Справа № 353/194/22
Провадження № 1-кс/353/35/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2022 рокум.Тлумач

Слідчий суддя Тлумацького районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1

за участю: прокурора Тлумацького відділу Івано-Франківської окружної прокуратури ОСОБА_2 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

перекладача ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тлумач клопотання захисника адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосованого до підозрюваного ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні № 0000021, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.03.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, -

в с т а н о в и в :

Захисник підозрюваного ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 28.04.2022 року звернувся до слідчого судді Тлумацького районного суду Івано-Франківської області з клопотанням про зміну запобіжного заходу, в якому просив змінити ОСОБА_4 запобіжний захід, застосованийухвалою слідчого судді Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 15.03.2022 року, у вигляді тримання під вартою на домашній арешт у нічний час доби з 22 год. до 06 год. наступного дня, з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених п.п. 1-4, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України, або змінити обраний альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в межах 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб на альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в межах п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, в розмірі від 20 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб.
В обгрунтування свого клопотання зазначив, що в матеріалах кримінального провадження відсутня обґрунтована підозра щодо вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, а також у клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо останнього відсутній виклад обставин, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, із посиланням на матеріали, що підтверджують ці обставини. Вказав, що підозрюваний ОСОБА_4 був бійцем ІНФОРМАЦІЯ_1 , має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де до початку бойових дій з боку російської федерації та до затримання проживав разом з сім`єю, позитивно характеризується, має постійне місце робити, а саме працює різноробочим у ФОП ОСОБА_7 . Також за вказаною адресою проживають два його рідні брати ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які теж є бійцями територіальної оборони, тому ОСОБА_4 має міцні соціальні зв`язки. Ствердив, що у власності підозрюваного ОСОБА_4 та членів його сім`ї немає нерухомого майна та будь-яких грошових вкладів і збережень, тому максимальний розмір застави непомірний для підозрюваного. На даний час в кримінальному провадженні допитані всі ключові свідки, зокрема свідок ОСОБА_10 , на якого посилалися слідчий та прокурор в клопотанні про обрання запобіжного заходу. Вказав, що у ОСОБА_4 критичний стан здоров`я, останній потребує лікування в спеціалізованому медичному закладі.

В судовому засіданні захисник підозрюваного ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 клопотання підтримав з підстав зазначених в ньому, просив його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_4 , доставлений в судове засідання, повністю підтримав думку свого захисника.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_2 заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись та те, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, продовжують існувати і на даний час, обставини та підстави, у зв`язку із якими було застосовано запобіжний захід, не змінились. Зазначив, що обставини, на які посилається сторона захисту в якості підстав для зміни запобіжного заходу підозрюваному, зокрема щодо наявності ризиків, даних щодо його особи, з`ясовувалися слідчим суддею та враховані при винесенні ухвали слідчого судді Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 15.03.2022 року при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не є підставами для зміни запобіжного заходу. Окрім цього зазначив, що зазначену ухвалу слідчого судді апеляційною інстанцією було залишено в силі.Просив відмовити у задоволенні клопотання.
Заслухавши захисника, підозрюваного та прокурора, дослідивни подане захисником клопотання та документи, якими воно обгрунтовується,ознайомившись з матеріалами справи № 353/194/22 (провадження № 1-кс/353/21/22), слідчий суддя прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з ч. 1 ст. 200 КПК України, прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися в порядку, передбаченому статтею 184 цього Кодексу, до слідчого судді, суду із клопотанням про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування, зміну або покладення додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу, чи про зміну способу їх виконання.

У відповідності до ч. 2 ст. 200 КПК України, у клопотанні про зміну запобіжного заходу обов`язково зазначаються обставини, які: (1) виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу; ( 2) існували під час прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу, але про які слідчий, прокурор на той час не знав і не міг знати.

У судовому засіданні встановлено, що слідчим відділенням відділення поліції №5 (м. Тлумач) Івано-Франківського районного управління поліції ГУНП в Івано-Франківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000021, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.03.2022 року, за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, від 12.03.2022 року, ОСОБА_4 12.03.2022 року о 21 год. 17 хв. затриманий за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України (справа № 353/194/22, провадження № 1-кс/353/21/22, а.с. 29-32, 33-36).

13.03.2022 року ОСОБА_4 , відповідно до вимог статтей 276-278 КПК України, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України (справа № 353/194/22, провадження № 1-кс/353/21/22, а.с. 42-44, 45-47).

Ухвалою слідчого судді Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 15.03.2022 року задоволено клопотання слідчого СВ відділення поліції №5 (м. Тлумач) Івано-Франківського районного управління поліції ГУНП в Івано-Франківській області лейтенанта поліції ОСОБА_11 , яке погоджене з начальником Тлумацького відділу Івано-Франківської окружної прокуратури ОСОБА_12 , та застосовано щодо ОСОБА_4 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів до 11 травня 2022 року включно, з визначенням розміру застави в межах 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто в сумі 198480 гривень.

Ухвалою Колегії суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду від 28.03.2022 року апеляційні скарги захисників підозрюваного ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_13 та адвоката ОСОБА_14 залишено без задоволення, а ухвалу слідчого судді Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 15.03.2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 на строк 60 днів до 11 травня 2022 року включно без змін.

Згідно з ч. 1 ст. 201 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статі 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Відповідно до ч. 5 ст. 201 КПК України, слідчий суддя, суд має право залишити без розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу, подане раніше тридцяти днів з дня постановлення попередньої ухвали про застосування, зміну або відмову у зміні запобіжного заходу, якщо у ньому не зазначені нові обставини, які не розглядалися слідчим суддею, судом.

Таким чином, виходячи зі змісту ст. 201 КПК України, підставою для зміни запобіжного заходу за клопотанням підозрюваного чи захисника є, в тому числі, наявність нових обставин, які не були предметом судового розгляду.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: (1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; ( 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; (3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; ( 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; ( 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; (6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; (7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; ( 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; (9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; ( 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; ( 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ( 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

При постановленні слідчим суддею Тлумацького районного суду Івано-Франківської області ухвали від 15.03.2022 року про застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу були предметом дослідження наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 1 ст. 263 КК України, наявність передбачених ст. 177 КПК України ризиків та неможливість запобігання ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

При цьому слідчий суддя при постановленні ухвали Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 15.03.2022 року зазначив про наявність обґрунтованої підозри на даній стадії провадження. Також слідчий суддя, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження та особи підозрюваного, зазначив, що наявні в матеріалах факти та обставини дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, усвідомлюючи про неминучість покарання за вчинення кримінального правопорушення у виді позбавлення волі, оскільки ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який відповідно до ч. 1 ст. 263 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років. ОСОБА_4 являється громадянином Республіки Вірменія, який всепереч закону перебуває на території України. Після вчинення вказаного кримінального правопорушення ОСОБА_4 може безперешкодно виїхати за межі України, оскільки не має постійного місця проживання. Також може незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, зокрема на ОСОБА_10 , так як досудове розслідування на даний час триває, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином з метою уникнення від кримінальної відповідальності шляхом здійснення погроз, підкупу, умовляння свідків, схилення їх до дачі неправдивих показань.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Нечипорук та Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 року у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fох, Campbell and Hartley v. the United Kingdom), п. 32, Series A, № 182).

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя не погоджується з доводами сторони захисту та вважає, що дані, які вказують на обґрунтовану підозру, які навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, підтверджується долученими до матеріалів клопотання доказами, які чітко викладені в клопотанні сторони обвинувачення про застосування запобіжного заходу та в ухвалі слідчого судді Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 15.03.2022 року, що також встановлено під час розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Вирішуючи питання про зміну підозрюваному запобіжного заходу, слідчий суддя враховує положення, які передбачені КПК України, вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Клоот проти Бельгії (Cloot v. Belgium, § 40) серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших порушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідний в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться.

Разом з цим, у судовому засіданні встановлено, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були встановлені слідчим суддею на момент застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного, на даний час не припинили своє існування, не втратили свою актуальність та продовжують свою дію, а доводи на їх спростування були предметом дослідження слідчого судді при застосуванні запобіжного заходу, а тому, з урахуванням вказаного та приймаючи до уваги процесуальну поведінку ОСОБА_4 у статусі підозрюваного, яка свідчить про актуальність заявлених ризиків відповідно до статті 177 КПК України, слідчий суддя доводи сторони захисту про їх відсутність не приймає до уваги.

Таким чином, у судовому засіданні слідчим суддею не встановлено обставин, які не були враховані під час застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу, та поряд із цим, підозрюваним та його захисникомне надано належних обґрунтувань та доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або підтверджували закінчення існування ризиків, які стали підставою для обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
За таких обставин вважаю, що на час розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу захистом не спростовано обґрунтованості повідомленої ОСОБА_4 підозри, наявності в провадженні ризиків.

Також не наведено обґрунтованих доводів щодо наявності інших обставин, які тягнуть за собою зміну застосованого запобіжного заходу.

Обставини, які зазначені в клопотанні захисником, не можуть бути підставою для зміни запобіжного заходу у виді тримання під вартою на більш м`який, оскільки вони не виключають наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Що стосується зазначених в клопотанні та в судовому засіданнні захисником характеризуючих даних особи підозрюваного, письмових пояснень свідків, а також клопотання ОСОБА_15 від 26.04.2022 року про надання підозрюваному та його братам будинку для безоплатного проживання, до якого долучено копії технічних паспортів на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами та на будинок садибного типу (розташованими за різними адресами), однак не долучено документів, які б стверджували її право власності на зазначене майно та які б надавали їй право розпоряджатись даним майном на законних підставах, то вони не свідчать про те, що є нові обставини, які б вказували на необхідність змінити запобіжний захід, а інших обставин стосовно кримінального провадження в рамках даного питання, слідчий суддя не уповноважений досліджувати та надавати їх оцінку.

Слідчий суддя, приходить до висновку, що обставини, на які посилається слідство, не спростовані, не змінились та продовжують існувати, так як застосований запобіжний захід відносно ОСОБА_4 є пропорційним легітимній меті, яка ставиться до застосування запобіжних заходів, а відтак слідчий суддя не приймає доводи сторони захисту з підстав, викладених в мотивувальній частині ухвали вище та, окрім цього, слідчий суддя враховує позицію апеляційної інстанції, яка ухвалу слідчого судді Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 15.03.2022 року про застосування запобіжного заходу залишила в силі.

У зв`язку з викладеним, слідчий суддя вважає відсутніми підстави для задоволення клопотання про зміну запобіжного заходу, оскільки в силу змагальності сторін кримінального провадження захистом не спростовано тверджень органу досудового розслідування і прокурора, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти існуючим в провадженні ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Тому, неможливим є застосування більш м`яких запобіжних заходів, щодо підозрюваного ОСОБА_4 .

Також суд звертає увагу, що питання доведеності вини підозрюваного у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення і правильності кваліфікації його дій слідчим суддею під час розгляду зазначеного клопотання не вирішувалися, оскільки це є предметом дослідження досудового розслідування і судового розгляду справи по суті.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 182, 193, 194, 201, 309, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання захисника адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосованого до підозрюваного ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні № 0000021, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.03.2022 року, - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддяОСОБА_16