№ 143/545/21
ВИРОК
Іменем України

10.05.2022р. м. Погребище

Погребищенський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

законного представника потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Погребище матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000059 від 12.05.2021 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гопчиця, Погребищенського району, Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст.125 КК України,-

Встановив:

10.05.2021 року, біля 20 год. 00 хв., більш точного часу органом досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 перебував у житловому будинку, що розташований в АДРЕСА_2 , де у нього виник словесний конфлікт з ОСОБА_5 . У ході даного конфлікту ОСОБА_4 , діючи умисно, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, з метою спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи протиправний та суспільно небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, умисно схопив за плечі ОСОБА_5 і два рази кинув її на підлогу, а потім вдарив ногою в область тулуба.

Не припиняючи свій протиправний умисел, спрямований на умисне спричинення тілесних ушкоджень, ОСОБА_4 умисно своєю правою рукою спричинив ОСОБА_5 удар в нижню ділянку обличчя (щелепи), коли остання намагалася підвестися на ноги. Під час даного конфлікту була присутня малолітня особа ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка у цей час хотіла зателефонувати у поліцію, вийшовши на поріг будинку, де її наздогнав батько ОСОБА_4 , вдаривши останню рукою по спині, в результаті чого вона впала на східці.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 спричинив потерпілій ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин в ділянці нижньої щелепи, що супроводжувався синцем та набряком м`яких тканин, які відповідно до висновку експерта № 45 від 17.05.2021 року належать до легких тілесних ушкоджень, та потерпілій ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин у поперековій ділянці, що супроводжувався садном, синцем та набряком м`яких тканин, які відповідно до висновку експерта № 47 від 17.05.2021 року належать до легких тілесних ушкоджень.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, просив його суворо не карати, проте від дачі показів відмовився.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що 10.05.2021 року, приблизно о 20 год. 00 хв., перебуваючи у житловому будинку, що розташований в АДРЕСА_2 , де вони спільно проживають після розлучення, обвинувачений ОСОБА_4 схопив її за плечі і два рази кинув на підлогу, а потім вдарив ногою в область тулуба. Після цього він ще вдарив її рукою в щелепу, коли вона намагалася підвестися на ноги. Коди їх спільна дитина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , намагалася захистити її, то обвинувачений відштовхнув дочку, від чого остання зачепилася об східці і впала. Крім того, коди дитина намагалася викликати поліцію, то обвинувачений вдарив її по спині, проте вона цього не бачила. Також додала, що обвинувачений ОСОБА_4 та вона в той вечір перебували у стані алкогольного сп`яніння. Водночас, зауважила, що такі дії обвинуваченого не носять систематичний характер, вона не піддається домашньому насильству з його боку. У них із обвинуваченим спільний бюджет, вони ведуть спільне господарство. На даний час вони із обвинуваченим примирилися, а тому просить його суворо не карати.

Крім визнання вини обвинуваченим та показів потерпілої ОСОБА_5 , винуватість ОСОБА_4 у нанесенні тілесних ушкоджень потерпілим також підтверджується дослідженими судом письмовими доказами:

-заявою ОСОБА_5 від 11.05.2021 року, в якій вона просить притягнути до кримінальної відповідальності її чоловіка ОСОБА_4 , який 10.05.2021 року, близько 20 год. 00 хв., наніс їй та її дитині ОСОБА_7 тілесні ушкодження, а саме наніс їй удар рукою у нижню щелепу, а дитину ударив рукою у спину (а.с.67);

-заявою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від 11.05.2021 року, в якій вона просить притягнути до кримінальної відповідальності її батька ОСОБА_4 , який 10.05.2021 року наніс їй тілесні ушкодження (а.с.68);

-рапортом інспектора - чергового ЧЧ СМ відділу поліції №4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_8 від 11.05.2021 року, згідно із яким 11.05.2021 року о 06 год. 59 хв. до відділу поліції надійшло повідомлення зі служби 102 щодо звернення по телефону ОСОБА_5 про те, що в АДРЕСА_2 , 10.05.2021 року у вечірній час її чоловік наніс їй та дитині тілесні ушкодження (а.с.69);

-висновком експерта № 45 від 17.05.2021 року, згідно із яким у гр. ОСОБА_5 виявлено ушкодження: забій м`яких тканин в ділянці нижньої щелепи, що супроводжувався синцем та набряком м`яких тканин, що відносяться до легких тілесних ушкоджень (а.с.44, 45);

-висновком експерта № 47 від 17.05.2021 року, згідно яким у гр. ОСОБА_7 , 2012 року народження, виявлено ушкодження: забій м`яких тканин в поперековій ділянці, що супроводжувався садном, синцем та набряком м`яких тканин, що відносяться до легких тілесних ушкоджень (а.с.42, 43).

Проаналізувавши наведені докази в їх сукупності та системному взаємозв`язку, суд вважає, що вони поза розумним сумнівом є переконливими та достатніми для висновку про винуватість ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення, а саме умисного легкого тілесного ушкодження.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 судом кваліфікуються за ч.1 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір.

Згідно із ч. 1 ст. 65 КК України суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Як роз`яснено в п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

При призначенні покарання ОСОБА_4 суд ураховує характер та суспільну небезпечність, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого.

Так, суд бере до уваги, що вчинене кримінальне правопорушення згідно зі ст.12 КК України відноситься до кримінального проступку; ОСОБА_4 за місцем проживання характеризується позитивно; на момент вчинення кримінального правопорушення до кримінальної відповідальності не притягувався; має середню освіту; на обліку у лікаря- психіатра чи лікаря-нарколога не перебуває.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого відповідно ст.66 КК України, судом не встановлено.

Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до п.п.6, 6-1 ч. 1 ст.67 КК України, суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо малолітньої дитини та особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах.

Згідно із ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими так і іншими особами.

Частиною 2 ст. 65 КК України визначено, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Ураховуючи викладене, суд, виходячи із доктрини судової дискреції, цілей та принципів права, загальних засад судочинства, беручи до уваги позицію прокурора та думку потерпілої, законного представника малолітньої потерпілої, вважає, що покарання ОСОБА_4 слід призначити в межах санкції ч. 1 ст.125 КК України у виді штрафу.

Таке покарання, на переконання суду, є співмірним протиправному діянню, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Разом із цим, судом встановлено, що вироком Погребищенського районного суду Вінницької області від 17.12.2021 року у справі №143/1317/21 ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, та призначено покарання у виді громадських робіт строком 200 (двісті) годин.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.125 КК України, до постановлення попереднього вироку.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Згідно із ч.4 ст.70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку.

Згідно із довідкою начальника Вінницького районного сектору №5 філії державної установи «Центр пробації у Вінницькій області» від 06.05.2022 року №42/17/343-22 станом на 06.05.2022 року ОСОБА_4 на виконання означеного вироку суду відпрацював 96 годин громадських робіт (а.с.90).

Зважаючи на обставини вчиненого кримінального проступку та осіб, які є потерпілими від протиправного діяння, суд не вбачає підстав для призначення остаточного покарання ОСОБА_4 шляхом поглинення менш суворого покарання (штрафу) більш суворим (громадські роботи).

Разом із цим, за правилами ч. 3 ст. 72 КК основне покарання у виді штрафу при призначенні його за сукупністю злочинів і сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

При цьому положення ч. 3 ст. 72 КК не тільки не виключають можливості застосування положень ст. ст. 70, 71 КК щодо призначення покарання за сукупністю злочинів та за сукупністю вироків, але й прямо вказують на необхідність такого застосування. У той же час ч. 3 ст. 72 КК передбачає не самостійне виконання вироків, якщо одним чи кількома з них призначено покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, а лише неможливість складення цих покарань з іншими видами покарань при призначенні їх за сукупністю злочинів або за сукупністю вироків і необхідність самостійного (окремого) виконання цих покарань.

Такий правовий висновок сформульований у постанові Верховного Суду від 17.08.2021 року у справі №185/10985/19.

З огляду на викладене покарання, призначене ОСОБА_4 вироком Погребищенського районного суду Вінницької області від 17.12.2021 року у справі №143/1317/21 у виді громадських робіт, підлягає самостійному виконанню.

Матеріальна шкода у даному кримінальному провадженні не заподіювалася.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлявся.

Витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні відсутні.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Підстав для застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили чи інших заходів забезпечення кримінального провадження стосовно обвинуваченого суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 369, 370, 371, 374, 376, 381, 382 КПК України суд, -

Ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу розміром п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп.

На підставі ч.4 ст.70, ч.3 ст.72 КК України покарання, призначене ОСОБА_4 вироком Погребищенського районного суду Вінницької області від 17.12.2021 року у справі №143/1317/21, виконувати самостійно.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Погребищенський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя