БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 497/1751/22
Провадження № 1-кс/497/712/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
про арешт тимчасово вилученого майна
09.09.22 року м. Болград

Слідчий суддя Болградського районного суду Одеської області ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
особи, у якої вилучено майно ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Болград, клопотання слідчого СВ Болградського РВП ГУНП в Одеській області лейтенанта поліції ОСОБА_5 про арешт тимчасово вилученого майна,
ВСТАНОВИВ:

07 вересня 2022 року слідчий СВ Болградського РВП ГУНП в Одеській області лейтенант поліції ОСОБА_5 звернулась до слідчого судді з клопотанням, погодженим із прокурором Болградської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт вилученого майна в зв`язку з досудовим розслідуванням по кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000427 від 06.09.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.332 КК України.
В обґрунтування клопотання слідчий зазначила, що 06.09.2022 до Болградського РВП ГУНП в Одеській області від оперативного працівника Державної прикордонної служби України надійшло повідомлення про те, що 09.06.2022 працівниками ДПС України, в ході реалізації оперативної інформації в районі прикордонного знаку НОМЕР_1 на відстані до 30 метрів від лінії державного кордону України в районі с. Залізничне Болградського району Одеської області, було виявлено громадянина України ОСОБА_6 , який з корисливих мотивів намагався переправити через державний кордон України двох громадян України.

Вказаними двома особами виявились громадяни України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

06.09.2022 року свідок ОСОБА_4 в службовому кабінеті Болградського РВП добровільно видав співробітникам поліції грошові кошти: 1940 (одна тисяча дев`ятсот сорок) доларів США номіналом:

- 100 доларів США у кількості 19 (дев`ятнадцять) штук наступних номерів: PE 22655661A, HL 66897175C, HB 09883810L, DB 60406213B, PE 22655659A, PE 22655662A, PF 37939317F, PE 2265563А, PE 22655755A, PE 22655756A, MB 40160330I, LL 41260232J, PE 22655757A, LL 97546403F, PE 22655660A,MB 70256135P, DB 58924652B, AB 68679342J, HF96216655B,

- 20 доларів США у кількості 2(двох) штук наступних номерів: PG12546153D, JF13815009E, які в порядку ст. 98 КПК України визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Згідно показів свідка ОСОБА_4 , під час телефонної розмови з невстановленою особою на ім`я « ОСОБА_8 », він домовився з останнім про те, що за результатом його переправлення за межі України він повинен буде передати « ОСОБА_8 » грошові кошти у розмірі 4000 доларів США.

06.09.2022 підозрюваний ОСОБА_6 добровільно видав співробітникам поліції грошові кошти:

- 700 (сімсот) Євро номіналом 100 Євро у кількості 7 (семи) штук наступних номерів: VA, EA, EA, EA, EA, EA, EA;

- 350 (триста п`ятдесят) доларів США номіналом 100 доларів США у кількості 3 (три) штуки наступних номерів: HG 50814938 А, KL 05297034 С, KE 74192890 А, номіналом 50 доларів США у кількості 1 (одна) штука наступного номера: MD 97081493 A;

та належний йому мобільний телефон марки «iPhone» моделі 6s, IМЕІ: НОМЕР_2 , сірого кольору, у чохлі, з встановленою sim-карткою оператора мобільного зв`язку «Vodafone» абонентським номером № НОМЕР_3 , які у подальшому в порядку ст. 9 КПК України визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

Згідно пояснень свідка ОСОБА_7 , останній передав підозрюваному ОСОБА_6 грошові кошти у розмірі 4000 доларів США за організацію його незаконного переправлення за межі України.

У органу досудового розслідування є всі підстави вважати, що зазначені грошові кошти призначалися як оплата підозрюваному та іншим невстановленим особам за організацію незаконного переправлення свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_7 через державний кордон України, а тому вони можуть бути за наслідком судового розгляду цього кримінального провадження конфісковані в дохід держави.

