до положень ст. 370 КПК України, судове рішення повинне бути законним, обґрунтованим, вмотивованим.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Оскаржуючи вирок суду ОСОБА_6 вважає, що в її діях не було повторності, оскільки всі її злочинні дії були охоплені одним умислом отримання коштів на своє лікування.
Колегія суддів вважає такі доводи обвинуваченої безпідставними.
Відповідно до ч. 1 ст. 32 КК України повторністю кримінальних правопорушень визнається вчинення двох або більше кримінальних правопорушень, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу.
Частиною 2 цієї норми закону передбачено, що повторність, передбачена частиною першою цієї статті, відсутня при вчиненні продовжуваного кримінального правопорушення, яке складається з двох або більше тотожних діянь, об`єднаних єдиним кримінально протиправним наміром.
Продовжуваний злочин схожий на повторність злочинів тому, що складається з кількох тотожних дій, але при продовжуваному злочині особа має єдиний злочинний намір, що охоплює заздалегідь поставлену мету та єдиний умисел, що об`єднує всі вчинені особою діяння. При повторному ж вчиненні злочинів кожен з них має свою суб`єктивну сторону і самостійний умисел, який виникає щоразу перед вчиненням окремого злочину.
Колегія суддів звертає увагу на те, що інкримінованим ОСОБА_6 кримінальним правопорушенням, передбаченим ч. 2 ст. 191 КК України передбачено відповідальність за привласнення, розтрату або заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем.
Таким чином, для кваліфікації дій ОСОБА_6 , як продовжуване кримінальне правопорушення, у неї мала бути заздалегідь поставлена мета на заволодіння конкретної суми коштів чи конкретного майна.
Як вбачається із встановлених судом обставини, ОСОБА_6 заволоділа коштами потерпілих на загальну суму 238 446,23 грн, що є особливо великим розміром.
В той же час матеріали кримінального провадження не містять доказів того, що обвинувачена діяла з єдиним умислом і єдиною метою на заволодіння майна саме в особливо великих розмірах.
Під час апеляційного розгляду ОСОБА_6 також повідомила, що не мала мети заволодіти конкретною сумою коштів.
При цьому колегія суддів звертає увагу на те, що не має значення на що саме планувала обвинувачена витратити кошти, якими вона заволоділа, оскільки це не впливає на кваліфікацію її протиправних дій.
Отже, колегія суддів вважає, що судом правильно кваліфіковані дії ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 191 КК України, як заволодіння чужим майном, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене повторно.
В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просила апеляційний суд визнати її невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 182, ч. 2 ст. 182 КК України.
Так, навівши в апеляційній скарзі певні вимоги, апелянт повинен обґрунтувати їх та зазначити у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість рішення суду.
В той же час, ОСОБА_6 жодного обґрунтування у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість рішення суду в цій частині в апеляційній скарзі не наводить.
Не надано такого обґрунтування і під час апеляційного розгляду.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Оскільки апеляційна скарга не містить доводів щодо рішення про визнання ОСОБА_6 винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 182 та ч. 2 ст. 182 КК України, то вимоги обвинуваченої в цій частині є необґрунтованими.
Крім того колегія суддів вважає, що всі докази, якими суд обґрунтовував свій висновок про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 182 та ч. 2 ст. 182 КК України є належними, допустимими, достовірними, а їх сукупність та взаємозв`язок є достатнім для ухвалення обвинувального вироку в цій частині з кваліфікацією дій обвинуваченої за ч. 1 ст. 182 та за ч. 2 ст. 182 КК України, як незаконне використання конфіденційної інформації про особу та незаконне використання конфіденційної інформації про особу, вчинене повторно.
Оскаржуючи вирок суду, ОСОБА_6 також зазначає, що при призначенні їй покарання судом не було враховано дані, що характеризують її особу, однак колегія суддів не погоджується із такими доводами апелянта.
Як вбачається із вироку, призначаючи покарання суд врахував ступінь тяжкості вчинених обвинуваченою кримінальних правопорушень, дані про особу ОСОБА_6 , яка є особою з інвалідністю ІІІ групи, раніше не судима, на спеціальних обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, характеризується позитивно, має на утриманні двох малолітніх дітей.
Судом враховано також те, що обвинувачена щиророзкаялась у вчиненому, сприяла досудовому розслідуванню у встановленні істини у справі та частково відшкодувала шкоду, що правильно визнано судом обставинами, які пом`якшують покарання.
Обставин, що обтяжують покарання судом обґрунтовано не встановлено.
З урахуванням наведеного, суд призначив ОСОБА_6 покарання в межах санкцій інкримінованих їй статей, яке апеляційний суд вважає достатнім і необхідним для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
При цьому суд дійшов обґрунтованого висновку про неможливість застосування до обвинуваченої положень ст. 69 та ст. 75 КК України, оскільки нею було вчинено корупційні кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 191 КК України та ч. 3 ст. 191 КК України, що виключає застосування ст. 69, 75 КК України.
Щодо доводів ОСОБА_6 про необхідність звільнення її від покарання як такої, що захворіла на тяжку хворобу, то суд першої інстанції надав оцінку таким доводам та правильно зазначив у вироку, що таке питання вирішується судом під час виконання вироків в порядку, передбаченому 537, 539 КПК України.
Поряд з цим, колегія суддів вважає, що суд припустився помилки зазначивши у вироку про самостійне виконання покарання, призначеного за ч. 1 ст. 366 КК України у виді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 грн з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, на строк один рік.
Так, відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю кримінальних правопорушень і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.
Тобто законодавець виділив окремі випадки, коли покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю виконується самостійно, а саме коли при призначенні покарання за сукупністю кримінальних правопорушень і за сукупністю вироків застосовується принцип складання покарань.
В той же час, суд, призначивши ОСОБА_6 показання за кожне кримінальне правопорушення окремо, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, застосував принцип поглинення менш суворих покарань більш суворим.
Таким чином, оскільки покарання призначене ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 366 КК України є найменш суворим, то воно було поглинуте найсуворішим покаранням призначеним їй за ч. 3 ст. 191 КК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.
За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне вийти за межі вимог апеляційної скарги та змінити вирок суду в порядку ст. 409 КПК України, оскільки така зміна вироку жодним чином не погіршить становище обвинуваченої.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 , залишити без задоволення.
Відповідно до ч. 2 ст. 404 КПК України вирок Ржищівського міського суду Київської області від 07 жовтня 2021 року, яким ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 182, ч. 2, 3 ст. 191, ч. 4 ст. 358, ч. 1 ст. 366 КК України, змінити.
Виключити із вироку суду рішення про самостійне виконання покарання, призначеного за ч. 1 ст. 366 КК України у виді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 грн з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, на строк один рік.
У решті вирок суду залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4