1 із 12 Провадження №1-КП/303/529/21
Справа №303/3147/21
Номер рядка статистичного звіту 227
вирок
Іменем України
06 жовтня 2022 року м.Мукачево
Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області
в складі: головуючої ОСОБА_1
секретар ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Мукачево кримінальне провадження №0001048 стосовно
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки села Кучава Мукачівського району Закарпатської області та мешканки АДРЕСА_1 , з середньою освітою, заміжньої, на утриманні одна малолітня дитина, не працюючої, раніше не судимої, громадянки України,
обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною 2 статті 286 КК України,-
з участю сторін та учасників кримінального провадження:
прокурорів ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5
ОСОБА_6
ОСОБА_7
представника потерпілої ОСОБА_8
обвинуваченої ОСОБА_3
захисника ОСОБА_9
представника цивільного відповідача ОСОБА_10

В С Т А Н О В И В:
Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
09 грудня 2020 року близько 14 годин 35 хвилин, ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки «HYUNDAI» модель «ELANTRA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухаючись в населеному пункті селі Верхній Коропець, Мукачівського району, Закарпатської області, по головній дорозі та заїхавши на її перехрещення з другорядною дорогою в напрямку вулиці Шенборна, що прилягає до головної дороги зліва по ходу її напрямку руху, ОСОБА_3 , виконуючи маневр повороту ліворуч, не зупиняючись, при цьому рухаючись більше до лівого краю проїзної частини другорядної дороги вулиці, де діючи всупереч вимогам п. п. 1.3, 1.5, 1.10, 2.3 (б), 12.1, 12.3. Правил дорожнього руху України, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинна була і могла їх передбачити, проявила неуважність до дорожньої обстановки, що склалася та її зміни, не забезпечила безпеку дорожнього руху, не вибрала безпечну швидкість, щоб мати змогу постійно контролювати рух автомобіля та безпечно керувати ним за умов видимості у напрямку руху, з моменту виникнення небезпеки для руху, яку вона об`єктивно була спроможна виявити, не вжила заходів для зменшення швидкості аж до повної зупинки транспортного засобу.

2 із 12
У результаті чого ОСОБА_3 допустила наїзд на пішохода ОСОБА_11 , який в той час рухався правим краєм проїзної частини другорядної дороги зі сторони вулиці Шенборна, в сторону автодороги Н-09 сполученням «Мукачево-Рогатин- Львів» у напрямку її перехрещення з головною дорогою, що в населеному пункті селі Верхній Копропець, Мукачівського району Закарпатської області.
В результаті вище вказаної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_11 , отримав тілесні ушкодження у вигляді: тотального крововиливу у тім`яно-скронево-потиличній ділянці по внутрішній поверхні м`яких тканин голови, тотального крововиливу під м`якою мозковою оболонкою, багаточисленних дрібнокрапкових крововиливів у речовину головного мозку, багатоуламкового перелому кісток склепіння черепа у тім`яно-скронево-потиличній ділянці справа з переходом на кістки основи черепа у задні черепні ямки, ознак набряку головного мозку, а також підтверджується даними судово-гістологічного дослідження внутрішніх органів.
Вищевказані тілесні ушкодження як такі, що небезпечні для життя в момент їх спричинення відносяться до тяжких тілесних ушкоджень і є безпосередньою причиною настання смерті знаходяться у прямому причинному зв`язку.
Смерть ОСОБА_11 , настала внаслідок закритої черепно-мозкової травми у вигляді перелому склепіння та основи черепа, субарахноїдального крововиливу, забою головного мозку, що ускладнилось травматичним набряком головного мозку, що і явилося безпосередньою причиною його смерті.
Виявлені тілесні ушкодження виникли внаслідок дії твердих тупих предметів по механізму удару та ударянні об такі, і є характерними для травми від зіткнення автомобіля, що рухається з людиною.
Приймаючи до уваги характер, локалізацію виявлених тілесних ушкоджень, під час первинного контактування з транспортним засобом ОСОБА_11 , найбільш вірогідно знаходився у вертикальному чи близькому до нього положенні, повернутий передньою поверхнею тіла до автомобіля. По давності виникнення можуть вкладатись в дату дорожньо-транспортної пригоди. При судово-токсикологічному дослідженні трупної крові виявлено етиловий спирт в концентрації 1,17 %, що стосовно до живих осіб відповідає легкому алкогольному сп`янінню.
З технічної точки зору, причиною настання даної дорожньо-транспортної пригоди є факт невідповідності дій водія транспортного засобу марки «HYUNDAI» модель «ELANTRA», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_3 , вимогам п. п. 1.3, 1.5, 1.10, 2.3 (б), 12.1, 12.3. Правил дорожнього руху України, які знаходяться в причинно- наслідковому зв`язку з фактом дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.
Вказані вище дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за частиною 2 статті 286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.
Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення не визнала, пояснила, що 09 грудня 2020 року у другій половині дня поверталася додому, дорога була сухою, погода сонячною, вона рухалася по головній дорозі в населеному пункті Верхній Коропець, Мукачівського району. Здійснюючи поворот ліворуч в напрямку вулиціі Шенборна вона рухалася по своїй смузі руху і несподівано за 8-11 метрів до місця наїзду побачила свого односельчанина ОСОБА_11 , який рухався їй назустріч по центру дороги, після чого несподівано зробив крок вліво. Оскільки, ОСОБА_11 перебував у стані алкогольного сп`яніння, несподівано для неї з`явився на дорозі і сонце засліпило їй очі, вона не встигла вчасно зреагувати на ситуацію, намагалася його об`їхати, тому здійснила наїзд, після чого різко вивернула руль ліворуч. Наїзд на пішохода здійснила лівою частиною автомобіля. Вважає, що дана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини ОСОБА_11 , він і раніше неодноразово ходив по вулиці у нетверезому стані.
Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

