Справа № 709/229/21
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2022 року смт Чорнобай

Чорнобаївський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді - Левченка В.В.,

за участі секретаря судового засідання - Нікітенко В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Чорнобаївського районного суду Черкаської області кримінальне провадження №0000295, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11 серпня 2020 року, за обвинуваченням

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця

с. Красенівка, Чорнобаївський район, Черкаська область, громадянина України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з неповною середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, інвалідом, депутатом чи учасником бойових дій не являється, раніше несудимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора - Степанок О.В.,

обвинуваченого - ОСОБА_1 ,

захисника - Охріменко Н.І.,

потерпілого - ОСОБА_2 ,

представника потерпілого - Солода В.М.,

в с т а н о в и в:

Суд визнав доведеним, що ОСОБА_1 , 18 липня 2020 року близько 01:00 год., знаходячись за пагорбом Слави за адресою: вул. Черкаська, смт. Чорнобай, Черкаська область на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, реалізовуючи свій єдиний умисел на спричинення тілесних ушкоджень, діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи їх настання наніс потерпілому ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , один удар лівою ногою в область голови в район нижньої щелепи у ліву сторону в результаті чого потерпілий отримав тілесні ушкодження, згідно з висновком судово-медичної експертизи № 05-8-01/248/314 від 29 вересня 2020 року у виді травми нижньої щелепи з двобічним переломом в ділянці суглобового виростка справа та тіла нижньої щелепи зліва, що відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, у зв`язку з тривалим розладом здоров`я.

Дії обвинуваченого ОСОБА_1 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_1 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні не визнав та показав, що вони зібралися з друзями, а саме: він, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , щоб відпочити, зайшли до магазину, придбали колу, чіпси та пішли в бік стадіону. По дорозі зустріли ОСОБА_7 , він був випившим, останній штовхнув ОСОБА_5 та між ними виник конфлікт. Потім коли розходилися по дамах знову зустріли ОСОБА_7 , але це було вже біля пагорба ОСОБА_1 . ОСОБА_2 чіплявся до ОСОБА_5 , а він їх розборонив і вони пішли. Зазначив, що він удари ОСОБА_2 не наносив, а вважає, що ОСОБА_6 його обмовила, сказавши поліції, що це він ударив ОСОБА_2 .

Встановлені судом обставини підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами, які узгоджуються між собою, зокрема:

-показаннями потерпілого ОСОБА_2 про те, що до нього зателефонувала його кума, ОСОБА_9 , яка на той час працювала в кафе "Чемпіон" і попросила, щоб її зустріли після роботи. Він із сестрою - ОСОБА_10 поїхали на велосипедах на зустріч кумі, він перший, а сестра ззаду. Сестра повідомила, що хлопці, які позаду йшли виражалися в її сторону нецензурними словами, потім у них виник з ними словесний конфлікт. Через деякий час вони зустрілися біля пагорба ОСОБА_1 та у них знову виник конфлікт. Він говорив з одним із хлопців з їхньої компанії, сестра говорила з ОСОБА_11 , а кума із дівчатами. Потім ОСОБА_1 без будь-яких пояснень підскочив до нього та наніс удар ногою у ліву щелепу, вони зчепилися та покотилися в кювет. Потім ОСОБА_11 втік, а він виліз з кювету та відчув, що у нього вибитий зуб, почав плювати кров`ю, погано розмовляв. Через деякий час приїхала поліція та він був доставлений до лікарні. Також пояснив, що обвинувачений йому не відшкодував завдані збитки, щодо міри покарання покладався на розсуд суду;

-показаннями свідка ОСОБА_12 про те, що вони з братом ОСОБА_2 виїхали на велосипедах зустріти куму ОСОБА_9 . Брат поїхав вперед, а вона почула як їй в спину почали висловлюватися нецензурними словами, вона покликала брата і зав`язався словесний конфлікт. В подальшому, коли вони були біля пагорба ОСОБА_1 і спускалися до низу, їх наздогнала компанія, з якою у них виник конфлікт, на її запитання, що вони хочуть, відповіли, що поговорити. Вони зупинилися, вона розмовляла із ОСОБА_11 , її брат із хлопцем, імені якого вона не знає, а кума розмовляла із дівчатами. Потім ОСОБА_1 підбіг до її брата і наніс ззаду удар ногою в голову і від удару вони покотилися в кювет. Зазначила, що біля неї стояв ОСОБА_11 і вона бачила, як останній наніс удар братові;