Слідчий в судове засідання не прибула, подала заяву про розгляд клопотання у її відсутність.
Прокурор у судовому засіданні просив вжити заходи забезпечення кримінального провадження шляхом накладення арешту на вилучене майно, яке є речовими доказами в даному кримінальному провадженні, оскільки досудове розслідування триває лише три дні, та не всі обставини з приводу вилученого майна з`ясовані.
Особа, у якої вилучено майно ОСОБА_6 - заперечував щодо арешту вилученого майна та надав заяву якою просив провести судовий розгляд без його участі (а.с.35).
Особа, у якої вилучено майно ОСОБА_4 - заперечував щодо арешту вилученого майна, а саме належних йому 1940 (одна тисяча дев`ятсот сорок) доларів США. Стверджував, що ці кошти він запозичив у людей та мав намір виїхати за межі України до свого малолітнього сина, який перебуває у Польщі, та ці грошові кошти необхідні йому для їх з сином пошуку житла та іншого. Вилучені кошти він не мав наміру передавати будь-кому, оскільки він перебуває у дуже скрутному матеріальному становищі.

Розглянувши матеріали поданого клопотання, обставини та підстави наведені в клопотанні, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого обґрунтоване та підлягає частковому задоволенню на підставі наступного.
Положеннями ст.ст. 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.
Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Положення зазначеної вище норми узгоджуються зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.
Арешт майна є одним із таких заходів забезпечення кримінального провадження ст. 131 ч.2 п.7 КПК України.
Частиною 1 ст. 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
При цьому, ч. 2 вказаної норми встановлює, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно із ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 3 ч. 2 цієї статті (задля забезпечення конфіскації майна як виду покарання), арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
За змістом ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Разом з тим, п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України передбачено, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

У судовому засіданні встановлено, що в провадженні органу досудового розслідування знаходяться матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.09.2022 року за №0000427, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань в кримінальному провадженні від 06 вересня 2022 року.
У клопотанні про арешт майна наведені відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення, які в сукупності з доданими до клопотання матеріалами дають слідчому судді підстави для висновку, що було вчинене кримінальне правопорушення, про яке зазначається в клопотанні.
Зазначені обставини підтверджують наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.
Відповідно до ч.2 ст.168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.
Згідно з ч.1 ст.167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.
Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони, зокрема, використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди (ч. 2 ст. 167 КПК України).

Згідно відомостей, викладених в протоколі добровільної видачі від 06.09.2022 року та фото-таблиць до нього, слідчим СВ Болградського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 06 вересня 2022 року у період часу з 12:20 години до 12:50 години вилучено майно у гр. ОСОБА_6 (а.с.15), яке було визнано речовими доказами (а.с.16), та у подальшому було оглянуто та сфотографовано (а.с.17-21):
- 700 (сімсот) Євро номіналом 100 Євро у кількості 7 (семи) штук наступних номерів: VA, EA, EA, EA, EA, EA, EA;
- 350 (триста п`ятдесят) доларів США номіналом 100 доларів США у кількості 3 (три) штуки наступних номерів: HG 50814938 А, KL 05297034 С, KE 74192890 А, номіналом 50 доларів США у кількості 1 (одна) штука наступного номера: MD 97081493 A;
та належний йому мобільний телефон марки «iPhone» моделі 6s, IМЕІ: НОМЕР_2 , сірого кольору, у чохлі, з встановленою sim-карткою оператора мобільного зв`язку «Vodafone» абонентським номером № НОМЕР_3 , які у подальшому в порядку ст. 9 КПК України визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні.
Отже, вилучене у гр. ОСОБА_6 майно в порядку ст.ст. 167-168 КПК України є тимчасово вилученим майном в даному кримінальному провадженні.
Того ж дня, 06 вересня 2022 року гр. ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення за ст.332 ч.3 КК України (а.с.40-42).
В свою чергу, санкція ч. 3 ст. 332 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 9 років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до 3-х років з конфіскацією майна.

Крім цього, за даними, викладеними в протоколі добровільної видачі від 06.09.2022 року та фото-таблиць до нього, слідчим СВ Болградського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 06 вересня 2022 року у період часу з 11:00 години до 11:30 години вилучено майно у гр. ОСОБА_4 (а.с.22), яке було визнано речовими доказами (а.с.23-24), та у подальшому було оглянуто та сфотографовано (а.с.25-31):
- 100 доларів США у кількості 19 (дев`ятнадцять) штук наступних номерів: PE 22655661A, HL 66897175C, HB 09883810L, DB 60406213B, PE 22655659A, PE 22655662A, PF 37939317F, PE 2265563А, PE 22655755A, PE 22655756A, MB 40160330I, LL 41260232J, PE 22655757A, LL 97546403F, PE 22655660A,MB 70256135P, DB 58924652B, AB 68679342J, HF96216655B,
- 20 доларів США у кількості 2(двох) штук наступних номерів: PG12546153D, JF13815009E, які в порядку ст. 98 КПК України визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.
ОСОБА_4 є свідком в даному кримінальному провадженні, що підтверджується протоколом допиту свідка від 06.09.2022 року (а.с.43-46), та було підтверджено прокурором в судовому засіданні.