3 із 12
У судовому засіданні свідок ОСОБА_12 пояснив, що потерпілий у даній дорожньо-транспортній пригоді ОСОБА_11 є його батьком. Підтвердив, що перехрестя, на якому сталася подія є досить складним, тому зазвичай його слід проїжджати обережно на незначній швидкості. У той день він приїхав на місце події за кілька хвилин, оскільки виїхав з дому у своїх справах і першим був на місці події. Коли приїхав, побачив, що батько лежить на дорозі, а обвинувачена сиділа біля машини у шоковому стані, говорила, що не побачила батька, бо сонце засліпило їй очі.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_13 пояснив, що є односельчанином з обвинуваченою та померлим ОСОБА_11 . Очевидцем дорожньо-транспортної пригоди не був, проте ствердив що ОСОБА_11 останнім часом зловживав алкогольними напоями і зазвичай ходив по центру дороги, незважаючи на рух транспортних засобів. 09 грудня 2020 року, почувши про трагедію, яка сталася, він приїхав на місце події, автомобіль обвинуваченої стояв по центру дороги. Ствердив, що дане перехрестя є складним, оскільки погана видимість, дорога не містить пішохідних доріжок.
Свідок ОСОБА_14 у судовому засіданні пояснила, що знайома з потерпілою, проживають в одному селі. ОСОБА_11 останнім часом полюбляв розгулювати по дорозі у стані алкогольного сп`яніння. Очевидцем дорожньо-транспортної пригоди не була, ствердила, що односельчани зазвичай сварилися на померлого, оскільки він нехтував правилами дорожнього руху.
Свідок ОСОБА_15 у судовому засіданні пояснив, що проживає в одному селі з обвинуваченою. Очевидцем дорожньо-транспортної пригоди не був, проте, ствердив, що померлий ОСОБА_11 раніше неодноразово вживав алкогольні напої і вештався по дорозі не реагуючи на автомобілі.
Дослідженням протоколів слідчих дій та доказів, які надані суду сторонами кримінального провадження, а також оцінкою даних доказів на предмет належності та допустимості, судом встановлено наступне.
Відповідно до протоколу від 09 грудня 2020 року в ході огляду місця події оглянуто місце дорожньо-транспортної пригоди, а саме місце зіткнення на перехресті вулиць в напрямку вулиці Шенборна в селі Верхній Коропець Мукачівського району на автомобільній дорозі загального значення «Н-09» сполученням «Мукачево-Івано-Франківськ-Рогатин-Львів». Визначено, які пошкодження отримав транспортний засіб марки «HYUNDAI» модель «ELANTRA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , за результатами дорожньо-транспортної пригоди.
Згідно акту огляду та тимчасового затримання від 09 грудня 2020 року транспортний засіб поміщено на майданчик тимчасового зберігання. За результатами огляду місця події транспортний засіб визнано речовим доказом на підставі постанови від 10 грудня 2020 року. Ухвалою слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду від 11 грудня 2020 року накладено арешт на автомобіль.
Наданим суду протоколом огляду місця події та речей від 22 січня 2021 року підтверджується, що зазначений вище транспортний засіб оглянуто та зафіксовано наявні на ньому пошкодження.
Протоколом огляду від 09 грудня 2020 року підтверджується, що після дорожньо-транспортної пригоди оглянуто труп ОСОБА_11 та зафіксовано наявні тілесні ушкодження.
Висновком експерта Мукачівського районного бюро судово-медичної експертизи №472/2020 від 14 січня 2021 року підтверджується, що ОСОБА_11 , отримав тілесні ушкодження у вигляді: тотального крововиливу у тім`яно-скронево-потиличній ділянці по внутрішній поверхні м`яких тканин голови, тотального крововиливу під м`якою мозковою оболонкою, багаточисленних дрібнокрапкових крововиливів у речовину головного мозку, багатоуламкового перелому кісток склепіння черепа у тім`яно-скронево-потиличній ділянці справа з переходом на кістки основи черепа у задні черепні ямки, ознак набряку головного мозку, а також підтверджується даними судово-гістологічного дослідження внутрішніх органів. Тілесні ушкодження небезпечні для життя в момент їх спричинення та відносяться до тяжких

