Справа № 372/3052/21
Провадження № 1-кп-95/22
В И Р О К
іменем України

22 серпня 2022 року Обухівський районний суд Київської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарці ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника ОСОБА_5 , представника цивільної позивачки ОСОБА_6 ОСОБА_7 , представника потерпілої та цивільної позивачки ОСОБА_8 ОСОБА_9 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000064 від 18.01.2021 року по обвинуваченню: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Косарі Кам`янського району Черкаської області, громадянина України, який офіційно працює на посаді начальника служби експлуатації ТОВ «УІФК», одруженого, з вищою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

17.01.2021, близько 17 години 50 хвилин, водій ОСОБА_4 , керуючи технічно справним автомобілем марки «Mitsubishi Lancer», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухаючись на відрізку 61 км +350 м автодороги Н-01 сполученням «Київ - Знам`янка» в напрямку до м. Київ, в межах Обухівського району Київської області, проявив необережність, не стежив за дорожньою обстановкою, проявляючи злочинну недбалість та злочинну самовпевненість, порушуючи вимоги пунктів 10.1., 11.3 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 та введених в дію з 01.01.2002 (далі - Правила дорожнього руху), яким передбачено, що «перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; на дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об`їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу;», не врахував дорожню обстановку, не пересвідчився у безпечності виконання маневру, пересік суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1, чим порушив вимоги розділу 34 пункт 1.1. ПДР України, відповідно до якого (вузька суцільна лінія): «поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорога; позначає межі проїзної частини, на які в`їзд заборонено; позначає край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей», виїхав на смугу зустрічного руху, чим своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху, а також здоров`ю громадян, не врахував відстань, на якій був зустрічний автомобіль марки «Fiat Doblo», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_10 , який рухався у зустрічному напрямку до міста Знам`янка, що призвело до зіткнення з останнім.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажирка автомобіля «Fiat Doblo», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження, які за ступенем тяжкості відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості за критерієм тривалості розладу здоров`я понад 21 день за звичайного перебігу.

Грубе порушення водієм ОСОБА_4 вимог пунктів 10.1, 11.3 та розділу 34 пункт 1.1. (вузька суцільна лінія) Правил дорожнього руху України перебувають у причинно-наслідковому зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричиненні середньої тяжкості тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_8 .

Провина ОСОБА_4 в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, підтверджується сукупністю узгоджених між собою доказів, що відповідають критеріям належності, допустимості та достатності.

Так, незважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_4 провину не визнав, в своїх поясненнях, наданих в судовому засіданні, він підтвердив, що подія дорожньо-транспортної пригоди відбулася за обставин (місце, час, погодні умови, ідентифікуючі дані транспортних засобів), зазначених в обвинувальному акті. Однак, ОСОБА_4 зазначив, що його дії щодо застосування маневру екстреного гальмування носили вимушений, спровокований діями інших учасників дорожнього руху, характер. Так, він пояснив, що, побачивши приблизно за 100 метрів або більше два припарковані автомобілі на узбіччі за його напрямком руху з одного боку та автомобіль під керуванням водія ОСОБА_10 , який рухався по смузі в зустрічному напрямку, з іншого, він, оцінивши дорожню ситуацію, почав зменшувати швидкість руху задля безпечного проїзду перешкод. Але, не доїхавши, приблизно 5 метрів до автомобіля, який стояв на узбіччі, він відчув засліплення від світла фар останнього, в результаті чого він був змушений застосувати вже екстрене гальмування. Після чого він, вже не усвідомлюючи рух свого транспортного засобу, відчув сильний удар від зіткнення із іншим транспортним засобом. Незважаючи на невизнання провини та заперечуючи свідомий виїзд на смугу зустрічного руху задля виконання маневру обгону чи об`їзду перешкоди, ОСОБА_4 в судовому засіданні, на питання головуючої, не виключив, що міг опинитися на зустрічній смузі руху в результаті застосування екстреного гальмування, так би мовити «заносу».

Свідок сторони захисту ОСОБА_11 , яка доводиться дружиною обвинуваченого, надала пояснення, аналогічні поясненням ОСОБА_4 .

Свідок ОСОБА_10 , який був водієм автомобіля «Fiat Doblo», реєстраційний номер НОМЕР_2 , на момент скоєння ДТП, пояснив, що за вказаних в обвинувальному акті обставинах (місце, час, погодні умови, ідентифікуючі дані транспортних засобів) рухався із двома пасажирами по дорозі, яка мала по одній смузі руху в кожному напрямку, зі швидкістю 60 км/г. Під час руху він помітив два автомобілі, які були припарковані на узбіччі протилежної смуги руху. Далі миттєво перед його очима з`явилося світло фар, він негайно почав застосовувати гальмування та брати праворуч, але зіткнення із автомобілем марки «Mitsubishi Lancer», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який неочікувано виїхав на його смугу руху із зустрічної десь за 15 метрів до нього, уникнути не вдалося. В результаті ДТП його автомобіль викинуло в кювет, він намагався надавати посильну допомогу своїм постраждалим пасажиркам. Удар від зіткнення прийшовся на його ліву передню частину автомобіля.

