Справа № 738/44/22 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/330/22
Категорія - ст. 81 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Чернігові, в режимі відео конференції, в порядку апеляційного розгляду матеріали судового провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 18 лютого 2022 року відносно ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

з участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

захисника-адвоката ОСОБА_8 ,

У С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 18 лютого 2022 року відмовлено в задоволенні спільного подання начальника ДУ «Менська виправна колонія (№ 91)» та голови спостережної комісії Менської міської ради Чернігівської області про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання засудженого ОСОБА_6 .

Відмовляючи у задоволенні подання суд 1 інстанції зазначив, що відбуття встановленої законом частини строку покарання не є достатньою підставою для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання. Вказав, що в поведінці засудженого ОСОБА_6 динаміки, яка б свідчила про його бездоганне виправлення та перевиховання, а відбутий ним строк покарання хоч формально і узгоджується з вимогами ст. 81 КК України, проте в даному випадку є недостатнім для об`єктивного висновку про те, що він став на шлях виправлення.

Засуджений ОСОБА_6 на ухвалу суду подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та постановити нову, якою звільнити його умовно-достроково від відбування покарання.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що за час перебування в установі відбування покарання він має три стягнення, які на даний час погашені в установленому порядку, з перших днів був працевлаштований за що має 9 заохочень.

Вважає, що начальник відділення надав неповну характеристику, некоректно вказав час та місце працевлаштування та не в повному обсязі надав інформацію щодо заохочень.

Заслухавши доповідь судді, адвоката, яка підтримала вимоги апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги засудженого, дослідивши матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Згідно вимог ч.2 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

У відповідності до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26 квітня 2002 року, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

На думку апеляційного суду, суд першої інстанції при розгляді клопотання дотримався даних вимог закону, належним чином дослідив всі необхідні умови для умовно-дострокового звільнення засудженого та обґрунтував свою відмову у задоволенні клопотання переконливими доводами, зокрема, що ОСОБА_6 своєю поведінкою не довів своє виправлення, оскільки за ввесь час відбування покарання отримав п`ять стягнень за порушення режиму тримання та зберігання забороненого предмету (які погашені на даний час), намагається дотримуватись норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня установи виконує під контролем, і при цьому лише сумлінно і старанно ставиться до роботи, що свідчить, на думку суду, про те, що засуджений ОСОБА_6 не став, а лише стає на шлях виправлення.

Крім того, представник установи ОСОБА_9 в судовому засіданні суду першої інстанції подання установи підтримали, посилаючись на те, що це є спільне рішення комісії установи.

Однак, свідок ОСОБА_10 пояснила в судовому засіданні суду першої інстанції, що на засіданні комісії при розгляді питання можливого застосування умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування засудженого ОСОБА_6 голоси членів комісії установи розділились порівну, в зв`язку з цим визначальну роль відіграв голос керівника установи, який висловив думку про можливість застосування пільги до засудженого ОСОБА_6 .

З врахуванням того, що поведінка засудженого враховується за ввесь період відбування ним покарання, а також те, що він мав стягнення, тому доводи засудженого ОСОБА_6 про те, що він відбув у встановлену законом частину строку покарання, працевлаштований, має заохочення і тому до нього повинно бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, апеляційним судом вважається недостатнім для застосування умовно-дострокового звільнення. Дані щодо заохочень та працевлаштованість мають важливе значення, проте ці обставини не мають виключного значення при прийняті рішення про умовно-дострокове звільнення останнього від відбування покарання.

За таких обставин, враховуючи те, що процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним, колегія суддів вважає, що підстав для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 немає.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 404, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_11 - залишити без задоволення.

Ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 18 лютого 2022 року відносно ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4