У Х В АЛ А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 жовтня 2021 року слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю:

прокурора відділу Васильківського відділу Обухівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 ,

представника власника майна ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Солом`янського районного суду міста Києва клопотання прокурора відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_6 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000088 від 28.01.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240, ч. 2 ст. 240, ч. 2 ст. 240, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 364 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
До слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_6 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000088 від 28.01.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240, ч. 2 ст. 240, ч. 2 ст. 240, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 364 КК України.

У клопотанні зазначається, що слідчим управлінням Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному проваджені № 0000088 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28 січня 2021 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 240, частиною другою статті 240, частиною другою статті 240, частиною другою статті 364, частиною другою статті 364, частиною другою статті 364 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що невстановлені особи, діючи умисно та з корисливих мотивів, здійснюють видобування корисних копалин загальнодержавного та місцевого значення на території Київської області без відповідних дозволів та погоджень, з використанням недозволених для даних місцевостей методів, засобів видобування корисних копалин та земельних ділянок для складування їх.

У тому числі в ході здійснення досудового розслідування встановлено, що на даний час на території Васильківського району Київської області громадянин України ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою з іншими особами, здійснює незаконне видобування корисних копалин місцевого значення у великому розмірі без відповідних дозволів та погоджень, з використанням недозволених для даних місцевостей методів, засобів видобування корисних копалин та земельних ділянок для складування їх.

08 вересня 2021 року отримано повідомлення ГВ КЗЕ ГУ СБ України у м. Києві та Київській області № 50906 згідно якого ОСОБА_7 разом з іншими невстановленими особами продовжує вчиняти незаконний видобуток корисних копалин.

Того ж дня, слідчим проведено огляд місця події, а саме на земельних ділянках з кадастровими номерами :03:001:0004, :03:001:0005, :03:001:0006, :03:001:0008, :03:010:0009, :03:010:0010, :03:010:0011, :03:001:0033, :03:001:0007, :03:001:0009, :03:001:0010, :03:001:0011, :03:001:0003, :03:010:0006, :03:010:0007, :03:010:0008, :03:010:0012, :03:010:0029, в ході якого виявлено незаконно видобутий пісок, який частково завантажений на автомобілі для вивезення, а також земснаряди та іншу техніку за допомогою якої здійснюється незаконний видобуток піску, а саме: вантажний автомобіль MAN д.н.з. НОМЕР_1 навантажений піском; вантажний автомобіль MAN д.н.з. НОМЕР_2 ; вантажний автомобіль IVECO д.н.з. НОМЕР_3 з причіпом д.н.з. НОМЕР_4 ; вантажний автомобіль MAN д.н.з. НОМЕР_5 з причепом д.н.з. НОМЕР_6 , який завантажений піском; 3 пульти управління з 2-х бульдозерів LIBHERR та одного Hitachi; бульдозер LiuGong модель JSSRF126 s/nWN1806866; блокнот з написом NOTEBOOK з чорновими записами, бланки товарно-транспортних накладних, журнал приходу-розходу дизельного палива ТОВ «ТРАНСКОМ-19» 2019.

Як вбачається із клопотання незастосування арешту майна може призвести до втрати речових доказів у кримінальному провадженні та призвести до подальшого привласнення цього майна.

Згідно інформаційних довідок з баз даних МВС України вантажний автомобіль MAN д.н.з. НОМЕР_1 , вантажний автомобіль MAN д.н.з. НОМЕР_5 та вантажний автомобіль MAN д.н.з. НОМЕР_2 на праві власності належать ОСОБА_4 .

Застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження може запобігти незаконному видобуванню ОСОБА_7 корисних копалин.

Постановою старшого слідчого в ОВС слідчого управління ГУ СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_8 від 09 вересня 2021 року майно, а саме: вантажний автомобіль MAN д.н.з. НОМЕР_1 , вантажний автомобіль MAN д.н.з. НОМЕР_5 та вантажний автомобіль MAN д.н.з. НОМЕР_2 , визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000088.

Беручи до уваги вищевикладене та, враховуючи, що вказане майно є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, прокурор звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав у повному обсязі, просив його задовольнити з підстав, викладених у клопотанні.

У судовому засіданні представник власника майна заперечувала проти задоволення клопотання, посилаючись на те, що органом досудового розслідування не було отримано відповідної ухвали про дозвіл на проведення огляду земельних ділянок або добровільного дозволу від власників (користувачів) земельних ділянок, а відтак не було законних підстав для проведення огляду.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, заслухавши пояснення учасників справи, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення, слідчий суддя, згідно ст. ст. 94,132КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, у даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У рішеннях ЄСПЛ у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції», «Малама проти Греції», «Україна-Тюмень проти України», «Спорронг та Льонрот проти Швеції» констатовано, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення першого пункту дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном через введення в дію «законів». Крім того, верховенство права, один із фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей Конвенції. Також суд нагадує, що втручання в право на мирне володіння майном повинно бути здійснено з дотриманням «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. Зокрема, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти через вжиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

Статтею 98 КПК України визначено що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення зберегли на собі його сліди або містять інші відомості які можуть бути використані як доказ факту чи обставин ще встановлюються під час кримінального провадження в тому числі предмети що були об`єктом кримінально протиправних дій гроші цінності та інші речі набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Органом досудового розслідування у клопотанні про накладення арешту на майно зазначено, що метою застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, є збереження речових доказів.

Слідчий суддя вважає, що прокурором не доведено існування правових підстав для накладення арешту на майно, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України, про які лише формально вказано у його клопотанні, оскільки ним не надано доказів, що вказані транспортні засоби відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Слід також звернути увагу, що майно у встановленому порядку хоча і визнане органом досудового розслідування речовим доказом у кримінальному провадженні, однак така постанова, на думку слідчого судді, є формальною, у зв`язку з чим, в даному випадку, не може ставитися питання про накладення арешту на майно, з метою забезпечення збереження речових доказів, як це дозволяє ч. 10 ст. 170 КПК України.

Отже, у даному кримінальному провадженні відсутні визначені законом правові підстави для накладення арешту на майно, в тому числі і з метою забезпечення збереження речових доказів, оскільки прокурором у клопотанні не надано доказів на підтвердження вказаних обставин, а за наявних матеріалів дане твердження є передчасним та таким, що ґрунтується на припущеннях.

Крім того, слід зазначити, що орган досудового розслідування не мав відповідної ухвали про дозвіл на проведення вказаної слідчої (розшукової) дії або добровільного дозволу від власників (користувачів) земельних ділянок. Прокурор у клопотанні не зазначає про законні підстави проведення огляду зазначених земельних ділянок.

Виходячи зі змісту поданого клопотання про арешт майна, прокурор, у розумінні вимог ст. 132 КПК України, не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні.

Виходячи з викладеного, слідчий суддя оцінює накладення арешту на вказане в клопотанні прокурора майно як нерозумне та неспіврозмірне обмеження права власності в даному кримінальному провадженні, непропорційне переслідуваному суспільному інтересу та таке, що порушує принцип справедливої рівноваги.

На підставі викладеного та керуючись ст.41 Конституції України, ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.170-173, 175, 309 КПК України, слідча суддя, -

У Х В А Л И В:
У задоволенні клопотання прокурора відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_6 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000088 від 28.01.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 240, ч. 2 ст. 240, ч. 2 ст. 240, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 364 КК України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1