-показаннями свідка ОСОБА_14 про те, що вона на даний час змінила прізвище з ОСОБА_9 на ОСОБА_14 , на той час вона працювала в кафе "Чемпіон", робочий день закінчився та її зустріли ОСОБА_12 з ОСОБА_2 , це було біля повороту на базар. У них виник конфлікт із компанією, яка проходила поруч. В подальшому, біля пагорба ОСОБА_1 , вони випили пива та коли збиралися йти додому, до них підійшов ОСОБА_11 із друзями. Один із хлопців підійшов до ОСОБА_2 , інший до куми - ОСОБА_10 . Вказала на те, що подія відбулася дуже швидко, вона бачила як ОСОБА_7 нанесли один удар ногою і останній покотився в кювет. Чи ОСОБА_11 наніс удар ОСОБА_7 сказати не може;

-показаннями свідка ОСОБА_16 , який допитаний за клопотанням сторони захисту, про те, що в той день вони йшли до спорткомплексу та по дорозі зустріли ОСОБА_7 , який був в стані алкогольного сп`яніння та зачепив його велосипедом, на що він зауважив, щоб той був акуратнішим, і пішли далі гуляти. Потім коли вони вже йшли додому, то біля зупинки, поблизу пагорба ОСОБА_1 , зустріли ОСОБА_2 , який почав чіплятися до них, останній почав штовхатися, хватати його за футболку, а ОСОБА_11 почав розтягувати його і ОСОБА_7 . Пояснив, що з ОСОБА_7 було дві жінки, їх він не знає. Вказав, що тілесних ушкоджень ОСОБА_2 ніхто не наносив;

-даними витягу з ЄРДР, згідно з яким зареєстроване кримінальне провадження

№ 0000295від 11 серпня 2020 року, де вказано, що 11 серпня 2020 року до чергової частини Чорнобаївського ВП надійшов рапорт ДОП Чорнобаївського ВП Різника В.І. про те, що під час розгляду матеріалів за заявою ОСОБА_2 було встановлено, що в останнього маються середньої тяжкості тілесні ушкодження, які були спричиненні останньому в

смт Чорнобай, що підтверджується актом судово-медичного дослідження (т. 2 а.с. 2);

- даними висновку спеціаліста в галузі судово-медичної експертизи №05-8-01/248 від 05 серпня 2020 року, згідно з яким у ОСОБА_2 виявлено тілесні ушкодження: травма нижньої щелепи з двобічним переломом, яке виникло від дії тупого твердого предмета чи предметів, відноситься до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, в зв`язку з тривалим розладом здоров`я (т. 2 а.с. 5-6);

- даними заяви ОСОБА_2 про залучення до провадження як потерпілого від

18 серпня 2020 року (т. 2 а.с. 7);

- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 18 серпня 2020 року та фототаблиці до нього за участі потерпілого ОСОБА_2 , під час якого останній розповів та показав яким чином та за яких обставин обвинувачений ОСОБА_1 наніс йому тілесні ушкодження (т. 2 а.с. 8-10);

- даними висновку експерта №05-8-01/248/314 від 29 вересня 2020 року, згідно з яким у ОСОБА_2 виявлено тілесні ушкодження: травма нижньої щелепи з двобічним переломом в ділянці суглобного виростка справа та тіла нижньої щелепи зліва, яке виникло від дії тупого твердого предмета, не виключено в термін, вказаний в постанові, відноситься до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, в зв`язку з тривалим розладом здоров`я (т. 2 а.с. 12-13);

- даними висновку експерта №05-8-01/248/314/343 від 26 жовтня 2020 року, згідно з яким у ОСОБА_2 виявлено тілесні ушкодження: травма нижньої щелепи з двобічним переломом в ділянці суглобного виростка справа та тіла нижньої щелепи зліва; не виключена ймовірність виникнення тілесних ушкоджень в час та при обставинах, вказаних потерпілим ОСОБА_2 при проведенні слідчого експерименту за його участі (т. 2 а.с. 15-16);

- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 27 серпня 2020 року та фототаблиці до нього, за участі свідка ОСОБА_12 , під час якого остання розповіла та показала яким чином та за яких обставин ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження від ОСОБА_1 (т. 2 а.с. 17-19);

- даними висновку експерта №05-8-01/248/314/342 від 26 жовтня 2020 року, згідно з яким у ОСОБА_2 виявлено тілесні ушкодження: травма нижньої щелепи з двобічним переломом в ділянці суглобного виростка справа та тіла нижньої щелепи зліва; не виключена ймовірність виникнення тілесних ушкоджень у ОСОБА_2 в час та при обставинах, вказаних при проведенні слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_12 (т. 2 а.с. 21-22);

- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 02 вересня 2020 року та фототаблиці до нього, за участі свідка ОСОБА_14 , під час якого остання розповіла та показала яким чином та за яких обставин ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження (т. 2 а.с. 23-25);

- даними висновку експерта №05-8-01/248/314/341 від 26 жовтня 2020 року, згідно з яким у ОСОБА_2 виявлено тілесні ушкодження: травма нижньої щелепи з двобічним переломом в ділянці суглобного виростка справа та тіла нижньої щелепи зліва; не виключена ймовірність виникнення тілесних ушкоджень у ОСОБА_2 в час та при обставинах, вказаних при проведенні слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_14 (т. 2 а.с. 27-28);

- даними протоколу проведення слідчого експерименту від 23 вересня 2020 року та фототаблиці до нього, за участі свідка ОСОБА_18 , під час якого остання розповіла та показала, що ОСОБА_1 наніс один удар ногою в обличчя ОСОБА_2 в область голови з ліва в районі нижньої щелепи, після даного удару ОСОБА_19 та ОСОБА_2 покотилися до рову

(т. 2 а.с. 29-31);

- даними висновку експерта №05-8-01/248/314/340 від 26 жовтня 2020 року, згідно з яким у ОСОБА_2 виявлено тілесні ушкодження: травма нижньої щелепи з двобічним переломом в ділянці суглобного виростка справа та тіла нижньої щелепи зліва; не виключена ймовірність виникнення тілесних ушкоджень у ОСОБА_2 в час та при обставинах, вказаних при проведенні слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_18 (т. 2 а.с. 33-34).

Оцінюючи докази у їх сукупності, відповідно до ст. 94 КПК України, у результаті всебічного, повного і неупередженого їх дослідження в судовому засіданні, суд вважає, що обставини вчинення кримінального правопорушення підтвердилися, пред`явлене обвинувачення доведене. За вчинене кримінальне правопорушення обвинувачений

ОСОБА_1 підлягає покаранню.

Щодо свідків ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , яких просили допитати у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_1 та його захисник Охріменко Н.І., а також свідка ОСОБА_18 , якого просила допитати прокурор Степанок О.В., слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 327 КПК України прибуття в суд перекладача (за винятком залучення його судом), свідка, спеціаліста або експерта забезпечується стороною кримінального провадження, яка заявила клопотання про його виклик. Суд сприяє сторонам кримінального провадження у забезпеченні явки зазначених осіб шляхом здійснення судового виклику.

У свою чергу одними із основних засад кримінального судочинства, визначених

ст. 7 КПК України є у тому числі змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; безпосередність дослідження показань, речей і документів; розумність строків; диспозитивність; забезпечення права на захист, які полягають, зокрема, у тому, що підозрюваний, обвинувачений, виправданий, засуджений має право на захист, яке полягає у наданні йому можливості надати усні або письмові пояснення з приводу підозри чи обвинувачення, право збирати і подавати докази, брати особисту участь у кримінальному провадженні, користуватися правовою допомогою захисника, а також реалізовувати інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом.

Так, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У свою чергу суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.

При цьому, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Отже, нормами чинного законодавства стороні захисту та стороні обвинувачення надано право на власний розсуд у змагальному процесі довести свою позицію перед судом шляхом подання на безпосереднє дослідження відповідних доказів, у тому числі шляхом заслуховування у судовому засіданні показань свідків. При цьому, обов`язок щодо забезпечення явки свідків, про допит яких клопотала сторона захисту та сторона обвинувачення покладається саме на сторону захисту та сторону обвинувачення, а суд, у межах наданих йому КПК України повноважень, лише сприяє у здійсненні такого права шляхом здійснення виклику свідків. У свою чергу наслідки, які пов`язані із неявкою свідків у судове засідання також несе сторона, на яку законом покладено обов`язок щодо забезпечення явки таких свідків.

