Провадження № 1-кс/947/8100/22
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31.08.2022 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000868 від 11.05.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 203-2 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
Як вбачається з поданого клопотання, Слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000868 від 11.05.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 203-2 КК України,

Процесуальне керівництво у кримінальному провадженні здійснюється Одеською обласною прокуратурою.

Досудовим розслідування встановлено, що на території м. Одеси та Одеської області діє група осіб, яка займається незаконним гральним бізнесом.

Вказані гральні заклади функціонують переважно у нічний час доби з дотриманням відповідних вимог конспірації (спостереження за адресами, вхід до закладiв здiйснюється лише за раніше обумовленим паролем та за попереднім дзвінком на мобільний телефон адмiнiстратора закладу, лише для ідентифікованих клієнтів, кошти, які сплачуються гравцями одразу передавались на вулицю).

18.08.2022 року в порядку ст. 236 КПК України, на підставі ухвали слідчого судді, проведено обшук за місцем розташування незаконного грального закладу, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено речі, перелік яких міститься в клопотанні.

Постановою слідчого від 18.08.2022 року вилучене в ході обшуку майно, у відповідності до ст. 98 КПК України, визнано речовими доказами, оскільки в органу досудового розслідування є достатньо підстав вважати що воно є знаряддям та об`єктом протиправних дій та зберегло на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, виявити які вдасться лише за допомогою проведення слідчих дій та відповідних експертиз із залученням судових експертів.

Таким чином, з метою збереження вилученого майна, яке визнано слідчим речовими доказами, сторона обвинувачення звертається до слідчого судді з вказаним клопотання про арешт майна.

В судове засідання слідчий та прокурор не з`явилися, про дату та час судового засідання були повідомлені належним чином. Разом з тим, від слідчого надійшла заява про розгляд клопотання за його відсутності.

Власник майна до судового засідання не з`явився, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином представник власника, що підтверджується наявним в матеріалах клопотання рапортом.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

За таких обставин слідчий суддя вважає за можливе розглянути клопотання про арешт майна за даної явки.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, враховуючи положення ч. 1 ст. 172 КПК України, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 132 КПК України - застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 170 КПК України - арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 98 КПК країни речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Матеріалами клопотання підтверджено, що органом досудового розслідування на теперішній час обґрунтовано здійснюється досудове розслідування кримінального провадження за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 203-2 КК України.

Як вбачається з долучених до клопотання документів, 18.08.2022 року, на підставі ухвали слідчого судді, проведено обшук за місцем розташування незаконного грального закладу, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено речі, перелік яких міститься в клопотанні.
Так, слідчим суддею встановлено, що тимчасово вилучене майно відповідає критеріям речових доказів, встановлених ч. 1 ст. 98 КПК України.

