Справа № 489/1349/22
Номер провадження 1-кп/489/694/22
ВИРОК
Іменем України

25 травня 2022 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0001282 стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, неодруженого, з середньою освітою, офіційно не працюючого, раніше судимого: 31.08.2017 Ленінським районним судом м. Миколаєва за ч. 2, ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 71 до 7 років позбавлення волі, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 ,
встановив:
ОСОБА_3 12.09.2021 о 15:30 проходив повз будинку АДРЕСА_2 , де у нього виник умисел, направлений на викрадення чужого майна. Реалізуючи свій злочинний корисливий намір, направлений на викрадення чужого майна, ОСОБА_3 переліз через паркан та незаконно проник на територію домоволодіння АДРЕСА_2 , де з подвір`я вказаного домоволодіння таємно, повторно викрав металобрухт, який належить ОСОБА_5 , а саме: двигун від мотоциклу в алюмінієвому корпусі «К-750» 1967 року випуску в робочому стані; коробку передач в алюмінієвому корпусі від мотоциклу «К-750» 1967 року випуску в неробочому стані; трансмісію в зборі до автомобіля «Форд Мондео» 2002 року випуску в неробочому стані, загальною вагою 120 кг, спричинивши потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 3000,00 грн. Після чого ОСОБА_3 з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Таким чином, своїми протиправними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у сховище.

Обвинувачений ОСОБА_3 визнав себе винуватим у вчиненні крадіжки. Зазначив, що дійсно 12.09.2021 о 15:30 проходив повз будинку АДРЕСА_2 , переліз через паркан без дозволу власника де з подвір`я викрав металобрухт: двигун, коробку передач, трансмісію в зборі загальною вагою 120 кг; для переміщення викраденого просив про допомогу знайомого, який приїхав на автомобілі; викрадений метал здав у пункт прийому металобрухту; з вартістю викраденого майна 3000,00 грн. погоджується; у вчиненому щиро кається.

Встановлені судом обставини підтверджено такими доказами.
Відповідно до протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 12.09.2021 ОСОБА_5 повідомив про вчинення крадіжки з території його домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 .
Згідно з протоколом огляду та таблиці зображень до нього від 12.09.2021 за згодою ОСОБА_5 було оглянуто територію вказаного домоволодіння, яка є огородженю парканом та вхід до якої здійснюється через металеві ворота.

Відповідно до протоколів предьявлення особи для впізнання за фотознімками від 08.10.2021 та 14.09.2021 ОСОБА_5 впізнав особу, яка керувала автомобілем 12.09.2021, та ОСОБА_3 , який 12.09.2021 перекидав через паркан металеві предмети з території його домоволодіння.

Згідно з протоколом предьявлення особи для впізнання за фотознімками від 18.01.2022 ОСОБА_6 впізнав ОСОБА_3 як особу, яка у вересні продала йому металеві предмети.

Відповідно до протоколу слідчого експеримента та фототаблиці до нього від 17.05.2022 ОСОБА_3 на місці вчинення кримінального правопорушення показав місце та спосіб вчинення крадіжки, що узгоджується із обставинами, встановленими під час проведення слідчого експеримента зі свідком ОСОБА_7 , викладеними в протоколі проведення слідчого експеримента та фототаблиці до нього від 17.05.2022.

Сторони кримінального провадження, з урахування інформації наданої Приватним підприємцем ОСОБА_8 щодо вартості 1 кг металобрухту 25,00 грн., погодили, що вартість викраденого майна, а саме металобрухта вагою 120 кг становить 3000,00 грн.

Виконавши дії передбачені ст. 349 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінив докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, приходить до висновку про те, що вина ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого злочину знайшла своє повне підтвердження під час судового розгляду. Характер дій ОСОБА_3 , встановлених судом, свідчать про умисний характер дій обвинуваченого, направлений на таємне заволодіння майном потерпілого ОСОБА_5 . Наслідком таких умисних дій стало заподіяння матеріальної шкоди потерпілому на загальну суму 3000,00 грн.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 правильно кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд ураховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином; обставини справи; вказані дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, у лікаря нарколога та лікаря психіатра на обліку не перебуває. Крім того, суд ураховує, що обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому та активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення. Оскільки дії обвинуваченого кваліфіковано як повторні, суд не вбачає підстав для встановлення такої обтяжуючої обставини як рецидив злочинів.

З урахуванням викладеного, обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_3 , суд визнає: щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення; обставини, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання, не встановлено.

Таким чином, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 слід обрати покарання у межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі. Водночас, ураховуючи тяжкість злочину, особу обвинуваченого, суд доходить до висновку про можливість виправлення ОСОБА_3 без відбування покарання, у зв`язку з чим, на підставі ст. 75 КК України, його може бути звільнено від відбування покарання з випробуванням на певний строк та покладено відповідні обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Ураховуючи висновок суду щодо необхідного і достатнього для виправлення обвинуваченого покарання, суд не вбачає підстав для обрання ОСОБА_3 запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов під час розгляду справи не заявлено. Витрат на залучення експерта немає. Речових доказів немає.

Керуючись ст. ст. 75, 76, ч. 3 ст. 185 КК України, ст. ст. 100, 349, 369 - 371, 373, 374 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк три роки;

відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання з випробуванням на строк два роки;

відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки:

періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до набрання вироком законної сили не обирати.

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим - з моменту отримання копії.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а у разі оскарження, після перегляду справи судом апеляційної інстанції, якщо вирок не буде скасовано.

Копія вироку може бути отримана всіма учасниками судового провадження в Ленінському районному суді м. Миколаєва. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1