Провадження №: 1-кс/755/1255/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"10" серпня 2022 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 за участі прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві заяву прокурора першого відділу процесуального керівництва Департаменту організації, процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях про злочини, вчинені у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 про відвід судді Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_6 від розгляду кримінального провадження № 0000519, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15 червня 2015 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 340, ч. 1 ст. 366 КК України,

ВСТАНОВИВ:

25 липня 2022 року прокурор першого відділу процесуального керівництва Департаменту організації, процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях про злочини, вчинені у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 подав заяву про відвід судді ОСОБА_6 з підстав, визначених п. 4 ч. 1ст. 75 КПК.
Прокурор мотивує заяву тим, що ОСОБА_4 серед іншого обвинувачується у внесенні завідомо неправдивих відомостей до офіційного документу - протоколу про адміністративне правопорушення серії АА2 № 906626 від 14.01.2014 року, за ст. 122-2 КУпАП стосовно ОСОБА_7 . На підставі розгляду саме цього протоколу та інших матеріалів справи про адміністративне правопорушення суддя Дніпровського районного суду міста Києва ОСОБА_8 25.01.2014 року, прийняв незаконну постанову в судовій справі № 755/1143/14-п про визнання ОСОБА_7 винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП, та незаконно призначив найбільш суворий вид адміністративного стягнення, передбачений санкцією вказаної статті - позбавлення права керування транспортним засобом строком на 6 (шість) місяців.

При цьому, кримінальне провадження № 0000519 відносно ОСОБА_4 відповідно до вимог ст. 217 КПК України 15.06.2021 було виділено в окреме провадження із кримінального провадження № 0000046 від 25.02.2014 року.

Крім того, на даний час Деснянським районним судом міста Києва розглядається обвинувальний акт у кримінальному провадженні стосовно судді Дніпровського районного суду міста Києва (у відставці) ОСОБА_8 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 340 КК України, а саме у незаконному перешкоджанні організації та проведенню мітингів і демонстрацій шляхом незаконного притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_7 та ще однієї особи.

Матеріали кримінального провадження стосовно ОСОБА_8 також виділені в окреме провадження із кримінального провадження № 0000046.

Більше того, 30.06.2022 до Печерського районного суду м. Києва скеровано для розгляду обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000401 від 20.06.2022 (також виділеному із кримінального провадження № 0000046) за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.

З урахуванням наведеного, а також враховуючи, що ОСОБА_4 серед іншого обвинувачується у внесенні завідомо неправдивих відомостей до протоколу про адміністративне правопорушення від 14.01.2014, на підставі розгляду якого суддя ОСОБА_8 25.01.2014 незаконно притягнув до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 122-2 КУпАП, ОСОБА_7 .

Крім того, під час досудового розслідування кримінальному провадженні № 0000046 встановлено, що у січні-лютому 2014 року суддями Дніпровського районного суду міста Києва приймалися рішення щодо притягнення до адміністративної відповідальності учасників руху «Автомайдан».

Саме тому у 2015-2017 роках у кримінальному провадженні допитано як свідків більшість суддів Дніпровського районного суду міста Києва, зокрема ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та інших.

В рамках цього ж кримінального провадження в приміщеннях Дніпровського районного суду міста Києва неодноразово проводилися слідчі дії, вилучалися документи, допитувалися як свідки помічники суддів, працівники апарату суду тощо.

Крім того, на цей час суддями Деснянського районного суду міста Києва розглядаються обвинувальні акти стосовно судді Дніпровського районного суду міста Києва (у відставці) ОСОБА_15 та колишнього судді цього ж суду ОСОБА_16 , які обвинувачуються у перешкоджанні організації та проведенню зборів і демонстрацій шляхом незаконного притягнення учасників Всеукраїнського громадського руху «Автомайдан» та інших учасників мирних акцій протесту до адміністративної відповідальності. Матеріали кримінальних проваджень стосовно вищевказаних осіб також у різний час виділялися із кримінального провадження № 0000046.

Тому, насамперед з урахуванням усіх вищезазначених обставин ухвалою судді Дніпровського районного суду міста Києва ОСОБА_17 від 15.02.2022 задоволено заяву судді цього ж суду ОСОБА_18 про самовідвід від участі у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 .

З аналогічних підстав задоволено заяви прокурора та відведено від участі у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 і суддів ОСОБА_19 та ОСОБА_20 (відповідні ухвали від 20.05.2022 та 29.06.2022 містяться в матеріалах справи).

