Дата документу 29.07.2022 Справа № 554/6980/22
У Х В А Л А

Іменем України

Провадження № 1кс/554/7885/2022

29 липня 2022 р. м. Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м. Полтави: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря : ОСОБА_2 ,

за участю прокурора : ОСОБА_3

за участю адвоката: ОСОБА_4

за участю підозрюваного: ОСОБА_5

розглянувши в залі суду в м. Полтаві клопотання слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Полтаві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миргород, Полтавської області, українця, громадянина України, військовослужбовця, який обіймає посаду старшого інженера експлуатаційно-господарського відділу 3 Територіального Одеського вузла урядового зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, у військовому званні майор, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000008 від 01.03.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Першим слідчим відділом (з дислокацією у м. Полтаві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000008 від 01.03.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що згідно з наказом т.в.о. начальника 3 Територіального Одеського вузла урядового зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України № 45-ос від 13.08.2020 майора ОСОБА_5 з 01.09.2020 призначено на посаду старшого інженера експлуатаційно-господарського відділу 3 Територіального Одеського вузла урядового зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.

Між Державою, від імені якої виступає 3 ТВУЗ Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, в особі начальника 3 ТВУЗ Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України полковника ОСОБА_7 та ОСОБА_5 29.10.2020 укладено контракт на проходження громадянами України військової служби в Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України на посадах осіб офіцерського складу, строком на два роки з 01.01.2021 по 31.12.2022.

Відповідно до приписів ст. ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», майор ОСОБА_5 вважається військовослужбовцем, який проходить військову службу за контрактом.

Вимоги ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зобов`язують майора ОСОБА_5 захищати Вітчизну, суверенітет і територіальну цілісність України.

Частиною 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: на території військової частини або в іншому місці роботи протягом робочого часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком; на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника); під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою; під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною радою України, у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан з 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб.

Указом Президента України № 133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год. 30 хв. 26.03.2022, строком на 30 діб.

Указом президента України № 259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год. 30 хв. 25 квітня строком на 30 діб.
Указом президента України № 341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год. 30 хв. 25 травня строком на 90 діб.
Однак, майор ОСОБА_5 , під час проходження військової служби, в порушення вищезазначених нормативно-правових актів вирішив стати на злочинний шлях.

Майор ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем, достовірно знав та усвідомлював, що повинен неухильно дотримуватись вимог ст.ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV, які зобов`язують його: свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, захищати суверенітет і територіальну цілісність України, забезпечувати її економічну та інформаційну безпеку, віддано служити українському народу, сумлінно, чесно та зразково виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, не допускати негідних вчинків.
Водночас, майор ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем, перебуваючи на посадістаршого інженера експлуатаційно-господарського відділу 3 Територіального Одеського вузла урядового зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, реалізуючи свій злочинний умисел, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби, самовільно залишив місце служби, а саме території на якій розташовується 3 Територіальний Одеський вузел урядового зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, в умовах воєнного стану, у порушення вимог ст. ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, не одержавши дозволу відповідних командирів або начальників, за відсутності поважних причин, 25.02.2022 приблизно 05 год. 00 хв., більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, самовільно залишив місце служби - 3 Територіальний Одеський вузел урядового зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, який розташовується за адресою: Полтавська область, м. Миргород, вул. Гоголя, 179, при цьому час проводив на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.
Станом на даний час майор ОСОБА_5 не повернувся до місця служби - 3 Територіального Одеського вузла урядового зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.
Таким чином, 25 лютого 2022 року приблизно о 05 год. 00 хв. майор ОСОБА_5 умисно залишив місце служби - 3 Територіальний Одеський вузел урядового зв`язку Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, який розташовується за адресою: АДРЕСА_2 та незаконно перебуває не за місцем служби станом на даний час.

В діях ОСОБА_5 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 5 ст. 407 КК України, тобто кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років та яке, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів.
28.07.2022 органом досудового розслідування складено письмове повідомлення ОСОБА_5 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, яке відповідно до ч. 1 ст. 278 КПК України вручено останньому.
Прохали застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 діб.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та прохав його задовольнити.