Відповідно до ч.5 ст.171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
За результатами добровільної видачі, було вилучено майно, на яке слідчий і прокурор просять накласти арешт, проведено 06.09.2022 року, з клопотанням про арешт майна (а.с.1) слідчий звернувся до суду наступного дня, тобто 07.09.2022 року, про що свідчить штемпель на супровідному листі (а.с.33). Відтак клопотання про арешт майна подано з дотриманням строку, визначеного ч. 5 ст. 171 КПК України.

За змістом ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Аналіз вищенаведеного вказує, що діючим законодавством передбачений обов`язок, а не право слідчого надання доказів та доведення перед судом їх переконливості, оскільки під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються; та застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе наявності трьох необхідних ознак, необхідних для застосування заходів забезпечення кримінального провадження (ст.132 ч.3 КПК України).
За таких обставин, слідчий суддя вважає, що в даному випадку існує необхідність в застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження як накладення арешту на добровільно видане та як наслідок вилучене майно ОСОБА_6 з метою запобігання знищенню, пошкодженню та зміни вилучених речей, які можуть мати значення речових доказів у кримінальному провадженні, а також з метою забезпечення його можливої конфіскації як виду покарання у разі визнання винуватим та засудження підозрюваного ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 332 КК України.

Згідно вимог п. 27 Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду, затвердженої спільним Наказом ГПУ, МВСУ, ДПАУ, СБУ, ВСУ, ДСАУ від 27.08.2010 №51/401/649/471/23/125 - грошові суми в національній валюті, іноземна валюта, платіжні документи та інші цінні папери зберігаються у такому порядку (якщо вони не є речовими доказами і не підлягають спеціальному дослідженню): - грошові суми в національній валюті (грошові кошти у вигляді банкнот та в інших формах, що перебувають в обігу та є законним платіжним засобом на території України, а також вилучені з обігу або такі, що вилучаються з нього, але підлягають обмінові на грошові кошти, які перебувають в обігу) - вносяться на депозитний рахунок органу, який вилучив їх, відкритий в уповноваженому банку на підставі укладеного депозитного договору;
Пунктом 30 цієї Інструкції визначено, що у тих випадках, коли перераховані у пунктах 25, 26, 27 цієї Інструкції грошові кошти, валюта та інші цінні папери або інші цінності є речовими доказами, вони не пізніше ніж у 3-денний строк після проведення необхідних досліджень здаються матеріально-відповідальній особі для зберігання у спеціально обладнаних для цієї мети приміщеннях, у касу фінансового підрозділу або до уповноваженого банку, на підставі постанови органу дізнання або досудового слідства, але в окремих опечатаних пакетах з описом вкладення. У таких випадках у супровідному листі (постанові органу дізнання або досудового слідства) зазначається, що цінності, які надсилаються (здаються на зберігання), є речовими доказами і зберігаються до окремого розпорядження органу, що надіслав (здав) їх на зберігання.

Згідно постанови слідчого від 06.09.2022 року вилучене майно у підозрюваного ОСОБА_6 : грошові кошти та телефон визнані речовими доказами в даному кримінальному провадженні (а.с.16).
Відповідно до п.21 Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 листопада 2012 р. N 1104 передбачено, що речові докази у вигляді грошей (у готівковій формі) у національній валюті України або іноземній валюті передаються для зберігання, крім зберігання в індивідуальних сейфах, уповноваженому банку, що обслуговує орган, у складі якого функціонує слідчий підрозділ або підрозділ дізнання (далі - уповноважений банк), з їх описом із зазначенням найменування та номіналу, номерів банкнот, який додається до супровідного листа.
У разі коли гроші (у готівковій формі) у національній валюті України чи іноземній валюті не містять слідів кримінального правопорушення, вони можуть передаватись уповноваженому банку без зазначення їх номіналу та номерів банкнот та зараховуватися на спеціально визначені для цієї мети депозитні рахунки (далі - депозитний рахунок) або у разі письмової відмови банку передаватися для зберігання в індивідуальних сейфах уповноваженого банку.
З огляду на зазначене, вилучені грошові кошти у ОСОБА_6 слід передати на депозитний рахунок уповноваженого банку, що обслуговує СВ Болградського РВП ГУНП в Одеській області.

