Ухвала

Іменем України

26 вересня2022 року

м. Київ

справа № 167/515/21

провадження № 51-2396 ск 22

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_2,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1 на вирок Рожищенського районного суду Волинської області від 21 січня 2022 року та ухвалу Волинського апеляційного суду від 08 червня 2022 року щодо нього,

встановив:

Вироком Рожищенського районного суду Волинської області від 21 січня 2022 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим та засуджено за пунктом 13 частини 2 статті 115 Кримінального кодексу України до покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років.

Ухвалою Волинського апеляційного суду від 08 червня 2022 року вирок Рожищенського районного суду Волинської області від 21 січня 2022 рокущодо засудженого ОСОБА_1 залишено без зміни.

Зі змісту касаційної скарги засудженого вбачається, що він не погоджується з вказаними судовими рішеннями щодо нього.

Перевіривши касаційну скаргу засудженого на відповідність вимогам статті 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), Суд дійшов висновку, що її подано без додержання вимог зазначеної норми процесуального закону.

Так, відповідно до вимог частини 2 статті 427 КПК у касаційній скарзі, окрім іншого, наводяться обґрунтування вимог щодо незаконності чи необґрунтованості судового рішення з урахуванням підстав для його скасування або зміни судом касаційної інстанції, визначених у статті 438 КПК. Також зазначаються вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувалися зі статтею 436 КПК, та застереження щодо участі особи в касаційному розгляді.

Також, згідно з частиною 5 статті 427 КПК до касаційної скарги додаються копії судових рішень, які оскаржуються.

У частині 1 статті 433 КПК визначено повноваження суду касаційної інстанції, відповідно до яких суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Згідно із частиною 1 статті 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Так, зі змісту касаційної скарги вбачається, що засуджений не погоджується з вироком районного суду та ухвалою суду апеляційної інстанції щодо нього, однак у прохальній частині цієї скарги просить змінити лише вирок суду першої інстанції, чим допустив неузгодженість своєї позиції, оскільки не визначився з предметом оскарження.

Крім того, зі змісту касаційної скарги вбачається, що засуджений фактично просить надати доказам у кримінальному провадженні іншу оцінку, ніж їм дано судами першої та апеляційної інстанцій, та по суті посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, що згідно зі статтею 438 КПК не є предметом перевірки у касаційному порядку.

Тобто у касаційній скарзі засуджений має вказати на конкретні порушення закону, що може бути підставою для скасування або зміни судових рішень, які, на його думку, допущено судами першої та апеляційної інстанцій при їх постановленні, навести конкретні аргументи на обґрунтування кожної позиції.

До того ж, відповідно до статті 436 КПК, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право:

- залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення;

- скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції;

- скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження;

- змінити судове рішення.

Однак у касаційній скарзі засуджений просить скасувати лише вирок, при цьому не конкретизує вимоги у прохальній частині своєї касаційної скарги у відповідності до статті 436 КПК.

Водночас, вимога засудженого до суду касаційної інстанції про притягнення до кримінальної відповідальності слідчого та прокурора не узгоджується з положеннями статті 436 КПК та повноваженнями Верховного Суду.

Разом з тим, всупереч вимогам частини 5 статті 427 КПК засуджений не долучив до касаційної скарги копії оскаржуваних судових рішень.

Таким чином, недодержання засудженим вимог, передбачених статтею 427 КПК, є підставою для залишення його касаційної скарги без руху.

На підставі наведеного, керуючись частиною 1 статті 429 КПК, Суд

постановив:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1 на вирок Рожищенського районного суду Волинської області від 21 січня 2022 року та ухвалу Волинського апеляційного суду від 08 червня 2022 року щодо нього залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання ним ухвали.

У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4