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - КЗПЛ) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом (п. 1). Як зазначається у п. 11 Рекомендацій СМ/Rес (2010) 12 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов`язки, ухвалених 17.11.2010 року, зовнішня незалежність не є прерогативою чи привілеєм, наданим для задоволення власних інтересів суддів. Вона надається в інтересах верховенства права та осіб, які домагаються та очікують неупередженого правосуддя. Незалежність суддів слід розуміти як гарантію свободи, поваги до прав людини та неупередженого застосування права. Неупередженість та незалежність суддів є необхідними для гарантування рівності сторін перед судом» (п. 11). Крім того, Консультативна рада європейських суддів у п. 12 Висновку № 1 (2001) наголошує: «Судовій владі повинні довіряти не лише сторони окремої судової справи, а й суспільство в цілому. Таким чином, суддя не просто повинен насправді бути вільним від будь-яких зв`язків, прихильностей, упередженості, він чи вона також повинні вважатися вільними від цього з точки зору розсудливого спостерігача. У протилежному випадку довіру до судової влади може бути підірвано». Отже, є тісний зв`язок між незалежністю і об`єктивною неупередженістю. З цієї причини Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазвичай розглядає ці дві вимоги разом (Фіндлі проти Сполученого Королівства, п. 73).

Так, ЄСПЛ в п. 66 рішення у справі «Бочан проти України» від 03.05.2007 (заява № 7577/02) зазначає, що «безсторонність», в сенсі п. 1 статті 6, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі».

Аналогічна правова позиція закріплена також в п. п. 49, 52 рішення ЄСПЛ у справі «Білуха проти України» від 09.11.2006 (заява № 33949/02), п. 28 рішення ЄСПЛ у справі «Газета «Україна-центр» проти України» від 15.07.2010 (заява № 16695/04).

В п. 105 рішення ЄСПЛ у справі «Олександр Волков проти України» від 09.01.2013 (заява № 21722/11) суд дійшов висновку про те, що: «між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а й може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій). Отже, у деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності».

Як установлено Бангалорськими принципами поведінки суддів, схваленими резолюцією Економічної і Соціальної Ради ООН № 2006/23 від 27.07.2006 «об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття».

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, висловленої у постанові колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду 17.09.2019 у справі №277/599/15-к, безсторонність (неупередженість) суду має визначатися згідно з: суб`єктивним критерієм при врахуванні особистих переконань та поведінки конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі; об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності.

Таким чином встановлені обставини, які викликають обґрунтовані сумніви у неупередженості судді Дніпровського районного суду міста Києва ОСОБА_6 у справі № 755/14247/21.