Викладене також підтверджується постановою слідчого від 18.08.2022 року, яка долучена до матеріалів клопотання, та відповідно до якої вилучені речі визнано речовими доказами в рамках кримінального провадження.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Як вбачається з підстав та мети застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, вилучені речі, документи, можуть бути речовими доказами в рамках кримінального провадження.
При цьому, оскільки майно є речовими доказами в рамках кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що існує ризик його можливого зміни або знищення, в цілях подальшого ймовірного уникнення передбаченої законом відповідальності за ймовірно вчинені дії, у випадку підтвердження їх факту у встановленому законом порядку.
Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
У зв`язку з викладеним, з метою забезпечення досягнення завдань кримінального провадження наявна необхідність в накладенні арешту майна на вилучені речі та документи.
Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. The United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.
Слідчим суддею встановлено, що за обставинами даного кримінального провадження втручання у право власності зацікавлених осіб пов`язано із здійсненням кримінального провадження, необхідністю забезпечити збереження речових доказів, а отже, обмеження не є свавільним та відповідає вимогам законності. При цьому дотримано справедливий баланс між вимогами загального суспільного інтересу (у вигляді досягнення завдань кримінального провадження) та вимогами захисту права власності окремих осіб, адже досягнення мети збереження речового доказу неможливо досягти в інший спосіб, ніж арешт майна.
При цьому, слідчий суддя акцентує увагу, що у випадку, якщо в рамках даного кримінального провадження буде спростовано відповідність зазначеного майна категорії речових доказів, зацікавлені особи в порядку ст. 174 КПК України мають процесуальне право на звернення до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна.
На підставі викладеного, враховуючи наявність правових підстав для накладення арешту на вилучене майно, оскільки існує необхідність в забезпеченні його збереження, а також з метою забезпечення повного, всебічного розслідування кримінального провадження, слідчий суддя приходить до переконання, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права та інтереси власника майна, про які йдеться в клопотанні, та якого така особа зазнає внаслідок застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, тому клопотання сторони обвинувачення підлягає задоволенню.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 98, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000868 від 11.05.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 203-2 КК України задовольнити.
Накласти арешт із забороною користування, відчуження та розпорядження на майно, вилучене 18.08.2022 року у ході проведення обшуку за місцем розташування незаконного грального закладу за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на: Системний блок марки «HP» із №01003688; Системний блок марки «HP» із №01000181; Системний блок марки «Espirimo» S/N:YK5V040146; Системний блок марки «HP» із №01010623; Системний блок марки «Siemens» із №01005309; Системний блок марки «Optiplex» із №01000728; Системний блок марки «Siemens» із №01009236; Монітор марки «HP» із №00009975; Монітор марки «HP» із №00005525; Монітор марки «HP» із №00009972; Монітор марки «HP» із №00005496; Монітор марки «NEC» із №00009192; Монітор марки «DELL» із №00018867; Монітор марки «Lenovo» №00018863; Монітор марки «Lenovo» №00005402; Монітор марки «Fujitsu» №00022404; Маршрутизатор марки «Router Board» S/N:D1130E3105D1/118/r3 зі шнуром; Маршрутизатор марки «TP-LINK» моделі «TL-SF1008D» із №04002087; Маршрутизатор марки «TP-LINK» моделі «TL-SF1008D» із №04002027; Маршрутизатор марки «TP-LINK» моделі «TL-SF1008D» із №04002028; Маршрутизатор марки «TP-LINK» моделі «TL-SF1008D» із №04002030; Маршрутизатор марки «TP-LINK» моделі «TL-SF1005D» із №04003081; Маршрутизатор марки «TP-LINK» моделі «TL-SF1008D» із №04001819; Media Converter MC 1712B00001091; Відеореєстратор марки «Hivision» із №09000857; Інфрачервоний детектор валют марки «Dors» моделі «Dors 1000» із №90001426; Термінал марки «Bixolon» моделі «SRP350111» із №06000303; Клавіатура у кількості 16 одиниць; Мишки комп`ютерні у кількості 17 одиниць; Кабелі в кількості 49 одиниць; Електричні подовжувачі у кількості 11 одиниць; Металевий сейф чорного кольору на кодовому замку; Пульти у кількості 2 одиниці;Акумуляторна батарея марки «Merlion» із № 09001369; Крісла у кількості 14 одиниць; Столи у кількості 15 одиниць; Мобільний телефон марки «Nokia» моделі «TA-1174» з кнопками чорного кольору в резинці червоного кольору, на момент обшуку вимкнений із наявним на ньому №07000659; Мобільний телефон марки «Xiaomi» моделі «Redmi» в корпусі синього кольору, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , із наявними у ньому сім-картами з № НОМЕР_3 та № НОМЕР_4 , який вилучено у гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; Мобільний телефон марки «Iphone» моделі «7+» IMEI: НОМЕР_5 , із наявною у ньому сім-картою з № НОМЕР_6 (пароль 1985), який вилучено у гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Виконання ухвали покласти на слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 .
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1