Справа № 304/1147/22 Провадження № 1-кс/304/208/2022
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 липня 2022 року м. Перечин

Слідчий суддя Перечинського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 на підставі матеріалів досудового розслідування, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000198 від 19 квітня 2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, про арешт майна,

В С Т А Н О В И В :

Повний текст ухвали оголошено учасникам провадження о 16.30 год 22 липня 2022 року.

Прокурор Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням, на підставі матеріалів досудового розслідування, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000198 від 19 квітня 2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, про накладення арешту із забороною користування та розпоряджання на речі, вилучені під час проведення санкціонованого обшуку у автомобілі марки «ВАЗ» моделі «217030», д.н.з. НОМЕР_1 , що знаходився за адресою: АДРЕСА_1 , яким користується ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: металевий предмет, зовні схожий на лом, який було упаковано до спец пакету Нацполіції України №INР4004531; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , яке було упаковано до спец пакету Нацполіції України №PSP1174179; флеш накопичувач, який було упаковано до спец пакету Нацполіції України №PSP2144025; транспортний засіб марки «ВАЗ», моделі «217030», д.н.з. НОМЕР_1 , який було поміщено на спец майданчик відділу поліції №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області за адресою: с. Оноківці, вул. Головна, 55, який згідно свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_5 та фактично перебував у користуванні в ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Клопотання мотивує тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що 19 квітня 2022 року о 13.11 год до чергової частини ВП №1 Ужгородського РУП в Закарпатській області зі служби «102» надійшло повідомлення від ОСОБА_6 про те, що за адресою: АДРЕСА_2 проникли 5 осіб чоловічої статі та забрали з такого все майно. У вказаному будинку знаходилися грошові кошти та ювелірні вироби. Виїздом СОГ на місце події встановлено, що четверо невідомих осіб чоловічої статі з масками на обличчях в період з 11.00 год по 13.00 год 19 квітня 2022 року шляхом відтиску дверей, проникли до будинку, де на той момент перебувала власниця пенсіонерка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після чого вказані особи закрили останню у ванній кімнаті та в подальшому шляхом пошкодження дверей сейфу викрали грошові кошти в сумі: 10 500 доларів США, 2 500 Євро, 17 000 грн; дерев`яну шкатулку з ювелірними виробами, а саме: дві золоті чоловічі печатки (персні), одна з яких із гравіюванням «М Ю», 4 пари дитячих сережок, комплект сережок та обручки з жовтим камінням, комплект обручка з браслетом; фотокамеру «FujiFilm XT 4»; фотокамеру «Soni» та два чоловічі годинники: «IWC AQUATIMER» та «OMEGA de Ville». Прокурор також зазначає, що 28 червня 2022 року відповідно до ухвали слідчого судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 24 червня 2022 року у автомобілі марки «ВАЗ» моделі «217030», д.н.з. НОМЕР_1 , який перебуває у користуванні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що знаходився за адресою: АДРЕСА_1 , було проведено обшук, в ході якого виявлено та вилучено: металевий предмет, зовні схожий на лом, який було упаковано до спец пакету Нацполіції України №INР4004531; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , яке було упаковано до спец пакету Нацполіції України №PSP1174179; флеш накопичувач, який було упаковано до спец пакету Нацполіції України №PSP2144025; транспортний засіб марки «ВАЗ», моделі «217030», д.н.з. НОМЕР_1 , який згідно свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_5 та фактично перебував у користуванні в ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 29 червня 2022 року постановою старшого слідчого СВ відділу поліції №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській вищевказані предмети та речі визнано речовими доказами по кримінальному провадженню №0000198 від 19 квітня 2022 року. Беручи до уваги вищевикладене, вважає, що з метою збереження речових доказів, а також враховуючи, що вищевказані речі мають значення для встановлення вагомих обставин у кримінальному провадженні та можуть бути використані як докази, тому просить клопотання задовольнити.

Прокурор ОСОБА_8 у судове засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд клопотання про накладення арешту без його участі, вказане клопотання підтримує в повному обсязі, відповідно до ч. 6 ст. 107 КПК України не заперечує щодо незастосування технічних засобів фіксування під час розгляду справи та не заперечує проти визнання таких дій та результатів їх здійснення чинними.

У судове засідання власник майна ОСОБА_4 та його представник адвокат ОСОБА_9 також не з`явилися, однак остання подала заяву та заяву-заперечення, в яких просила розгляд клопотання про арешт майна провести у її відсутності, при цьому просила у задоволенні такого відмовити.

На підставі ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не проводиться.

Слідчий суддя, вивчивши матеріали клопотання, приходить до наступного висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 4 ст. 170 цього Кодексу у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Відповідно до ч. 5 вказаної статті у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

З наданих слідчим матеріалів вбачається, що 19 квітня 2022 року у період часу з 11.00 по 13.00 год невстановлені особи чоловічої статі умисно, з корисливим мотивом, з метою збагачення, усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та чекаючи їх настання, шляхом віджиму вхідних дверей проникли до будинку АДРЕСА_2 , де на той момент перебувала власниця ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яку зачинили у ванній кімнаті та в подальшому відкрито заволоділи грошовими коштами, ювелірними виробами та іншими речами, чим спричинили матеріального збитку на суму, яка встановлюється.

Як вбачається з Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 29 червня 2022 року, 19 квітня 2022 року матеріали досудового розслідування за вказаним фактом були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000198 з правовою кваліфікацією за ч. 4 ст. 186 КК України.