Зважаючи на наведене, суд у процесі розгляду справи визнав за неможливим допит у судовому засіданні свідків ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , оскільки останні стороною захисту для здійснення допиту у судове засідання не забезпечені, в клопотанні про допит свідків сторона захисту зобов`язувалась забезпечити участь в судовому засіданні зазначених свідків (т. 1 а.с. 99-100). На неодноразові виклики до суду, які були направлені за адресою мешкання, наданою стороною захисту, не з`являлися, що у свою чергу унеможливлює їх допит у судовому засіданні.

Крім того, неможливим є також допит неповнолітнього свідка ОСОБА_18 , оскільки суд вживав заходи щодо явки даного свідка у судове засідання у межах наданих КПК України повноважень, у тому числі шляхом надіслання повісток про виклик, SMS повідомлень, проте свідок в судове засідання не з`явилась. Також явка свідка, в супереч вимог ст.327 КПК України не була забезпечена у судове засідання стороною обвинувачення, яка заявила клопотання про допит останньої.

Окрім цього, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 140 КПК України привід свідка не може бути застосований до неповнолітньої особи.

Відтак, враховуючи розумні строки розгляду кримінального провадження, неодноразові неявки свідків у судові засідання і не забезпечення їх явки стороною захисту та стороною обвинувачення, суд вважає за можливе розглянути дане провадження без участі вищезазначених свідків. Вказані обставини, на думку суду, не перешкоджають завершенню судового розгляду в кримінальному провадженні.

Суд критично оцінює показання обвинуваченого ОСОБА_1 про те, що він не наносив тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_2 , та вважає їх такими, що спрямовані на уникнення відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення. Суд також критично оцінює показання свідка ОСОБА_16 в тій частині, що ОСОБА_1 не наносив тілесних ушкоджень ОСОБА_2 , оскільки обвинувачений та свідок є друзями. Такі показання обвинуваченого та вказаного свідка спростовуються наведеними вище та безпосередньо дослідженими судом, у своїй сукупності, доказами щодо обставин вчинення обвинуваченим ОСОБА_1 інкримінованого йому кримінального правопорушення, зокрема показаннями потерпілого ОСОБА_2 , свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_14 , протоколом слідчого експерименту від 23 вересня 2020 року за участю свідка ОСОБА_18 , щодо особи, яка нанесла тілесні ушкодження, а також висновками судово-медчних експертиз, згідно яких ОСОБА_2 були спричинені тілесні ушкодження. Вказані докази суд не піддає сумніву, оскільки вони не суперечать один одному, узгоджуються між собою та є належними і допустимими.

Суд також не погоджується з доводами сторони захисту про те, що протокол слідчого експерименту від 23 вересня 2020 року за участю свідка ОСОБА_18 є недопустимим доказом з огляду на те, що свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні допитана не була виходячи з наступного.

Приписи ч. 4 ст. 95 КПК України про те, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або які отримано в порядку, передбаченому ст. 225 цього Кодексу, мають застосовуватися лише до відомостей, що відповідають ознакам показань як самостійного процесуального джерела доказів згідно зі ст. 95 КПК України. Показання необхідно розмежовувати з іншим самостійним процесуальним джерелом доказів - протоколом процесуальної дії (слідчого експерименту, пред`явлення для впізнання). При цьому відомості, які надаються під час слідчої (розшукової) дії - слідчого експерименту, не є самостійним процесуальним джерелом доказів, оскільки таким джерелом виступає протокол цієї слідчої (розшукової) дії, що в розумінні ч. 2 ст. 84 та п. 3 ч. 2 ст. 99 КПК є документом.

Водночас метою слідчого експерименту відповідно до ч. 1 ст. 240 КПК є перевірка й уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Проведення за участю свідка слідчого експерименту з метою перевірки й уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, крім отримання відомостей, передбачає також здійснення учасниками слідчого експерименту певних дій, спрямованих на досягнення мети цієї слідчої (розшукової) дії.

Таким чином, спираючись на зміст кримінальних процесуальних норм, передбачених ст.ст. 23, 84, 95, 99, 103-105, 240 КПК України суд відзначає, що показання і протокол слідчого експерименту є окремими самостійними процесуальними джерелами доказів, які суд оцінює за правилами ст. 94 КПК.

Так, зі змісту протоколу проведення слідчого експерименту від 23 вересня 2020 року за участю свідка ОСОБА_18 та фототаблиці до нього вбачається, що ОСОБА_18 розповіла та показала, що ОСОБА_1 наніс один удар ногою в обличчя ОСОБА_2 в область голови з ліва в районі нижньої щелепи, після даного удару ОСОБА_19 та ОСОБА_2 покотилися до рову.

У зв`язку з вищевказаним, а також враховуючи правові позиції викладені у постановах об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду від 14.09.2020, у справі № 740/3597/17 та Третьої судової палати цього ж суду від 17.03.2021, у справі

№ 761/10306/15-к, згідно яких слідчий експеримент є самостійним процесуальним джерелом доказів, суд приймає до уваги в якості доказу вини обвинуваченого протокол слідчого експерименту, за участі свідка ОСОБА_18 від 23 вересня 2020 року, оскільки під час цієї слідчої дії свідок ОСОБА_18 не просто надала показання слідчому, а відтворила обстановку вчинення кримінального правопорушення та події які відбувалися між обвинуваченим та потерпілим. Тому немає підстав вважати зазначений протокол слідчих дій недопустимим доказом унаслідок порушення вимог ст. 95 КПК України.

Відповідно до вимог статті 65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_1 суд виходить з наступного.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо). Досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність незнятих чи непогашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Так, відповідно до положень Загальної частини КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відповідно до ст.12 КК України класифікуються як нетяжкий злочин, який призвів до спричинення потерпілому тілесних ушкоджень.

Вирішуючи питання щодо призначення покарання суд також враховує дані про особу винного. Так, обвинувачений ОСОБА_1 вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав, в скоєному не розкаявся, раніше не судимий, не працює, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, проживає з матір`ю, за місцем проживання характеризується посередньо.

На виконання вимог абз. 2 ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого ОСОБА_1 , згідно з якою ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства оцінюється як середній. Виправлення ОСОБА_1 можливе без позбавлення або обмеження волі. Виконання покарання у громаді можливе за умови обов`язкового здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів.

Обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст. 66, 67 КК України, судом не встановлено.

Таким чином, враховуючи дані про особу ОСОБА_1 , тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, характер та спосіб скоєного, поведінку обвинуваченого до та після скоєння кримінального правопорушення, беручи до уваги досудову доповідь, згідно якої орган пробації прийшов до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, таким чином усі обставини в їх сукупності свідчать, що необхідним і достатнім кримінальним покаранням для виправлення обвинуваченого ОСОБА_1 та запобігання вчиненню ним нових правопорушень є кримінальне покарання у виді обмеження волі.

При цьому суд вважає за можливе застосувати ст. 75 КК України, звільнивши обвинуваченого ОСОБА_1 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк та покласти обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1, ст. 76 КК України.

Речові докази відсутні.

Витрати на залучення експерта відсутні.

Що стосується стягнення з обвинуваченого ОСОБА_1 витрат на правову допомогу в розмірі 5 000 грн. слід зазначити наступне.

Відповідно до положень ст. 118 КПК України до процесуальних витрат належать зокрема витрати на правову допомогу.

Положеннями ч. 1 ст. 124 КПК України передбачено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Приймаючи до уваги те, що суду надано договір-доручення про надання правової допомоги від 28 квітня 2021 року, додаткову угоду до договору про надання правової допомоги від 30 червня 2021 року, де зазначено, що гонорар адвоката сплачується наступним чином: 5000 грн. в готівковій формі в касу адвоката в момент підписання даної додаткової угоди, а також квитанцію від 30 червня 2021 року на суму 5000 грн., тому витрати за надання правової допомоги підлягають стягненню з обвинуваченого в сумі 5000 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.369-371, 374 КПК України, суд,-

з а с у д и в:

Визнати винуватим ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначити йому покарання у виді2 (два) роки обмеження волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_1 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки.

Покласти на ОСОБА_1 згідно з п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_1 не застосовувати.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 витрати на правову допомогу в розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору, потерпілому та представнику потерпілого.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя В.В.Левченко