Підозрюваний та захисник прохали обрати запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту . Захисник зазначив , що підозрюваний у розшуку не перебував , весь цей час знаходився вдома та зараз не має намірів ухилятися та переховуватися від органів досудового розслідування. Зазначив про міцність його соціальних зв`язків та про стан здоров`я . Підозрюваний потребує постійного нагляду лікаря психіатра та йому необхідно прийми спеціальні заспокійливі ліки.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали лопотання, слідчий суддя вважає, що воно підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України слідчий суддя під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу зобов`язаний встановити наступне: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
З урахуванням вимог ч.3 ст. 132 КПК України саме на прокурора покладено обов`язок доведення існування обґрунтованої підозри, наявності ризиків зазначених у ч.1 ст. 177 КПК України, неможливості застосування іншого запобіжного заходу та законності мети запобіжного заходу.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення,передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 19.07.2022;протокол допиту свідка ОСОБА_9 ;протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ;протокол допиту ОСОБА_11 ;матеріалами службового розслідування;рапортом складеним за результатом опитування свідка ОСОБА_7 , в порядку ч. 11 ст. 232 КПК України;рапортом складеним за результатом опитування свідка ОСОБА_12 , в порядку ч. 11 ст. 232 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;ризик продовження чи повторення протиправної поведінки.

У своєму клопотанні прокурор посилається на існування ризиків, передбачених 177 КПК України, а саме зазначає, що підозрюваний ОСОБА_5 через тяжкість інкримінованого йому кримінального правопорушення може переховуватись від органів досудового розслідування , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України яка є тяжким, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років. ОСОБА_5 може тиснути та впливати на свідків, деякі з яких до теперішнього часу ще не допитані, у цьому ж кримінальному провадженні. Та перебуваючи на свободі, може незаконно впливати як особисто, так і через третіх осіб з числа діючих військовослужбовців, на учасників кримінального провадження, з метою запобігання надання ними правдивих показань, зокрема, на вже допитаних свідків та інших свідків, в тому числі з мотивів помсти їм за надані в ході досудового розслідування показання, чи з метою схилити їх у будь-який спосіб до зміни або відмови від раніше наданих ними показань, з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності. Крім того, може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, враховуючи його нехтування положеннями чинного законодавства, а саме порушенням вимог ст. ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, шляхом уникнення від явок до органу досудового розслідування та суду, а також не виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки.

Статтею 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Більш того зазначене положення повністю корелюється з загальними положеннями щодо застосування запобіжних заходів що зазначені в ст. 131 КПК України.

Відповідно до ст. 29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є суттєвим обмеженням права на свободу.

Відповідно до ч.4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Прокурором не було доведено неможливості застосування до підозрюваного ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу не пов`язано із тримання під вартою.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_5 крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, судом також враховано стан здоров`я підозрюваного та перебування його на обліку у лікаря-психіатра. Також враховані місність його соціальних зв`язків , а саме : наявність постійного місця проживання , сім`ї , те , що особа раніше не засуджувалася та не перебувала у розшуку у зв`язку із вчиненням кримінального правопорушення, не чинила перешкод у розслідування злочину.
Слідчий суддя вважає за можливе обрати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Враховуючи наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту є найбільш прийнятним, оскільки інші більш м`які запобіжні заходи не здатні усунути ризики, передбачені ст. 177 КПК України з наступних причин:

- особисте зобов`язання не можливо застосувати у зв`язку з тим, що ОСОБА_5 вчинив тяжкий злочин, що може виразитися у перешкоджанні встановленню об`єктивної істини по даному кримінальному провадженні, повного, всебічного розслідування шляхом незаконного впливу на потерпілого з метою уникнення покарання.

- особиста порука при проведенні досудового розслідування не встановлено осіб, які б надали письмове зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків та зобов`язуться за необхідності доставити до органу досудового розслідування чи суду підозрюваного на першу вимогу.

- застава слідчому чи прокурору не надходили заяви або клопотання від підозрюваного, його рідних або інших осіб про врахування можливостей внесення грошових коштів на спеціальний рахунок, визначений у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України при зверненні слідчого, прокурора до слідчого судді з клопотанням про застосування до підозрюваного запобіжного заходу.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя вважає за можливе застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Керуючись ст. ст. 176 178, 181, 184, 194 КПК України, слідчий суддя-

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити частково.

Застосувати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту терміном на 60 діб, без застосування електронних засобів контролю.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 такі обов`язки:
- не залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора , слідчого судді ;

- з`являтися негайно до слідчого, прокурора або суду за викликом;
- утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні.

Виконання ухвали покласти на працівників поліції на території обслуговування якого проживає підозрюваний ОСОБА_5 .

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду на протязі 5 діб з моменту оголошення.

Слідчий суддя : ОСОБА_1