З протоколу обшуку від 28 червня 2022 року вбачається, що цього ж дня в ході проведення обшуку на підставі ухвали слідчого судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 24 червня 2022 року у автомобілі марки «ВАЗ» моделі «217030», д.н.з. НОМЕР_1 , який перебуває у користуванні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що знаходився за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено: металевий предмет, зовні схожий на лом, який було упаковано до спец пакету Нацполіції України №INР4004531; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , яке було упаковано до спец пакету Нацполіції України №PSP1174179; флеш накопичувач, який було упаковано до спец пакету Нацполіції України №PSP2144025; транспортний засіб марки «ВАЗ», моделі «217030», д.н.з. НОМЕР_1 , який згідно свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_5 та фактично перебував у користуванні в ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вказані речі постановою старшого слідчого СВ відділу поліції №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_10 від 29 червня 2022 року визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000198 від 19 квітня 2022 року.

Зі змісту ч. 2 ст. 173 КПК України вбачається, що при вирішенні питання про арешт майна суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Так, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, для того, щоб втручан¬ня в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі «Агосі проти Сполученого Королівства» від 24 жовтня 1988 року «Agosi v. UK»). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Згідно з усталеною практикою Суду стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (рішення у справах «Іммобіліаре Саффі проти Італії» (Immobiliare Saffi v. Italy), заява № 22774/93, п. 44, ECHR 1999-V, та «Вістіньш і Препьолкінс проти Латвії», заява № 71243/01, п. 93, від 25 жовтня 2012 року).

Європейський Суд з прав людини також наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А № 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії» (Kushoglu v. Bulgaria), заява №48191/99, пп. 49-62, від 10 травня 2007 року).

Європейський Суд з прав людини також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льон рот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden), пп. 69 і 73, Series A № 52).

На підставі вищенаведеного слідчий суддя дійшов висновку, що має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див, наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» (James and Others v. the United Kingdom), п. 50, Series A №98).

Отже, з урахуванням вищевикладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання про накладення арешту на майно, а саме металевий предмет, зовні схожий на лом, який було упаковано до спец пакету Нацполіції України №INР4004531, та флеш накопичувач, який було упаковано до спец пакету Нацполіції України №PSP2144025, слід задовольнити.

Що стосується клопотання в частині накладення арешту на транспортний засіб марки «ВАЗ», моделі «217030», д.н.з. НОМЕР_1 , який згідно свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_5 та фактично перебував у користуванні в ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , яке було упаковано до спец пакету Нацполіції України №PSP1174179, то слідчий суддя зазначає наступне.

Так, аналіз частин 2, 3 статті 170 та частини 2 статті 173 КПК України свідчить, що Кримінальним процесуальним кодексом України чітко передбачені підстави для застосування такого виду забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

При цьому, статтею 171 КПК України передбачено вимоги щодо змісту клопотання про накладення арешту на майно. Серед всього іншого зазначено, що у клопотанні слідчого про арешт майна повинно бути вказано підстави і мету відповідно до положень ст. 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна. Тобто, у клопотанні про арешт майна, слідчий повинен чітко вказати мету зазначену в законі та довести необхідність арешту саме з цією метою.

Даних вимог закону прокурором не дотримано.

Так, клопотання прокурора про арешт майна у цій частині обґрунтовується лише тим, що вказане майно є речовим доказом та має значення речових доказів, а також з метою збереження такого.

При цьому, прокурором в клопотанні не обґрунтовано мету накладення арешту на вказане майно, воно не містить даних про те, що транспортний засіб та свідоцтво про реєстрацію такого є предметом, об`єктом, знаряддям чи засобом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, які сліди кримінального правопорушення, або які ознаки вчиненого правопорушення вони містять на собі, для проведення яких слідчих дій вони мають значення. Тобто об`єктивні підстави вважати, що вказані у клопотанні речі відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, відсутні.

Прокурором не доведено як використання транспортного засобу та свідоцтва про реєстрацію такого або розпорядження ними може зашкодити інтересам досудового розслідування, не визначено яке завдання досудового розслідування може бути виконане у разі накладення арешту, не обґрунтовано, що потреби досудового розслідування виправдовують втручання у права та свободи власника майна.

Частиною першою статті 94 КПК України визначено, що слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

За наведених обставин слідчий суддя приходить висновку, що клопотання прокурора про арешт майна у частині накладення арешту на транспортний засіб та свідоцтво про реєстрацію такого задоволенню не підлягає, а тимчасово вилучене майно підлягає поверненню власнику на підставі ч. 3 ст. 173 КПК України.

Керуючись ст. 40, 131, 132, 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :

клопотання прокурора Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 на підставі матеріалів досудового розслідування, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000198 від 19 квітня 2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, про арешт майна задовольнити частково.

Накласти арешт із забороною користування та розпоряджання на речі, вилучені під час проведення санкціонованого обшуку автомобіля марки «ВАЗ», моделі «217030», д.н.з. НОМЕР_1 , що знаходився за адресою: АДРЕСА_1 , яким користується ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

- металевий предмет, зовні схожий на лом, який було упаковано до спец пакету Нацполіції України №INР4004531;

- флеш накопичувач, який було упаковано до спец пакету Нацполіції України №PSP2144025.

Відмовити у накладенні арешту на наступне майно:

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , яке було упаковано до спец пакету Нацполіції України №PSP1174179;

- транспортний засіб марки «ВАЗ», моделі «217030», д.н.з. НОМЕР_1 , який було поміщено на спец майданчик відділу поліції №1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області за адресою: с. Оноківці, вул. Головна, 55, який згідно свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_5 та фактично перебував у користуванні в ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У відповідності до ч. 3 ст. 173 КПК України негайно повернути власнику транспортний засіб марки «ВАЗ», моделі «217030», д.н.з. НОМЕР_1 , а також свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 .

Виконання ухвали покласти на прокурора Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 .

Згідно ст. 175 КПК України ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.

Роз`яснити, що відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти діб з моменту її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1