Провадження №11-сс/801/665/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 вересня 2022 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
Головуючого: судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
зі секретарем: ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 23.09.2022 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000022 від 14.04.2020 року відносно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Джупинівка, Іллінецького району, Вінницької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, у країнця, одруженого, раніше не судимого
який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 України,
за участю сторін кримінального провадження
прокурора: ОСОБА_8
захисника: ОСОБА_6
підозрюваного: ОСОБА_7
ВСТАНОВИВ:
Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 23.09.2022 року клопотання слідчого четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниці) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 задоволено.
Застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Строк тримання під вартою діє протягом 60 (шістдесяти) днів з моменту затримання ОСОБА_7 , тобто з 11-00 год. 23.09.2022 р. до 11-00 год. 21.11.2022 р.
Згідно клопотання слідчого встановлено, що 20.11.2018 ОСОБА_7 призваний до лав Збройних Сил України Іллінецьким ОРВК Вінницької області та уклав контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України.
Згідно із витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 20.11.2018 № 239, військовослужбовця контрактної служби солдата ОСОБА_7 призначено на посаду водія-електрика взводу тропосферного зв`язку центру начальника напрямків зв`язку польового лінійного вузла зв`язку військової частини НОМЕР_1 .
Відповідно до положень п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, є день зарахування до списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо).
У відповідності з витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 60 від 21.03.2019, солдата ОСОБА_7 , вважати таким, що вибув до нового місця служби та призначений відповідно до наказу командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » на посаду водія-механіка відділення технічного обслуговування ремонтного взводу ремонтної роти військової частини НОМЕР_2 .
Згідно з витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) № 79 від 01.04.2019, солдата ОСОБА_7 призначено на посаду водія-механіка відділення технічного обслуговування ремонтного взводу автомобільної техніки ремонтної роти військової частини НОМЕР_2 .
Згідно вимог п. п. 1, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).
17.03.2014 Указом В.О. Президента України №303/2014 «Про часткову мобілізацію» на території України оголошено часткову мобілізацію та після його затвердження 17.03.2014 Верховною Радою України цей Указ набрав чинності, у зв`язку з чим в Україні відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» та ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» розпочався особливий період, який діє по даний час.
Відповідно до вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України солдат ОСОБА_7 під час проходження військової служби повинен свято та непорушно дотримуватись Конституції України і законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, забезпечувати недоторканність державного кордону та охорону суверенних прав України. Крім цього, згідно вищевказаних положень, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Відповідно до ст. ст. 200, 363 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України наказом командира військової частини НОМЕР_2 встановлено розпорядок дня військової частини, в якому визначено, що о 08 год. 00 хв. у офіцерського, рядового та сержантського складу контрактної служби починається ранковий огляд та о 18 год. 00. хв. завершується робочий день.
Реалізуючи свій злочинний умисел, солдат ОСОБА_7 , в порушення вищевказаних нормативно - правових актів, з метою тимчасового незаконного ухилення від військової служби, без поважних причин, в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, 28.11.2019 о 08 год. 00 хв. самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_2 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 .
Переслідуючи злочинний умисел на тимчасове ухилення від проходження військової служби, солдат ОСОБА_7 перебував за адресою свого місця проживання: АДРЕСА_2 , та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його із виконанням обов`язків військової служби до 09.03.2022. Так, 09.03.2022 ОСОБА_7 на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» призваний до військової частини НОМЕР_3 ( АДРЕСА_4 ).

Захисник ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, просив ухвалу слідчого судді Вінницької області від 23.09.2022 скасувати, винести рішення, яким обрати запобіжний захід відносно ОСОБА_7 домашній арешт в нічний час доби.
Вимоги апеляційної скарги захисника мотивовано тим, що у слідчого судді не було достатніх підстав для застосування такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, так як ОСОБА_10 вперше притягується до кримінальної відповідальності; визнає вину у вчиненому злочині; має постійне місце проживання у Вінницькій області, у нього є родина і він виховує й утримує трьох неповнолітніх дітей; 09.03.2022 року на підставі Указу Президента України від 24.02.2022р. № 69 2022 «Про загальну мобілізацію» був призваний до військової частини НОМЕР_3 і тим самим припинив вчинення злочину, крім того, в складі в/ч приймав участь в бойових діях на сході України до вересня 2022 року, тому до нього можна застосувати запобіжний захід домашній арешт в нічний час доби.
Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_8 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, зазначив, що підозра належним чином обгрунтована, наявні ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вказав, що згідно ч.7 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 407 КК України застосовується лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, захисника ОСОБА_6 , який просив відносно ОСОБА_7 обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби, підозрюваного ОСОБА_7 , який підтримав думку свого захисника, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу .
Згідно ухвали слідчого судді вбачається, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, про що 23.09.2022 року ОСОБА_7 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри.
Обгрунтованість підозри слідчим суддею перевірено належним чином.
Відповідно ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Слідчий суддя належним чином, в дотримання вимог ст.ст.177,178 КПК України перевірив та ретельно дослідив наявність підстав для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та дійшов до вірного висновку, що прокурором доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Приймаючи рішення, щодо доцільності застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя врахував особу підозрюваного ОСОБА_7 , який раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання, не має постійного місця роботи, у нього відсутнє постійне джерело доходу, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, знищити паспорт громадянина України, особову справу та інші документи, які підтверджують приналежність останньої до громадянства України та проходження військової служби в Збройних Силах України, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, може розголосити відомі йому відомості, що містять державну таємницю, громадянам та військовослужбовцям інших держав, що може завдати істотної шкоди суверенітету та територіальній цілісності України, а також підірвати боєздатність Збройних Сил України.
З висновками слідчого судді погоджується апеляційний суд, оскільки більш м`який запобіжний захід не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_7 та не зможе запобігти існуючим ризикам.
Посилання захисника на те, що ОСОБА_7 має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, на його утриманні перебуває троє неповнолітніх дітей, як на обставини, які є підставою для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, суд апеляційної інстанції не приймає.
У відповідності до вимог ст. 178 КПК України слідчим суддею при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, зазначені обставини приймались до уваги в сукупності зі всіма обставинами провадження, які мають значення для прийняття правильного рішення.
Вказуючи про доцільність застосування іншого запобіжного заходу, захисник ОСОБА_6 фактично погоджується з наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Сукупність встановлених слідчим суддею та перевірених під час апеляційного розгляду обставин вказує на доцільність застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки ОСОБА_7 своїми діями показав свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки, вчиняючи тяжке кримінальне правопорушення в умовах особливого періоду воєнного стану, проявив самовпевненість у безкараності за свій вчинок, переховуючись від органів досудового розслідування перебував у розшуку згідно постанови слідчого четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Вінниці) ТУ ДБР розташованого у м. Хмельницькому від 24.09.2021 року, не вжив жодних заходів щодо повернення до місця служби за наявності можливості для цього та не заявив про себе до правоохоронних органів, проводячи час на власний розсуд поза межами місця служби та ухиляючись від проходження служби до 09.03.2022, тому перебування підозрюваного ОСОБА_7 на волі може призвести до можливості переховування від органів досудового розслідування та суду, що в подальшому унеможливить проведення слідчих дій.
Відповідно до ч.7 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.
Під час апеляційного розгляду прокурор вказав, що ОСОБА_7 у даному кримінальному провадженні є підозрюваним, оскільки 20.11.2018 року був призваний до лав ЗСУ та уклав контракт про проходження служби, злочин у якому підозрюється вчинив під час дії особливого періоду Операції Об`єднаних Сил, яка тривала з 30 квітня 2018 24 лютого 2022 року, з листопада 2019 року самовільно залишив військову частину НОМЕР_2 , 09.03.2022 року на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 року № 69/2022 « Про загальну мобілізацію» призваний до військової частини НОМЕР_3 , тому відносно нього діє норма закону, яка передбачає застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.
Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі "Мюррей проти Сполученого Королівства" зазначив що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.
Суд апеляційної інстанції вважає, приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав людини, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Слідчий суддя застосував відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід, який є співмірним кримінальному правопорушенню, у вчиненні якого підозрюється останній.
Відповідно до ч.4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави.

З вказаними висновками слідчого судді погоджується і суд апеляційної інстанції.
Керуючись ст.422 КПК України, суд апеляційної інстанції.
п о с т а н о в и в :
Відмовити в задоволенні апеляційної скарги.
Ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 23.09.2022 року про застосування запобіжного заходу ОСОБА_7 у виді тримання під вартою залишити без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3