Цивільна позивачка та свідок ОСОБА_6 , яка рухалася, як пасажирка на передньому сидінні в транспортному засобі під керуванням водія ОСОБА_10 , надала пояснення в судовому засіданні, аналогічні поясненням свідка ОСОБА_10 . Окрім цього, зазначила, що внаслідок ДТП вона зазнала шкоди здоров`ю у вигляді забою грудної клітини, забою молочної залози, що викликає дотепер в неї почуття страху можливого повторення, настороги, тривоги, почуття образи та обурення поведінкою обвинуваченого, який проігнорував свій обов`язок відшкодувати завдану матеріальну шкоду, усунувся від будь-якої допомоги. Просила стягнути із обвинуваченого ОСОБА_4 у відшкодування матеріальної шкоди, пов`язаної із витратами на лікування, 4 359,90 грн, моральної 25 000 грн; із страхової компанії 218 матеріальної.

Потерпіла та цивільна позивачка ОСОБА_8 зазначила, що 17.01.2021 року приблизно о 17 год. рухалася, як пасажирка в транспортному засобі під керуванням водія ОСОБА_10 , безпосереднім очевидцем ДТП не була, так як в момент зіткнення прилягла на задньому сидінні та задрімала. При цьому підтвердила, що в результаті ДТП завдано шкоди її здоров`ю, зокрема, вона отримала закритий перелам стегна, по теперішній час вона відчуває сильний фізичний біль, її хода порушена назавжди, пошкоджена нога потребує систематичної реабілітації. Через отриману травму позбавлена можливості повернутися до своєї трудової діяльності, яка останні роки полягала у заробітках за кордоном, в Польщі, що породжує в неї почуттям відчаю, безнадії та безпорадності. Просила стягнути зі страхової компанії у відшкодування матеріальної шкоди, пов`язаної із витратами на лікування, 11 990,89 грн, моральної із страхової компанії 599, 54 грн., із ОСОБА_4 моральної 150 000 грн., 10 000 грн. витрат на правничу допомогу.

Провина ОСОБА_4 доводиться, окрім показань свідків та потерпілої, документами та висновками експертів.

Так, обставини, зазначені в обвинувальному акті, підтверджується інформацією, отриманою в результаті огляду місця ДТП, відображеною в протоколі від 17.01.2021 року. Так, ДТП сталося 17.01.2021 року на асфальтній не освітленій ділянці дороги Обухів (Київ) Кагарлик (Знам`янка) загальною шириною 8,25 метрів, яка має по одній смузі в кожному напрямку із засніженими узбіччями. Учасниками ДТП стали транспортні засоби «Fiat Doblo», реєстраційний номер НОМЕР_2 , та «Mitsubishi Lancer», реєстраційний номер НОМЕР_1 . Допитані в судовому засіданні особи, в тому числі в обвинувачений, незгоди із вказаним документом не висловили. (а. с. 146-178).

Відповідно до висновків експертиз від 22.02.2021 року № СЕ-19/111-21/2808-ІТ (а. с. 196-204) та від 22.01.2022 року № СЕ-19/111-21/2809-ІТ (а. с. 206-214) в транспортних засобах «Fiat Doblo», реєстраційний номер НОМЕР_2 , та «Mitsubishi Lancer», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на момент ДТП будь-які технічні несправності, які могли стати її причиною, були відсутні.

В висновку експерта від 23.02.2021 року № СЕ-19/111-21/3044-ІТ відображена локалізація ушкоджень транспортних засобів та механізм їхньої взаємодії один із одним в момент зіткнення, а також зазначено про неможливість встановити місце зіткнення (на якій смузі) через відсутність для цього необхідного комплексу слідової інформації (а. с. 216-221).

В подальшому висновки експертизи від 23.02.2021 року № СЕ-19/111-21/3044-ІТ використані експертом, наряду із іншими матеріалами кримінального провадження та даними, отриманими в ході слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_10 , в якості вихідних даних в судовій інженерно -транспортній експертизі від 27.07.2021 року № СЕ-19/111-21/34495-ІТ. Так, відповідно до висновків цієї експертизи водій ОСОБА_4 повинен був керуватися вимогами п. п. 10.1, 11.3, 12.2 та розділу 34 горизонтальна дорожня розмітка 1.1. ПДР. Водій ОСОБА_4 мав технічну можливість уникнути ДТП при дотриманні вимог 10.1, 11.3 та розділу 34 горизонтальна дорожня розмітка 1.1. ПДР. В діях водія ОСОБА_4 вбачається невідповідності вимогам п. 10.1 та п. 11.3, та розділу 34 ПДР. Водій ОСОБА_10 повинен був керуватися в даній дорожній ситуації вимогами п. 12.2, 12.3. ПДР України. ОСОБА_10 з моменту виникнення небезпеки для його руху не мав технічної можливості уникнути зіткнення з автомобілем ОСОБА_4 . Невідповідностей п. 12.2 та п. 12.3 ПДР в діях ОСОБА_10 не вбачається. Та головний висновок, до якого прийшов експерт полягає в тому, що причиною виникнення даної ДТП з технічної точки зору є невідповідність дій водія ОСОБА_4 вимогам п. 10.1 та 11.3 та розділу 34 горизонтальної дорожньої розмітки 1.1. ПДР України (а. с. 223-227).

При цьому суд не вважає, що надана стороною захисту під час судового розгляду експертиза автотехніка та транспортного трасолога від 22.11.2021 року спростовує твердження сторони обвинувачення про винуватість ОСОБА_4 з огляду на наступне. По-перше, експертиза не містить інформації про виїзд ОСОБА_10 на смугу зустрічного руху, напроти на а. 22 експерт стверджує, що ОСОБА_10 рухався впритул до суцільної остьової лінії, проте без виїзду на зустрічну. По-друге, суд не погоджується, що експертами сторони обвинувачення не досліджувався вплив водіїв припаркованих на узбіччі автомобілів на ДТП, оскільки матеріали кримінального провадження, які слугували вихідними даними для цих експертиз, містили повну інформацію, в тому числі про автомобілі, припарковані на узбіччі смуги, по якій рухався ОСОБА_4 . По-третє, на думку експерта ОСОБА_10 повинен був передбачити намір ОСОБА_4 об`їхати перепони у вигляді припаркованих транспортних засобів, та взяти праворуч на своїй смузі руху для уникнення зіткнення, при цьому експерт на відповідає на питання чи мав ОСОБА_10 таку технічну можливість із врахуванням моменту виявлення небезпеки ним, що є одним із головних моментів при встановленні слідчо-наслідкового зв`язку ДТП. І, по-п`яте, експерт не відповідає на питання чиї дії стали причиною виникнення ДТП, лише констатуючи порушення ПДР, як з боку ОСОБА_4 так із боку ОСОБА_10 .

Середня тяжкість тілесних ушкоджень, отриманих потерпілою ОСОБА_8 в результаті ДТП, як кваліфікуюча ознака кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, підтверджується висновком експерта від 19.03.2021 року № 53. Окрім цього вказана експертиза містить висновок експерта про можливість утворення цих тілесних ушкоджень у ОСОБА_8 за обставин ДТП, яка мала місце 17 січня 2021 року (а. с. 192-194).

Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 , які виразились в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили потерпілій ОСОБА_8 середньої тяжкості тілесного ушкодження, вірно кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 1 ст. 286 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у відповідності зі ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, якому притаманна необережна форма вини, особу винного, який раніше не судимий, офіційно працевлаштований, на обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, перебуває в зареєстрованому шлюбі, має вищу освіту, позитивно характеризується за місцем роботи, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, висновок органу пробації, який рекомендував призначити ОСОБА_4 покарання, не пов`язане із позбавленням або обмеженням волі, так як особа має низький рівень небезпеки для суспільства та низький рівень схильності до скоєння нових кримінальних правопорушень.

Судом не встановлено обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання ОСОБА_4 .

Таким чином, суд вважає за доцільне призначити покарання обвинуваченому найбільш м`яке за видом з передбачених санкцією ч. 1 статті 286 КК України, в розмірі, який дорівнює мінімальному, та застосувати додаткове покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на певний строк.

Міра запобіжного заходу ОСОБА_4 не обиралась.

Цивільний позов ОСОБА_8 та ОСОБА_6 вирішити із врахуванням наступного.

Насамперед, слід зазначити, що суд визнає право ОСОБА_6 на подачу цивільного позову в рамках цього кримінального провадження, незважаючи, що в неї немає процесуального статусу потерпілої, так як ступень завданих їй ДТП тілесних ушкоджень не відповідає середньому ступеню тяжкості. Отримання ОСОБА_6 тілесних ушкоджень внаслідок ДТП підтверджується доданими до позову медичними документами, зокрема довідкою із лікарні (а. с. 26-30).

Відповідно до п. 2.1 ст. 2 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про страхування", цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону (далі - Закон).
Згідно п. 24.1 ст. 24 Закону у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я.
З огляду на вказані норми Закону суд погоджується із позицією відповідача ПАТ «Страхова Група «ТАС» щодо часткового задоволення позовних вимог в частині відшкодування матеріальної шкоди позивачкам, в розмірі 5459,68 грн. ОСОБА_8 та 708,70 грн. ОСОБА_6 . Детальний опис документів, які обґрунтовують розмір понесених витрат, і з якими погодився суд, наведений у відзиві на позовну заяву (а. с. 97-98).

Стосовно моральної шкоди слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) моральна шкода, зокрема, може полягати у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я, в душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

Суд не ставить під сумнів факт заподіяння цивільним позивачкам моральної шкоди, завданої пошкодженням здоров`я.

Так, потерпіла ОСОБА_8 наголосила в судовому засіданні, що образ її життя після ДТП зазнав суттєвих негативних змін. Так, не будучи особою, яка досягла пенсійного віку, вона заробляла на життя «заробітками за кордоном» із залученням до фізичної праці. Після ДТП вона пересувається із порушенням ходи, відчуває постійний фізичний біль, потребує періодичної реабілітації, лікарський прогноз щодо повного відновлення не є оптимістичним, в даний час перебуває на утриманні своїх дітей. Вказані обставини викликають в неї депресивний настрій, порушення сну, замкнутість у спілкуванні із близькими, обурення викликає посткримінальна поведінка обвинуваченого, який жодним чином не намагався запропонувати їй матеріальну допомогу.

Аналогічно цивільна відповідачка ОСОБА_6 зазначила, що завдана їй моральна шкода полягає у завданні фізичного болю, викликаного забоєм грудної клітини та молочної залози. Після отриманих травм вона відчуває незахищеною, в неї з`явилася відчуття тривоги та відчаю.

Відповідно до ст. 26 1 Закону Страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю
Суд, погодившись із розміром матеріальної шкоди, яка підлягає стягненню із відповідача страхової компанії, погоджується із розміром моральної шкоди в розмірі 272,98 грн. на користь ОСОБА_8 , 35,43 на користь ОСОБА_6 .

Суд, враховуючи конкретні обставини справи, приходить до висновку про доцільність стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 заявленої позивачками моральної шкоди, проте не в повному розмірі. Визначаючи розмір моральної шкоди, слід врахувати вік цивільних позивачок, який вже не передбачає швидкого відновлення здоров`я, створює ризики, за яких, наприклад, ОСОБА_8 буде позбавлена можливості до самого переходу на пенсію утримувати себе, враховуючи характер її праці та спосіб заробляння на життя. У ОСОБА_6 з`явилося сильне побоювання, що завдана травма груди може стати поштовхом для розвиту онкологічної хвороби. І хоча ці побоювання можуть мати лише уявний характер, виникли вони саме після ДТП, і накладають на звичайний уклад життя особи невиправний негативний вплив, який не обмежений в часі.

Суд також вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів, але із врахуванням положень ч. 1 ст. 119 КПК України, за власної ініціативи вважає за доцільне зменшити їхній розмір.

Порядок відшкодування витрат, пов`язаних з оплатою допомоги представника потерпілої особи та цивільної позивачки ОСОБА_8 - ОСОБА_9 суд вирішує на підставі ч. 5 ст. 128 КПК України із застосуванням норм ЦПК України. Так, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 141 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу, які належать до судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, підлягає зменшенню пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволений частково, судові витрати підлягають стягненню із відповідача страхової компанії в розмірі 360 грн. пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, із відповідача ОСОБА_4 в розмірі 7000 грн.

Долю речових доказів у кримінальному провадженні вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 374, 377 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 51 000 грн., із позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Цивільний позов ОСОБА_6 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 у відшкодування моральної шкоди 17 000 грн.

Стягнути із ПАТ «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_6 у відшкодування моральної шкоди 35 грн. 43 коп., у відшкодування матеріальної 708,70 грн., а всього 744 грн. 13 коп.

Цивільний позов ОСОБА_8 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_8 у відшкодування моральної шкоди 100 000 грн., у відшкодування витрат на правову допомогу 7000 грн., всього 107 000 грн.

Стягнути із ПАТ «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_8 у відшкодування моральної шкоди 272, 98, у відшкодування матеріальної 5459,68 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 360 грн., всього 6092,66 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави частково витрати за проведення судових експертиз в розмірі 5000 грн.

Речові докази у кримінальному провадженні - транспортний засіб «Fiat Doblo», реєстраційний номер НОМЕР_2 , повернути ОСОБА_10 , транспортний засіб «Mitsubishi Lancer», реєстраційний номер НОМЕР_1 , повернути ОСОБА_4 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Обухівський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок підлягає негайному врученню обвинуваченому, прокурору.

Суддя ОСОБА_1