Щодо арешту майна: грошових коштів, добровільно виданих свідком ОСОБА_4 .
Повертаючись до обставин справи, слідчий суддя звертає увагу, що позиція слідчого, прокурора щодо необхідності арешту майна має ґрунтуватись на відповідних доказах, на підставі яких в силу частини першої статті 84 КПК України слідчий суддя встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Згідно з вимогами ст.84КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отриманні у передбаченому КПК України порядку.
Положеннями частини першої статті 94 КПК України на слідчого суддю покладається обов`язок оцінки кожного доказу з точки зору, в тому числі допустимості, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Натомість, на переконання слідчого судді, прокурором під час судового розгляду, не доведено, яке відношення до вказаного кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, мають грошові кошти, належні свідку ОСОБА_4 .
А відтак, слідчий суддя вважає за необхідне відмовити в задоволенні клопотання слідчого в цій частині, оскільки відсутні правові підстави для арешту майна свідка, добровільно видане свідком майно не можливо використати як доказ у кримінальному провадженні, не можливо застосувати щодо нього конфіскацію, в тому числі і спеціальну, відсутня обґрунтована підозра у вчиненні особою, тобто свідком ОСОБА_4 кримінального правопорушення, його діями не завдана шкоди державі чи будь-якій іншій особі.
З урахуванням розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також з урахуванням наслідків арешту майна для свідка, в зв`язку з чим є безпідставними доводи слідчого і прокурора в цій частині.
За викладених обставин, слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання слідчого підлягає частковому задоволенню.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.98, 131, 132, 167, 170, 171, 173, 236 КПК України, слідчий суддя,
ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Болградського РВП ГУНП в Одеській області лейтенанта поліції ОСОБА_5 про арешт майна задовольнити частково.
Накласти арешт на вилучене 06.09.2022 року майно у підозрюваного ОСОБА_10 під час добровільної видачі у кримінальному провадженні №00000427 від 06.09.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.332 КК України, шляхом заборони відчуження, користування та розпорядження, а саме на:
- 700 (сімсот) Євро номіналом 100 Євро у кількості 7 (семи) штук наступних номерів: VA, EA, EA, EA, EA, EA, EA;

- 350 (триста п`ятдесят) доларів США номіналом 100 доларів США у кількості 3 (три) штуки наступних номерів: HG 50814938 А, KL 05297034 С, KE 74192890 А, номіналом 50 доларів США у кількості 1 (одна) штука наступного номера: MD 97081493 A;
- мобільний телефон марки «iPhone» моделі 6s, IМЕІ: НОМЕР_2 , сірого кольору, у чохлі, з встановленою sim-карткою оператора мобільного зв`язку «Vodafone» з абонентським номером НОМЕР_3 .

Мобільний телефон марки «iPhone» моделі 6s, IМЕІ: НОМЕР_2 , сірого кольору, у чохлі, з встановленою sim-карткою оператора мобільного зв`язку «Vodafone» з абонентським номером НОМЕР_3 здати до камери зберігання речових доказів СВ Болградського РВП ГУНП в Одеській області.

Вилучені грошові кошти, а саме 700 (сімсот) Євро та 350 (триста п`ятдесят) доларів США передати на депозитний рахунок уповноваженого банку, що обслуговує СВ Болградського РВП ГУНП в Одеській області.
В частині клопотання про накладення арешту на майно, видане добровільно 06.09.2022 року свідком ОСОБА_4 відмовити.
Виконання ухвали та відповідальність за збереження вилучено майна покласти на слідчого СВ Болградського РВП ГУНП в Одеській області лейтенанта поліції ОСОБА_5 .
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали; у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Повний текст судового рішення складено і проголошено 12.09.2022 року о 13:00 годині.

Слідчий суддя: ОСОБА_1