4 із 12
тілесних ушкоджень і є безпосередньою причиною настання смерті знаходяться у прямому причинному зв`язку.
Згідно зазначеного висновку смерть ОСОБА_11 , настала внаслідок закритої черепно-мозкової травми у вигляді перелому склепіння та основи черепа, субарахноїдального крововиливу, забою головного мозку, що ускладнилось травматичним набряком головного мозку, що і явилося безпосередньою причиною його смерті. Виявлені тілесні ушкодження виникли внаслідок дії твердих тупих предметів по механізму удару та ударянні об такі, і є характерними для травми від зіткнення автомобіля, що рухається з людиною.
Також, експерт зазначив, що приймаючи до уваги характер, локалізацію виявлених тілесних ушкоджень, під час первинного контактування з транспортним засобом ОСОБА_11 , найбільш вірогідно знаходився у вертикальному чи близькому до нього положенні, повернутий передньою поверхнею тіла до автомобіля. По давності виникнення можуть вкладатись в дату дорожньо-транспортної пригоди. При судово-токсикологічному дослідженні трупної крові виявлено етиловий спирт в концентрації 1,17 %, що стосовно до живих осіб відповідає легкому алкогольному сп`янінню.
За результатами судово-медичної токсикологічної експертизи (висновок №2351 від 21 грудня 2020 року) встановлено, що в крові обвинуваченої не виявлено метилового, етилового, н-пропілового, н-бутилового, н-амілового спирту та їх ізомерів.
Згідно з протоколом огляду та перегляду відеозапису від 15 січня 2021 року встановлено, що обвинувачена, рухаючись на своєму автомобілі марки «HYUNDAI» модель «ELANTRA», реєстраційний номер НОМЕР_1 по головній дорозі в селі Верхній Коропець Мукачівського району та здійснюючи поворот ліворуч в напрямку вулиці Шенборна здійснила наїзд на пішохода, який рухався по вулиці в напрямку головної дороги по правій для нього полосі, ближче до центру дороги (пішохідні доріжки відсутні).
Зазначене вище підтверджується переглянутим у судовому засіданні відео з камер спостереження. Встановлено, що ОСОБА_3 , рухаючись у своєму автомобілі марки «HYUNDAI» модель «ELANTRA», реєстраційний номер НОМЕР_1 по головній автодорозі Н-09 сполученням «Мукачево-Рогатин-Львів» в селі Верхній Коропець Мукачівського району здійснила наїзд на пішохода, який рухався їй на зустріч по праві для нього смузі руху, ближче до центру дороги.
Слід зазначити, що зазначеним вище відео спростовуються доводи обвинуваченої, яка категорично ствердила, що наїзд на пішохода відбувся на зустрічній для нього смузі руху ближче до центру дороги.
Висновком експерта судової авто технічної експертизи №СЕ-19/107-21/387-ІТ від 22 січня 2021 року підтверджується, що на момент огляду і експертного дослідження система рульового керування, гальмівна система, система освітлення та світлової сигналізації та ходова частина транспортного засобу марки «HYUNDAI» модель «ELANTRA», реєстраційний номер НОМЕР_1 знаходиться в працездатному стані і могла виконувати функції , передбачені конструкцією.
Висновком експерта судової інженерно-транспортної експертизи СЕ-19/107-21/10-ІТ від 22 січня 2021 року підтверджується, що на транспортному засобі марки «HYUNDAI» модель «ELANTRA», реєстраційний номер НОМЕР_1 наявні пошкодження, характерні для контактування з пішоходом, опис пошкоджень наведено в дослідницькій частині висновку.
Висновком судової експертизи №КСЕ-19/107-21/1195 від 01 березня 2021 року підтверджується, що швидкість транспортного засобу марки «HYUNDAI» модель «ELANTRA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на обраному відрізку шляху в проміжку
часу «14:36:47-14:36:48», згідно системного таймеру, становить біля 26... 28км/год. Повний зупиночний шлях автомобіля в даних дорожніх умовах, становить 22,95м...23,6м при швидкості 40км/год та 13м... 14,7м при швидкості 26км/год... 28км/год. В даній дорожній ситуації, при заданих вихідних даних, для забезпечення безпеки дорожнього руху, водій ОСОБА_3 повинен був керуватись технічними вимогами пункту 12.3 чинних Правил дорожнього руху України з посиланням на термін «небезпека для руху», який є в пункті 1.10 дорожнього руху

