Справа № 297/3164/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

27 жовтня 2022 року м. Берегове

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого суддіОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , який брав участь дистанційно в режимі відеоконференції, його захисника ОСОБА_5 , розглянувши в підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000158 від 31.08.2022 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

21 жовтня 2022 року до Берегівського районного суду Закарпатської області надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000158 від 31.08.2022 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Згідно обвинувального акту, ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем строкової військової служби, займаючи посаду механіка лінійного наглядача відділення телекомунікаційного зв`язку взводу зв`язку військової частини НОМЕР_1 , у порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 9, 11, 12, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої Служби збройних сил України та ст.ст. 1-4 Дисциплінарного Статуту Збройних сил України, через особисту недисциплінованість, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, небажаючи переносити труднощі військової служби, з метою тимчасово ухилитися від військової служби, о 08 годині 00 хвилин 24 серпня 2022 року самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) в умовах воєнного стану та був незаконно відсутній на військовій службі по 30 серпня 2022 року, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи свою діяльність з проходженням військової служби, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України.

Ухвалою Берегівського районного суду Закарпатської області від 24.10.2022 року у кримінальному провадженні призначено підготовче судове засідання.

До початку підготовчого судового засідання, а саме 27 жовтня 2022 року прокурор подав до суду письмове клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 на 60 діб, оскільки строк дії ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою закінчується 28.10.2022 року. Так, на даний час судовий розгляд кримінального провадження не розпочато і не завершено, а строк дії ухвали суду закінчується 28 жовтня 2022 року, при цьому ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ОСОБА_4 може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

ОСОБА_4 вчинив умисний злочин, передбачений ч. 1 ст. 115 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, та за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років, а в разі доведення його вини в ході судового слідства, останньому загрожує реальна міра покарання у вигляді позбавлення волі.

Відповідно до ст. 177 КПК України, з метою застосування обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання переховуватись від суду, враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення, характер дій обвинуваченого є ризик, що він будь яким способом може перешкоджати кримінальному провадженню, вчинити інше кримінальне правопорушення.

В підготовчому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 на 60 діб з підстав зазначених у клопотанні.

Захисник ОСОБА_5 в підготовчому засіданні заперечив щодо задоволення клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою та просив застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Обвинувачений ОСОБА_4 в підготовчому засіданні підтримав позицію свого захисника.

Заслухавши думку учасників судового засідання, суд дійшов до висновку, що клопотання прокурора про необхідність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Судом в підготовчому судовому засіданні встановлено, що ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02.09.2022 року відносно ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, який діє по 28.10.2022 року.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до сформованої Європейським судом з прав людини практики, що є частиною національного законодавства України відповідно до Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини», тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, закріплений статтею 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції» (Letellier v France ), 12369/86, 26 червня 1991 року).

Водночас практика Європейського суду з прав людини не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру.

Як свідчить практика Європейського Суду з прав людини, «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину", про яку йдеться у ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, визначає наявність обставин або відомостей, які б переконали неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин (рішення в справі «Нечипорук і Йонкало проти України»).

Між цим, Європейський Суд з прав людини у рішенні в справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» вказав, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.

Частиною 2 статті 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Судом встановлено, що по даному кримінальному провадженню судовий розгляд ще розпочато, ухвала суду про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 втрачає силу 28.10.2022 року, а ризики, визначені ст. 177 КПК України, продовжують існувати.

Зокрема, ризик щодо переховування обвинуваченим ОСОБА_4 від суду підтверджується тим, що Закарпатська область межує з чотирьома країнами (Польща, Румунія, Словаччина та Угорщина) та це дає реальну можливість покинути територію України поза межами пункту пропуску державного кордону України; за інкриміноване обвинуваченому кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти, та яке вчинив під час іспитового строку.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що стороною обвинувачення доведено ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:

1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;

2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;

3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею;

4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України;

5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

При обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Розмір застави не визначається під час розгляду питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідно до статей 629-631 цього Кодексу.

В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Тому, суд вбачає за доцільне застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 на термін 60 діб з визначенням розміру застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 208000 (двісті вісім тисяч) гривень 00 копійок, тобто по 26 грудня 2022 року.

При цьому, суд вважає, що в разі внесення обвинуваченим застави, на нього слід покласти обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

1) прибувати до суду за першою вимогою;

2) не відлучатися за межі Закарпатської області без дозволу суду;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 4-р/2019 від 13.06.2019 року положення ч. 2 ст. 392 КПК України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду щодо продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті визнані неконституційним, отже вказана ухвала може бути оскаржена протягом 7 днів до Закарпатського апеляційного суду.

Керуючись ч. 1 ст. 177, ст.ст. 182, 183, ч. 3 ст. 315, ст.ст. 371, 372 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 задовольнити.

Обрати щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_2 , громадянина України, запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб із визначенням розміру застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 208000 (двісті вісім тисяч) гривень 00 копійок, тобто по 26 грудня 2022 року.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у визначеному розмірі. У разі внесення застави у визначеному розмірі ОСОБА_4 повинен бути звільнений з-під варти. З моменту звільнення ОСОБА_4 з-під варти внаслідок внесення застави, він та заставодавець зобов`язані виконувати покладені на них обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

У разі звільнення ОСОБА_4 з-під варти внаслідок внесення застави покласти на нього наступні обов`язки:

1) прибувати до суду за першою вимогою;

2) не відлучатися за межі Закарпатської області без дозволу суду;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Берегівський районний суд Закарпатської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_6