Дата документу 11.05.2022
Справа № 501/1192/22
В И Р О К
11 травня 2022 року Іллічівський міський суд Одеської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_4 ,
захисника адвоката ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Севастополь АР Крим, громадянин України, не працює, не одружений, має неповну вищу освіту, проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 297 КК України,
ОСОБА_6 , приблизно 14 листопада 2021 року, перебуваючи в квартирі, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , де померла в зазначений день ОСОБА_7 , діючи умисно, порушуючи ст. 6 Закону України «Про поховання та похорону справу», якою передбачено право громадян на поховання їхнього тіла після смерті, зневажаючи моральні засади суспільства, щодо поваги до померлих і їх право на поховання, обернувши тіло ОСОБА_7 в ковдру, відніс його до своєї комори, яка розташована між 4 та 5 поверхами даного будинку та залишив його там.
В подальшому, 23 листопада 2021 року, вночі, приблизно о 04:00 годин, ОСОБА_6 , продовжуючи свій злочинний умисел, витягнув з комори обгорнуте ковдрою тіло ОСОБА_7 спустив його на перший поверх за допомогою ліфта вказаного будинку, та поклав до завчасно підготовленого ним металевого візка, за допомогою якого відвіз тіло на територію бойлерної, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , де підпалив тіло ОСОБА_7 , внаслідок чого тіло почало горіти. Переконавшись, що тіло загорілось повністю, ОСОБА_6 покинув місце злочину.
Таким чином, ОСОБА_6 своїми умисними діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 297 КК України, а саме: наруга над тілом померлого.
29 квітня 2022 року між сторонами кримінального провадження, прокурором Чорноморської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_6 , за участю його захисника адвоката ОСОБА_5 , укладено угоду про визнання винуватості.
Сторонами погоджено покарання обвинуваченому у виді 2 років позбавлення волі.
В судовому засіданні обвинувачений визнав себе винним у пред`явленому йому обвинуваченні в повному обсязі, у вчиненому розкаявся. Пояснив, що проживає в квартирі, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , де періодично збираються різні знайомі для сумісного вживання алкогольних напоїв. Як безпосередньо до квартири потрапила загибла йому не відомо, замок на вхідній двері давно зламаний та знайомі вільно потрапляють всередину. Увечері 14 листопада 2021 року, він з приятелем ОСОБА_8 виявив ОСОБА_7 в квартирі на дивані, коли вона, як він вважав, спала. Раптово вона почала задихатися і в неї з ротової порожнини пішла піна. ОСОБА_8 почав надавати їй першу медичну допомогу, але вона померла. Після чого ОСОБА_8 пішов, а він, знаходячись у стані після вживання алкоголю та наркотичних засобів, злякався можливих негативних для нього наслідків, обернув тіло ОСОБА_7 в ковдру, відніс його до своєї комори, яка розташована між 4 та 5 поверхами даного будинку та залишив його там. В подальшому, 23 листопада 2021 року, вночі, приблизно о 04:00 годин, витягнув з комори тіло ОСОБА_7 та за допомогою візка відвіз тіло на територію бойлерної, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , де підпалив її тіло.
Прокурор, обвинувачений та його захисник просили суд затвердити угоду.
Крім того сторона обвинувачення та захисту підтвердили, що у справі відсутні будь-які докази насильницької смерті ОСОБА_7 , про що свідчить зокрема висновок експерта від 22 грудня 2021 року № 483.
Потерпіла ОСОБА_4 не заперечувала проти затвердження угоди, із запропонованим покаранням погодилась, повідомила, що в молодості мати вживала наркотичні засоби, внаслідок чого хворіла на тяжке захворювання.
Суд вважає, що угода підлягає затвердженню, так як є добровільною, відповідає вимогам КК України та КПК України, умови угоди відповідають інтересам суспільства і не порушують прав, свобод та інтересів сторін та інших осіб.
Відповідно до ст. 473 КПК України, судом роз`яснені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості прокурору, обвинуваченому щодо обмеження їх права оскарження вироку згідно з положеннями ст.ст. 394, 424 цього Кодексу, а обвинуваченому - також щодо його відмови від здійснення прав, передбачених абз. 1 та 4 п. 1 ч. 4 ст. 474 цього Кодексу.
При цьому судом приймається до уваги вік обвинуваченого та стан його здоров`я, незначну міцність його соціальних зв`язків в місті його постійного проживання, відсутність в нього родини та утриманців та відсутність у нього постійного місця роботи, його незадовільний майновий стан, відсутність у нього судимостей.
Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.
Керуючись ч. 2 ст. 373, ст.ст. 374, 474, 475 КПК України,
У Х В А Л И В:
Визнати ОСОБА_6 винним у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 297 КК України, і призначити йому покарання у виді 2 року позбавлення волі.
Вирок Іллічівського міського суду Одеської області від 29 квітня 2022 року відносно ОСОБА_6 виконувати самостійно.

Обрати обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, взявши його під варту в залі суду.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_6 обчислювати з 11 травня 2022 року, з моменту обрання йому запобіжного заходу за даним вироком суду, зарахувавши йому, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, до строку покарання строк його попереднього ув`язнення, а саме знаходження його під вартою під час судового розгляду з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі за період з 11 травня 2022 року до набрання вироком законної сили.

Речові докази, які зберігаються в ВП №1 Одеського РУП №2 ГУНП в Одеській області: пляшки, фрагменти тканини, кросівок, запальничка, змиви знищити.

Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Іллічівський міський суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його оголошення виключно з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Суддя