5 із 12
України.
Згідно зазначено ви ще висновку з технічної точки зору, при наданих на дослідження даних, водій автомобіля марки «HYUNDAI» модель «ELANTRA», реєстраційний номер
НОМЕР_1 , ОСОБА_3 , мала технічну можливість зупинити транспортний
засіб до місця найду шляхом застосування екстреного гальмування, рухаючись як із вказаною швидкістю 40км/год, так і з встановленою швидкістю 26...28км/год даних дорожніх умовах та уникнути наїзду на пішохода в момент виникнення йому небезпеки для руху.
При цьому, з технічної точки зору, при заданих вихідних даних, суперечність дій
водія автомобіля марки «HYUNDAI» модель «ELANTRA», реєстраційний номер
НОМЕР_1 , технічним вимогам пункту 12.3 чинних Правил дорожнього руху України, перебувають в прямому причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди.
Допитаний у судовому засіданні експерт ОСОБА_16 підтвердив, що складений ним висновок, здійснено на підставі постанови слідчого та з у рахуванням наданих необхідних вихідних даних. На місті дорожньо-транспортної пригоди не був, оскільки робив висновок на підставі наданих вихідних даних (яких було достатньо) та досліджував відео з камери спостереження, де зафіксовано обставини пригоди.
За клопотанням сторони обвинувачення, з метою отримання та перевірки отриманих раніше доказів у даному кримінальному провадженні, доручено проведення слідчого експерименту за участі обвинуваченої відповідно до частин 3 статі 333 КПК України.
Відповідно до протоколу про проведення слідчого експерименту від 03 травня 2022 року визначено загальну видимість в напрямку руху з робочого місця водія по усій траєкторії його руху на заокругленості дороги. Так, відстань від статистичного автомобіля до статиста становить загальну видимість елементів проїзної частини дороги у напрямку руху, і при вимірюванні складає: точка 40 загальна видимість становить 35,7 м (переднє лобове скло), точка 39 загальна видимість становить 35,1 м (переднє лобове скло), точка 38 загальна видимість становить 34,4 м (переднє лобове скло), точка 37 загальна видимість становить 33,6 м (переднє лобове скло).
Ухвалою суду від 31 травня 2022 року, на підставі клопотання прокурора, призначено додаткову комплексну фото-технічну та інженерно-технічну експертизу у даному кримінальному провадженні.
Висновком експерта №КСЕ-19/107-22/4875 від 14 липня 2022 року підтверджено що у даній дорожній ситуації, для забезпечення безпеки дорожнього руху, водій автомобіля марки «HYUNDAI» модель «ELANTRA», реєстраційний номер НОМЕР_1 повинна була керуватись технічним вимогами пункту 12.3 чинних Правил дорожнього руху України з посиланням на термін «небезпека для руху», який діє в пункті 1.10 Правил дорожнього руху України. Крім того, експертом зазначено, що автомобіль своєю правою частиною здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_11 . З причин, вказаних в дослідницькій частині висновку надати відповіді на інші питання не виявилось можливим.
Наведеним висновком спростовуються доводи сторони захисту, що дорожньо-транспортна пригода мала місце на смузі руху водія автомобіля марки «HYUNDAI» модель «ELANTRA», оскільки механічні пошкодження транспортного засобу мають інший характер, що також узгоджується переглянутим у судовому засіданні відео з камер спостереження.
Слід зазначити, що частиною 3 статті 93 КПК України чітко визначено спосіб збирання доказів стороною захисту з урахуванням вимог статті 220 КПК України та порядку оскарження дій слідчого.
На підтвердження своїх доводів щодо невинуватості ОСОБА_3 стороною захисту надано суду висновок Львівського НДІСЕ за результатами комплексної судової інженерно-транспортної та криміналістичної експертизи відео-звукозапису №3611 від 26 серпня 2021 року. Даний висновок здійснено на підставі клопотання захисника ОСОБА_9 захисником зазначені вихідні данні та надано на дослідження копії письмових доказів та диск з відеозаписом.

6 із 12
Допитаний у судовому засіданні експерт ОСОБА_17 підтвердив, що стороною захисту надані йому копії письмових доказів для дослідження та диск з відеозаписом, який він використав для дослідження.
Слід зазначити, що оригінали письмових доказів та відповідний диск, на момент складання висновку експертом, були долучені до матеріалів кримінального провадження та зберігались при матеріалах кримінального провадження.
Відповідно до наданого суду висновку судовий експерт, якому доручено проведення даної експертизи наділений правом проведення судових автотехнічних експертиз та спеціальностями 10.1 «Дослідження обставин і механізму ДТП» та 7.1 «Технічне дослідження матеріалів та засобів відеозапису». Проте, як вбачається з дослідницької частини висновку експерта, розрахунок середньої швидкості автомобіля здійснено за допомогою фотокадрів, що дає право здійснювати таке дослідження виключно експертам наділеним правом проведення експертиз за спеціальностями 6.1. Інструкції про порядок присвоєння кваліфікації судового експерта експертно-кваліфікаційними комісіями ауково-дослідних інститутів судових експертиз Міністерства юстиції України.
Відповідно до статті 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Частиною 1 статті 87 КПК України визначено, що недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.
Таким чином, з наведених вище підстав, висновок Львівського НДІСЕ №3611 від 26 серпня 2021 року, наданий стороною захисту на підтвердження своїх доводів слід визнати недопустимим доказом.
Наданими суду доказами, що характеризують особу обвинуваченої підтверджується, що остання до кримінальної відповідальності не притягалася, на обліку у психіатра, фтизіатра, нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні малолітню дитину.
Також судом досліджені договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР/1140542, повідомлення про страховий випадок, товарний чек та накладна від 10 грудня 2020 року, договір на виконання робіт від 30 квітня 2021 року.
Дослідженими судом заявами від 10 березня 2021 року за №№204,205 підтверджується, що обвинувачена частково відшкодувала заподіяну шкоду, у разі відмови відшкодування страхового випадку зобов`язалася виплатити потерпілій 100 000 гривень.

Заслухавши показання обвинуваченої, свідків, оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд вважає, що винуватість обвинуваченої у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення доведена досудовим розслідуванням та знайшла повне підтвердження в ході судового розгляду з огляду на таке.
Відповідно до частини 2 статті 22 КПК України сторони мають рівні права на збирання та подання до суду доказів.
Суд зазначає, що статтею 337 КПК України визначено - судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

7 із 12
Обвинувачена у судовому засіданні підтвердила, що за її участі сталася дорожньо-транспортна пригода, за наслідками якої настала смерть ОСОБА_11 , проте вважає, що така подія відбулася виключно з вини потерпілого.
Заперечуючи свою вину у вчиненні даного кримінального правопорушення обвинувачена зазначає, що рухалася по своїй смузі руху і несподівано за 8-11 метрів до місця наїзду побачила потерпілого, який рухався їй назустріч по центру дороги і зробив крок ліворуч, тому вона намагалася його об`їхати.
Суперечливими є покази обвинуваченої стосовно смуги її руху та смуги, на якій здійснено наїзд на потерпілого, оскільки з переглянутого в судовому засіданні відео вбачається що потерпілий рухався по зустрічній для водія автомобіля марки «HYUNDAI» модель «ELANTRA», реєстраційний номер НОМЕР_1 смузі руху. Цей факт підтверджується висновком експерта №КСЕ-19/107-22/4875 від 14 липня 2022 року, відповідно до якого автомобіль своєю правою частиною здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_11 .
Слід зазначити, що основним чинником який визначає відповідальність водія у разі створення небезпеки під час дорожнього руху, залишається його можливість вчасно виявити цю небезпеку і здійснити відповідні заходи для її уникнення чи зменшення. Причина, через яку створена небезпека для руху, не має значення, якщо встановлено, що водій мав можливість її вчасно виявити.
Таким чином, суд не погоджується з позицією сторони захист, що саме дії потерпілого ОСОБА_11 стали наслідком дорожньо-транспортної пригоди, оскільки побачивши перешкоду на своєму шляху, обвинувачена мала технічну можливість зупинити транспортний засіб до місця наїзду шляхом застосування екстреного гальмування, рухаючись з допустимою швидкістю та уникнути наїзду на пішохода в момент виникнення для неї небезпеки для руху.
Викладене у висновку судової автотехнічної експертизи підтвердив у судовому засіданні експерт зазначивши, що з технічної точки зору, при заданих вихідних даних, суперечність дій водія автомобіля марки «HYUNDAI» модель «ELANTRA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , технічним вимогам пункту 12.3 чинних Правил дорожнього руху України, перебувала в прямому причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди.
Слід зазначити, що пунктом 8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» №14 від 23 грудня 2005 року визначено, що відповідальність за статтями 286 - 288, 415 КК України настає лише за умови, що винна особа внаслідок порушення певних правил спричинила з необережності потерпілому середньої тяжкості чи тяжке тілесне ушкодження або його загибель.
При цьому суд враховує, що своїми діями обвинувачена порушила вимоги Правил дорожнього руху України, зокрема:
-п.1.10 «небезпека для руху», відповідно до якого, зміна дорожньої обстановки (у тому числі поява рухомого об`єкта, який наближається до смуги руху транспортного засобу чи перетинає її) або технічного стану транспортного засобу, яка загрожує безпеці дорожнього руху і змушує водія негайно зменшити швидкість або зупинитися. Окремим випадком небезпеки для руху є рух у межах смуги транспортного засобу іншого транспортного засобу назустріч загальному потоку;
-п.12.3, відповідно до якого, у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.
Таким чином, у судовому засіданні були досліджено всі зібрані під час досудового та судового слідства докази, які мали значення для правильного вирішення справи, всім їм надана оцінка, при цьому доводи, обвинуваченої про її невинуватість свого підтвердження не знайшли, оскільки, як зазначено вище, ОСОБА_3 мала технічну можливість зупинити транспортний засіб до місця наїзду шляхом екстреного гальмування, рухаючись як із вказаною швидкістю 40

8 із 12
км/год так і встановленою швидкістю 26…28 км/год та уникнути наїзду на пішохода в момент виникнення для неї небезпеки для руху.
Таким чином, суд вважає що вина ОСОБА_3 доведена у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Позиції учасників судового розгляду.
Прокурор, вважаючи доведеною вину обвинуваченої у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, пропонував суду призначити їй покарання за частиною 2 статті 286 КК України у вигляді позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами.
Представник потерпілої висловив свою думку про призначення обвинуваченій покарання в межах санкції статті, заявлені позовні вимоги просив задоволити у повному обсязі.
Обвинувачена, вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення не визнала, просила суд її виправдати та відмовити у задоволенні позову.
Захисник ОСОБА_9 просив ухвалити виправдувальний вирок.
Представник цивільного відповідача ОСОБА_10 , вказуючи на передчасність цивільного позову, просив відмовити у задоволені заявлених вимог з урахуванням заяви потерплої про відшкодування заподіяної шкоди. Також вказував на недоведеність цивільним позивачем своїх вимог, в тому числі відсутність належних та допустимих доказів.

Мотиви призначення покарання.
Призначаючи покарання обвинуваченій суд керується статтями 65-67 КК України.
Обставиною, що пом`якшує покарання згідно статті 66 КК України, судом встановлено, що обвинувачена частково відшкодувала заподіяну шкоду.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому згідно статті 67 КК України, судом не встановлено.
Відповідно до пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 р. № 7 «Про практику призначення судами покарання» при призначенні покарання в кожному випадку мають суворо додержувати вимог статті 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Пунктом 3 зазначеної вище Постанови визначено, що ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (стаття 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).
При призначенні покарання обвинуваченій суд враховує данні про особу, характер та ступінь суспільної небезпеки нею вчиненого, а також те, що вона скоїла кримінальне правопорушення, передбачений частиною 2 статті 286 КК України, яке в силу статті 12 КК України є тяжким злочином.
В якості ознак, що характеризують особу обвинуваченої суд враховує, що обвинувачена на обліку у наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває.
Згідно висновку досудової доповіді філії ДУ «Центр пробації» в Закарпатській області ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення обвинуваченою є низькою.
Враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення, особу обвинуваченої, яка за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні малолітню дитину, вчинила злочин з необережності, частково відшкодувала заподіяну шкоду, суд вважає, що необхідним та достатнім для її виправлення та запобігання скоєнню нових злочинів призначити їй покарання в межах санкції статті.

9 із 12
Відповідно до пункту 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також адміністративні правопорушення на транспорті» у кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 статті 286 і статті 287 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно.
Пунктом 20 зазначеної постанови визначено, що при призначенні покарання за відповідною частиною статті 286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.
Як зазначено вище, обвинувачена вчинила кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів. Суд враховує поведінку обвинуваченої після вчинення кримінального правопорушення, з урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення приходить до переконання про відсутність підстав призначення покарання без позбавлення права керувати транспортними засобами.
При викладеному, з урахування всіх обставин справи та мотиву вчинення кримінального правопорушення, за який обвинуваченій слід обрати покарання пов`язане з позбавленням волі, але враховуючи, наведене вище, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченої без відбування покарання, приймає рішення про звільнення від відбування основного покарання з випробування в порядку статей 75,76 КК України.
Щодо заявленого цивільного позову потерпілою ОСОБА_18 слід зазначити що визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування матеріальної та моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен призводити до її безпідставного збагачення.
Звертаючись до суду з позовом потерпіла просила стягнути з обвинуваченої 340000 гривень моральної шкоди. З цивільного відповідача Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» просить стягнути 60000 гривень моральної шкоди, 58300 гривень- витрат на поховання, 141700 гривень страхового відшкодування, як утриманцю померлого.
Особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Відповідно до вимог частини 2 статті 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Слід зазначити що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Під час визначення розміру відшкодування враховують вимоги розумності і справедливості.
Статтею 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року №1961-ІVу

10 із 12
разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
02 грудня 2020 року між ОСОБА_3 та Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР/1140542.
Згідно даного договору страхова сума за шкоду, завдану майну становить 130000 гривень, шкода заподіяна життю та здоров`ю становить 260000 гривень. 17 грудня 2020 року учасниками дорожньо-транспортної пригоди повідомлено про страховий випадок, тобто про подію, яка має ознаки страхового відшкодування.
Стосовно заявлених вимог потерпілої сторони в частині стягнення витрат на поховання в розмір 58300 гривень, суд вважає такі доводи обґрунтованими та такими що підлягають стягненню згідно договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Відповідно статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.
Керуючись зазначеними вище вимогами, суд дійшов висновку що на підставі полісу страхування потерпілій має бути відшкодовано моральну шкоду з розрахунку 12 мінімальних заробітних плат, яка станом на день події становила 5000 гривень.
Таким чином, моральна шкода, яка підлягає стягненню з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» становить 60000 гривень, тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.
Статтею 1200 ЦК України визначено що у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання.
З урахуванням зазначеної вище норми потерпіла(позивач) просить стягнути з цивільного відповідача Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» -141700 гривень страхового відшкодування, як утриманцю померлого.
Проте, позивачем не надано суду доказів на підтвердження своїх доводів щодо перебування потерпілої на утриманні ОСОБА_11 також, не надано доказів на підтвердження факту непрацездатності особи.
Таким чином, відсутні підстави для стягнення на користь потерпілого страхового відшкодування, як утриманцю померлого. Такого висновку суд прийшов з урахуванням правових позицій, викладених у постановах Верховного Суду у справах №520/6518/17 від 22 травня 2019 року, №210/343/19 від 22 жовтня 2019 року.
Щодо заявлених вимог про відшкодування моральної шкоди обвинуваченою у розмірі 340000 гривень слід зазначити наступне.
Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Наданими суду доказами підтверджується що обвинувачена частково відшкодувала заподіяну шкоду в розмірі 100000 гривень, що підтверджується наданою суду заявою від 10

11 із 12
березня 2021 року за №204.
Також, обвинувачена погодилася відшкодувати заподіяну шкоду в розмірі 100000 гривень у разі відмови страхової компанії у відшкодуванні шкоди, що підтверджується наданою суду заявою від 10 березня 2021 року за №205.
Оскільки, Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» не відшкодувало заподіяну моральну шкоду в розмірі, визначеному цивільним позивачем, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову в частині стягнення з обвинуваченої на користь потерпілої (з урахуванням раніше узгодженої суми) в розмірі 40000 гривень.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог статті100 КПК України. Арешт, накладений на транспортний засіб скасувати, відповідно до статті 174 КПК
України.
Відповідно до вимог статті 124 КПК України процесуальні витрати слід стягнути з обвинуваченої.
Запобіжний захід, застосований стосовно обвинуваченої у виді особистого зобов`язання припинив свою дію.
Керуючись ст.ст.374,376 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 КК України.
ОСОБА_3 призначити за частиною 2 статті 286 КК України покарання у виді 5(п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3(три) роки.
На підставі статті 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного основного покарання, якщо вона протягом іспитового строку в 3(три) роки не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки.
У відповідності до частини 1 статті 76 КК України на період іспитового строку покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Контроль за поведінкою засудженої ОСОБА_3 покласти на орган пробації за місцем його проживання.

Цивільний позов задоволити частково.
Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Гардіан» (місто Київ вулиця Саксаганського,96, 01032, Код ) на користь ОСОБА_18 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканки АДРЕСА_2 ) страхове відшкодування в розмірі 118300 (сто вісімнадцять тисяч триста) гривень (яке складається з 58300 гривень витрат на поховання та 60000 гривень моральної шкоди).
Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканки АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_18 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканки АДРЕСА_2 ) 40000 (сорок тисяч)гривень завданої моральної шкоди.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати по справі в сумі 5230(п`ять тисяч двісті тридцять) гривень 40 копійок.
Речовий доказ: CD-диски - зберігати при матеріалах кримінального провадження.
Речовий доказ: транспортний засіб марки «HYUNDAI» модель «ELANTRA», реєстраційний номер НОМЕР_1 - повернути власнику.
Арешт на транспортний засобіб марки «HYUNDAI» модель «ELANTRA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , накладений ухвалою слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду від

12 із 12
11 грудня 2020 року скасувати.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду через цей суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченій та прокурору.

Головуюча Оксана МАРГИТИЧ