Прокурор у судовому засіданні підтримав заяву про відвід судді ОСОБА_6 та просив її задовольнити.
Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав заяву та просив її задовольнити.
Захисник ОСОБА_21 та потерпіла ОСОБА_7 у судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду заяви повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.
Особа, якій заявлено відвід суддя ОСОБА_6 у судове засідання не з`явилась, про день та час розгляду заяви повідомлена належним чином, пояснень з приводу заявленого відводу не направила.
Враховуючи вимоги ст. ст. 22, 26 та 81 КПК України, суд вважає за можливе розглянути заяву про відвід судді ОСОБА_6 за відсутності осіб, що не з`явились.
Вивчивши заяву прокурора про відвід судді, дослідивши додані до неї додатки, заслухавши прокурора, суд, дійшов такого висновку.
Як встановлено у судовому засіданні, у провадженні Дніпровського районного суду м. Києва (головуюча суддя ОСОБА_6 ) перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000519 від 15 червня 2015 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 340, ч. 1 ст. 366 КК України.
В межах зазначеного кримінального провадження ОСОБА_4 обвинувачується у внесенні завідомо неправдивих відомостей відомостей до офіційного документа протоколу про адміністративне правопорушення серії АА2 № 906626 від 14.01.2014 р., складеного за ст. 122-2 КУпАП щодо ОСОБА_7 . За результатами розгляду цього протоколу про адміністративне правопорушення постановою судді Дніпровського районного суду міста Києва ОСОБА_8 від 25 січня 2014 року у справі № 755/1143/14-п ОСОБА_7 визнано винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-2 КУпАП, та накладено найбільш суворе адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів строком на 6 (шість) місяців.
При цьому, кримінальне провадження № 0000519 щодо ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 366, ст. 340 КК України відповідно до вимог ст. 217 КПК України 15 червня 2021 року було виділено в окреме провадження із кримінального провадження № 0000046 від 25 лютого 2014 року.
Крім того, наразі у Деснянському районному суді міста Києва розглядається кримінальне провадження стосовно колишнього судді Дніпровського районного суду міста Києва ОСОБА_8 , який обвинувачуються у незаконному перешкоджанні організації та проведенню зборів і демонстрацій шляхом незаконного притягнення учасників до адміністративної відповідальності ОСОБА_7 та ін. Кримінальне провадження стосовно судді ОСОБА_8 також було виділено в окреме провадження з матеріалів кримінального провадження № 0000046.
Так, впродовж 2004-2015 року суддя ОСОБА_8 обіймав адміністративну посаду в Дніпровському районному суді м. Києва. Зокрема, Указом Президента України від 26.05.2004 р. №579/2004 ОСОБА_8 призначено головою Дніпровського районного суду м. Києва та з 01.06.2004 р. Рішенням Ради суддів України від 29.09.2009 р. № 52 ОСОБА_8 повторно призначено головою Дніпровського районного суду м. Києва.
На підставі ст. 126 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» у редакції Закону України від 12.02.2015 р. № 192-VІІІ та на підставі результатів таємного голосування зборів суддів від 14.04.2015 р. ОСОБА_8 звільнено з адміністративної посади голови Дніпровського районного суду м. Києва з 14.04.2015 р.
Також суддя враховує, що у межах кримінального провадження №0000046 в якості свідків допитувались судді Дніпровського районного суду м. Києва.
Згідно приписів ч. 1 ст. 21 КПК України кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.
Реалізація гарантій незалежності здійснення правосуддя є необхідною передумовою належного виконання судом своїх конституційних функцій щодо забезпечення дії принципу верховенства права, захисту прав і свобод людини та громадянина (ст. 3, 8, 55 Конституції України).
Законом України «Про судоустрій і статус суддів» визначені умови виконання професійних обов`язків суддів та правові засоби, за допомогою яких забезпечується реалізація конституційних гарантій незалежності суддів.
Поряд з цим, відповідно до ч. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
Якщо у учасника процесу виникли сумніви щодо об`єктивності та неупередженості судді, то у нього, відповідно до наведеного, виникає право заявити судді відвід.
Відповідно до ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого ч. 3 ст. 35 КПК України порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.
Відповідно до приписів ст. 15 Кодексу суддівської етики неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.
Відповідно до «Бангалорських принципів поведінки судді», схвалених резолюцією 2006/23 Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року, об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.
Згідно з п. 12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів при винесенні судових рішень, у відношенні сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від будь-яких зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що впливають на здатність судді приймати незалежне рішення. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки зі сторони сторін в конкретному розгляді, але і зі сторони суспільства в цілому. І суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача. Інакше довіру до незалежної судової влади буде підірвано.
Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини наявність безсторонності, відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції, повинна визначатись суб`єктивними та об`єктивними критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід враховувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступень, що свідчать про небезсторонність суду.
Також згідно практики Європейського суду з прав людини важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.
Так у своєму рішенні по справі «Фельдман проти України» Європейський суд з прав людини порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини визнав незабезпечення суддею достатніх гарантій для виключення будь-якого розумного сумніву з приводу його безсторонності.
Згідно з приписами ч. ч. 1, 2 ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, дізнавач, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.
Аналізуючи доводи прокурора, наведені у заяві про відвід судді ОСОБА_6 суддя доходить висновку, що зазначені прокурором мотиви свідчать про наявність обставин, які обґрунтовано можуть викликати сумніви щодо об`єктивності та неупередженості судді ОСОБА_6 під час розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 340, ч. 1 ст. 366 КК України.
Враховуючи наведене, суддя дійшов висновку, що заява прокурора ОСОБА_5 про відвід судді Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_6 від розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 340, ч. 1 ст. 366 КК України, відповідає вимогам ст. ст. 75, 76 КПК України, тому з метою запобігання виникненню сумніву в об`єктивності та неупередженості судді при розгляді кримінального провадження, а також з метою підвищення авторитету судової влади слід її задовольнити.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 75, 81 КПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Заяву прокурора першого відділу процесуального керівництва Департаменту організації, процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях про злочини, вчинені у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 про відвід судді Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_6 від розгляду кримінального провадження № 0000519, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15 червня 2015 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 340, ч. 1 ст. 366 КК України, задовольнити.
Відвести суддю Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_6 від розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 340, ч. 1 ст. 366 КК України (справа № 755/14247/21, провадження № 1-кп/755/1255/22).
Копію ухвали направити для відома учасникам судового провадження та судді Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_6 .
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя