Справа № 752/2174/21
Провадження по справі № 1-кп/752/861/22
В И Р О К
іменем України

"15" серпня 2022 р. Голосіївський районний суд м. Києва у складі:
головуючої - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду в м. Києві кримінальне провадження, данні про яке 08.10.2020 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000947, відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, із професійно-технічною освітою, одруженого, що має на утримані малолітню дитину, тимчасово не працевлаштованого, який проживає за місцем реєстрації: АДРЕСА_1 , раніш не судимого,

обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, -

за участю сторін та учасників провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

представника потерпілого ОСОБА_8 ,

встановив:
12.09.2020 о 17 год. 50 хв. ОСОБА_9 , знаходячись на проїзній частині вул. Золотоніська у м. Києві поруч із домоволодінням АДРЕСА_2 , вступив у словесний конфлікт з раніш знайомим ОСОБА_7 . Під час конфлікту, діючи умисно з метою завдання тілесних ушкоджень невизначеного ступеню тяжкості, Юр? ОСОБА_10 наніс ОСОБА_7 два удари кулаком правої руки в ліву частину обличчя та голови. Після чого здійснив захват шиї потерпілого правою рукою та між ними розпочалася боротьба, під час якої вони двічі падали на асфальтне покриття.

В результаті таких неправомірних дій ОСОБА_5 потерпілому ОСОБА_7 були спричинені тілесні ушкодження у виді синців на повіці лівого ока та в завушній ділянці зліва, крововилив під склерою лівого ока біля зовнішнього кута, які віднесені до легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, суд визнає винуватим ОСОБА_3 в умисному легкому тілесному ушкодженні, тобто у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у пред`явленому обвинувачені визнав частково. Суду надав показання, що перед подіями, його вкусила собака, яка належала родині ОСОБА_11 , які э їх сусідами. Це сталося на очах його дружини та дитини. Він, запустив собаку ОСОБА_12 у подвір`я через хвіртку, відігнувши навісний замок, але її зачинення супроводжувалося гучним звуком. Він відійшов на певну відстань та продовжив розмову із сусідкою. Незабаром вийшов з подвір`я ОСОБА_7 та почав з`ясовувати, що сталося, при цьому чіплявся до нього, виловлювався нецензурними словами. Він намагався поговорити із ним та просив припинити лайку, але той у відповідь декілька разів з силою штовхнув його у груди, зокрема у сонячне сплетіння. Такими діями останній вивів його з рівноваги, після чого він завдав ОСОБА_7 два удари кулаком правої руки в обличчя та голову. У відповідь ОСОБА_7 також почав задавати йому удари та між ними розпочалася бійка, під час якої він дійсно здійснив захват Гавви за шию, але робив це з метою припинити бійку, а також враховуючи, що ОСОБА_7 значно вище його на зріст. Коли тримав ОСОБА_12 за шию, останній наносив йому удари в голову. Вони разом впали на асфальт, де чинили один одному супротив, зокрема ОСОБА_12 здавлював його праву ногу та утримував праву руку. Їх розняли сусіди. Він визнає, що двічі ударив, але тілесні ушкодження у виді саден були завдані не його діями, а тоді, коли вони падали на асфальт та боролися один з одним. Заперечує, що здавлював ОСОБА_12 очі та висловлював погрозу видавити око. Вважає, що ОСОБА_12 його спровокував. З приводу заявлених потерпілим позовних вимог зазначив, що визнає їх частково в розмірі витрат, які потерпілий поніс на оплату експертизи.

Окрім вищезазначених показань ОСОБА_5 , його винуватість у доведеному судом обсязі обвинувачення, підтверджується доказами, здобутими за наслідками допиту потерпілого, свідків, дослідження письмових документів.

Так, потерпілий ОСОБА_7 суду надав показання, що 12.09.2020 перебував дома та почув як гуркнула хвіртка, звук був такої сили, ніби від удару цеглиною. Він вийшов на двір та побачив раніш знайомого йому Юр?єва, який проживав по сусідству. На його запитання, що сталося, Юр?єв відповів, що запустив його собаку у двір та почав до нього наближатися. На його прохання тримати безпечну дистанцію, не реагував. Коли він повернувся на подвір`я, Юр?єв заважав йому закрити хвіртку, товкаючи її ногою. При цьому перебував у неадекватному стані та погрожував розправою йому та його матері, яка була поруч. Він також йому відповідав, але не у такій грубій формі. Він декілька разів відштовхнув Юр?єва руками у тулуб на дорогу, на що останній наніс йому два удари кулаком правої руки у ліву частину обличчя у щоку та ліктем у ліву частину обличчя. Після чого захватив його правою рукою за шию та утримував, а лівою рукою наніс два удари кулаком у скроню у ліву частину. Коли утримував за шию, пальцями лівої руки давив йому у очі. Потім повалив на асфальт від чого він вдарився головою. Після цього Юр?єв сів на нього зверху та давив пальцем руки у його ліве око, погрожуючи, що видавить його.

Підбігли сусіди та почали стягувати Юр?єва з нього, але він чинив супротив. Через незначний час Юр?єв повернувся із собакою, та погрожував її спустити на нього. Його матір викликала швидку та поліцію, але до лікарні він фактично звернувся лише у понеділок, оскільки у той період був карантин. Після бійки у нього боліло око та синці, які були по всьому тілу. Офтальмолог та невропатолог, до яких він звернувся у приватному порядку, призначили йому лікування. Він просить стягнути з обвинуваченого витрати, які здійснив для відвідування лікарів та на придбання ліків за призначенням лікарів, оплату експертизи тощо про що зазначено у його позові. Суму матеріальної шкоди визначив розмірі 4817,80 грн. Також підтримав цивільний позов в частині моральної шкоди, яка на його погляд полягала у тому, що він з приводу завданих йому тілесних ушкоджень переніс моральні страждання та переживання, два місяці провив вдома, замість того, щоб відпочивати у запланованій відпустці. Також був вимушений взяти відпустку за власний рахунок, оскільки на його обличчі довгий час були сліди від побоїв. Певний час не міг сідати за кермо власного автомобіля і користувався послугами таксі. Розмір моральної шкоди оцінює у 50 тис. грн. Також просив стягнути витрати, які він здійснив на оплату юридичних послуг в розмірі 10 тис. грн. Заперечував, що його собака міг покусати Юр?єва, оскілки він не агресивний, тому і гуляє буз супроводу.

Свідок ОСОБА_13 під час допиту у суді надала показання, в яких зазначила, що потерпілий її син, а Юр?єва вона знає багато років, він їх сусід. У день подій перебувала на подвір?є, коли почула гуркіт. Здалося, вдарили у хвіртку. Син вийшов з будинку та вони попрямували до хвіртки. На дорозі побачили ОСОБА_14 (Юр?єва). Вона дивилася на події через паркан. Її син вийшов з-за хвіртки та почав розмову з ОСОБА_14 , який почав у їх бік висловлюватися нецензурними словами, і як їй здалося перебував у неадекватному стані. ОСОБА_14 почав наближатися до її сина, а вони просили тримати безпечну дистанцію, враховуючи карантині обмеження. Її син намагався зачинити хвіртку, але ОСОБА_14 заважав йому, тримаючи її ногою. Після чого син вийшов з-за хвіртки, а ОСОБА_14 наніс йому удар в обличчя. Потім підскочив та схопив сина за шию, тримав та бив кулаком у скроню. Її син впав та вдарився головою. ОСОБА_14 сидів зверху на синові та кричав, що видавить око та давав пальцем у око. Вийшли сусіди та розборонили їх, але ОСОБА_14 і після того поводив себе агресивно.

Свідок ОСОБА_15 під час допиту у суді надав показання та зазначив, що є батьком обвинуваченого, а родина ОСОБА_11 їх сусіди. Заперечував конфліктні ситуації між їх родинами. У день подій перебував у сараї та криків не чув. Коли зайшов син і почав обробляти рану, при цьому казав, що його вкусив собака ОСОБА_11 . Через деякий час він вийшов на дорогу та побачив ОСОБА_12 та наказав йому йти додому. У нього на обличчі на щоці бачив набряк, але очі були в нормі. Ввечері вмовив сина поїхати до лікарні з приводу пошкодження на пальці, яке залишилося від того, що його вкусив собака. Син відмовився від запропонованого лікування. Про події, які сталися між ОСОБА_16 та сином, знає зі слів сина.

Свідок захисту ОСОБА_17 під час допиту в судовому засіданні зазначила, що проживає на одній вулиці поруч із домами родин ОСОБА_11 та Юр?євих. У день подій перебувала на вулиці поруч із будинком АДРЕСА_1 та спілкувалася із дружиною ОСОБА_14 Юр?єва, яка тримала на руках маленьку дитину. Поруч бігав собака Юр?євих. Несподівано підбігла собака родини ОСОБА_11 за кличкою ОСОБА_18 та накинулася на собаку Юр?євих. Коли ОСОБА_14 їх розтягував, ОСОБА_18 вкусив його за палець. Після того, ОСОБА_14 , відчинивши хвіртку, впустив ОСОБА_18 на подвір`я ОСОБА_11 . Слідом вибіг ОСОБА_16 та почав кричати, що порушують його приватну власність, зокрема чіпають машину. Далі ОСОБА_16 почав сваритися з ОСОБА_14 та першим сильно штовхнув ОСОБА_14 , коли той був на бровці, від чого ОСОБА_14 впав. Між ними розпочалася бійка. Гавва декілька разів ударив ОСОБА_14 . Вони також билися та боролися один з одним, коли впали на асфальт. Вона не вдивлялася, що відбувалося, коли боролися, але заперечує, що ОСОБА_19 давав пальцями Гавві у очі та погрожував видавити око. Їх розтягнув сусід Всеволод.

За наслідками дослідження письмових документів, наданих стороною обвинувачення, судом встановлено наступне.

Внесення відомостей до ЄРДР відбулося на підставі заяви ОСОБА_7 , відібраної у нього 07.10.2020 дізнавачем-інспектором відділу дізнання Голосіївського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_20 та зареєстрованою у журналі ЄО за № 58504, в якій він повідомив про те, що 12.09.2020 о 17 год. 50 хв. за адресою: АДРЕСА_2 Юр?єв ОСОБА_14 наніс йому тілесні ушкодження. До письмової заяви від 07.10.2020 ОСОБА_7 додав копію висновку експертного дослідження № 043-811-2020 від 14.09.2020 проведеної експертом за наслідками його огляду та двох консультативних висновків лікарів невролога та офтальмолога щодо отриманих ним тілесних ушкоджень від 14.09.2020. Таким чином, внесення відомостей до ЄРДР відбулося відповідно до вимог ст. 214 КПК України, зокрема кримінальне провадження було розпочато на підставі заяви потерпілого, що відповідає ч.1 ст. 477 КПК України

Дані доручень, повідомлень та постанов уповноважених осіб Голосіївського ГУ НП у м. Києві та Голосіївської окружної прокуратури від 08.10.2020 суд визнає такими, що відповідають вимогами КПК України та підтверджують початок досудового розслідування у кримінальному проваджені № 0000947 за заявою ОСОБА_7 та доводять повноваження дізнавача та прокурорів.

Постановою від 15.10.2020 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнано потерпілим.

На підставі постанови дізнавача від 15.10.2020 експертом Київського МКБ СМЕ ОСОБА_21 наданий висновок №042-1707-2020 від 10.12.2020. Так експерт, використовуючи данні висновку експертного дослідження № 043-811-2020 від 14.09.2020, надані експертом ОСОБА_22 за наслідками огляду ОСОБА_7 , проведеного 14.09.2020, прийшла до висновку, що у ОСОБА_7 мали місце такі тілесні ушкодження:

синці на повіках лівого ока з переходом вилицево-щічно-скороневу ділянку (13х14 см), в завушній ділянці зліва (3,5 х 3 см), правій вилицевій ділянці (0,6х2,5см), в правій тім?яній ділянці (3,5х3см), на задньо-внутрішній поверхні правого ліктьового суглоба (6х5см);

садна на задній поверхні правого плеча в нижній третині (1х0.7 см), правого ліктьвого суглоба (1,5х0,3см), правого передпліччя у верхній третині (1,6х1см), на зовнішній його поверхні (1,3х1,8см), на передній поверхні правого колінного суглоба (1,7х2,3 см), правої гомілки у верхній третині (2х3 см), на передньо-зовнішній поверхні правого колінного суглоба (0,4х0,6см), правої гомілки у верхній третині (1,8х2,5см), на передній поверхні лівого колінного суглоба (1,7х0,2 см), лівої гомілки у верхній третині (1,5х1,8см, 0,8х1,8 см), а також крововилив під склерою лівого ока біля зовнішнього кута (1,3х1см).

Всі тілесні ушкодження, які не мають ознак небезпеки для життя, за ступенем тяжкості віднесені до легкого тілесного ушкодження, оскільки відновлення анатомічної цілісності травмованих ділянок у звичайному клінічному перебігу спостерігається у строк до 6 діб.

Також експерт дійшла висновку, що характер та морфологія ушкоджень свідчать про те, що вони утворилися внаслідок не менше 15 травматичних дій тупими предметами, характерні властивості яких в ушкодженнях не відобразилися. Питання щодо з`ясування обставин їх спричинення експертом не вирішувалося.

Протоколом, складеним інспектором дізнання ОСОБА_23 , зафіксований хід відтворення обставин спричинення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, за версією самого потерпілого. Відповідно до даного протоколу ОСОБА_7 за допомогою статиста відобразив, як отримав від ОСОБА_5 два удари кулаком правої руки у ліву частину обличчя та в область ока та ліктем правої руки в обличчя. Також з його слів був зафіксований захват його шиї правою рукою Юр?єва, з наступним нанесенням кулаком лівої руки удару в ліву частину його обличчя, та надавлювання пальцями лівої руки в його очі, та завалювання на підлогу. Після зміни ОСОБА_7 положення тіла на коліно-ліктьове, зафіксовано яким чином Юр?єв продовжував утримувати його правою рукою та здавлювати очі пальцями лівої руки.

Аналогічні дані містяться у протоколі від 12.11.2020, яким зафіксовано відтворення подій з нанесення тілесних ушкоджень, зі слів свідка ОСОБА_13 .

Згідно даних протоколу від 08.12.2020, дізнавачем був відтворений відеозапис, який містився на СD-R диску. На даному відеозаписі, здійсненому з камери зовнішнього спостереження, зафіксовані події, які відбувалися 09.12.2020 о 17 год. 50 хв. на проїзній частині дороги поруч із будинками приватного сектору, зокрема на початку запису, особа у футболці зі смугами та шортах, здійснює захват за шию особи, яка одягнена у темну футболку і штани, та останній наносить удари кулаками правої руки в область голови, того, що тримає його. Після чого особа у смугастій футболці, не припиняючи захват, завалює того, хто його тримає. На асфальті між ними продовжується боротьба. Хід цієї боротьби камера не фіксує, оскільки огляд закривається електроопорою. До них підбігають дві особи чоловічої статі та намагаються розтягнути, але після того, як вони підводяться, знов падають на асфальт та продовжують боротися. Хід цієї боротьби також на записі зафіксовано частково, у зв`язку з тим, що огляд було закрито електроопорою. Після чого їх рознімає особа, чоловічої статі, яка також підійшла до них. Поруч із зазначеними особами весь час перебуває особа жіночої статі, та ще дві особи з?являються під час сутички.

Постановою дізнавача від 15.11.2020 компакт-диск із записом визнаний речовим доказом.

Дані повідомлення від 15.01.2021 доводять, що дізнавач ОСОБА_24 за погодженням із прокурором ОСОБА_25 , який включений до складу групи прокурорів відповідно до постанови від 13.01.2021, повідомив ОСОБА_3 про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України за фактом завдання 12.09.2020 умисних легких тілесних ушкоджень ОСОБА_7 .

Дані повідомлення дізнавача доводять, що 16.01.2021 ОСОБА_3 було повідомлено пр о завершення досудового розслідування у формі дізнання.

Оцінюючи вищезазначені докази у сукупності, суд прийшов до наступних висновків.

Показання обвинуваченого та свідка ОСОБА_17 суд вважає такими, що узгоджуються між собою, та доводять обставини за яких між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 розпочався конфлікт. Враховуючи дані медичної довідки, виданої 12.09.2020 лікарем травматологічного пункту КДЦ Голосіївського району м. Києва, в якій було зазначено, що за наслідками огляду 12.09.2020 у ОСОБА_3 була виявлена укушена рада IV пальця правої кісті, та показання зазначених осіб, суд вважає доведеним, що собака, який належав родині ОСОБА_11 , вкусила ОСОБА_3 . При цьому суд критично ставиться до показань потерпілого та свідка ОСОБА_13 , з приводу того, що ОСОБА_26 розпочав конфлікт безпідставно.

При визначені кількості ударів, які були завдані потерпілому та механізму їх завдання, суд виходить з того, що обвинувачений в судовому засіданні визнав, що наніс два удари правою рукою в ліву частину обличчя потерпілого та здійснив захват за шию, а висновками експерта, встановлені у потерпілого тілесні ушкодження визнані такими, що спричинені не менш як 15-кратною травмуючою дією тупими предметами.

Суд вважає показання потерпілого ОСОБА_7 про те, що ОСОБА_3 , окрім двох ударів кулаком в обличчя, завдав удар ліктем у ліву частину обличчя, два удари кулаком у скроню, здійснював надавлювання пальцями лівої руки у очі та пальцем у ліве око, такими, що не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду. Належних та допустимих доказів у підтвердження показань потерпілого, суду не надано. Показання потерпілого та свідка ОСОБА_13 суд вважає в цій частині такими, що спростовуються даними відеозапису, на якому були частково зафіксовані події. Так, за наслідками відтворення відеозапису в судовому засіданні та враховуючи надані сторонами поясненнями, суд встановив, що після того, як ОСОБА_9 здійснив захват потерпілого за шию, його права рука була постійно затиснута потерпілим та він не наносив удари лівою рукою. Між ними розпочалася боротьба. Можливість завдання удару ліктем у обличчя, спростовується наявною різницею у рості потерпілого та обвинуваченого, що спростовує показання потерпілого в цій частин. Окрім того, під час бійки права рука та нога ОСОБА_3 були затиснути ОСОБА_7 , а сторонній чоловік, який намагався його відтягнути, тримав ОСОБА_5 за ліву руку. Запис не фіксує положення, при якому ОСОБА_3 міг давити пальцем у око ОСОБА_7 .

Данні, що зазначені в протоколах проведення слідчих експериментів, суд вважає такими, що не можуть достовірно свідчити про кількість ударів, завданих потерпілому. Також суд вважає за необхідне зазначити про те, що при проведенні зазначеної слідчої дій обвинувачений участь не приймав, на що мав право відповідно до вимог ч.3 ст. 240 КПК України, що позбавило його можливості надати відповідні заперечення. З урахуванням наведеного, суд вважає, що поза розумним сумнівом, та наявними в матеріалах справи доказами, знайшов підтвердження факт завдання ОСОБА_27 двох ударів кулаком правої руки в область лівої частини обличчя ОСОБА_7 .

Дані відеозапису у сукупності із показаннями обвинуваченого та потерпілого, свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_17 дають суду підставу прийти до висновку, що садна, які були виявлені на тілі потерпілого з урахуванням їх локалізації та розмірів, а також синці на правій вилицевій та тем?яній ділянках, на задньо-внутрішній поверхні правого ліктьового суглобі, свідчать про те, що вони виникли в результаті боротьби, яка відбулася між ОСОБА_28 та ОСОБА_7 . Характер даної боротьби дає суду підстави дійти висновку, що вона була спричинена активними діями двох її учасників, тому суд виключає вищезазначені тілесні ушкодження з доведеного обвинувачення.

Суд вважає показання потерпілого та свідка ОСОБА_13 щодо механізму завданих ОСОБА_7 тілесних ушкоджень такими, що в повній мірі не узгоджуються з даними відеозапису, тому суд ставиться до них критично.

Суд також критично ставиться до показань свідка ОСОБА_29 , оскільки вважає його показання такими, що містять протиріччя, враховуючи що під час відтворення відеозапису, було встановлено, що він був присутнім під час боротьби, яка виникла у його сина із ОСОБА_7 . Між тим як у судовому засіданні під час допиту він заперечував, що був присутній під час бійки.

Суд критично ставиться до показань обвинуваченого ОСОБА_5 про те, що його дії були викликані необхідністю самооборони від неправомірний дій ОСОБА_7 оскільки доказів у наявність таких дії з боку потерпілого, які б відповідали критеріям, визначним у ч.1 ст. 36 КК України, стороною захисту не надано і не було встановлено під час судового розгляду. Дані показання обвинуваченого суд розцінює як позицію захисту.

Беручи до уваги вищевикладені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_30 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених у вироку, доведена повністю.

При призначенні ОСОБА_31 покарання суд враховує: тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ст.12 КК України є кримінальним проступком; обставини вчинення злочину, а саме їх вчинення на проїзній частині присутності сторонніх осіб; дані про особу обвинуваченого, який: раніш не судимий, має постійне місце проживання, під наглядом лікарів нарколога та психіатра не перебуває, офіційно не працевлаштований, одружений, має на утриманні малолітню дитину 2020 р.н.; відсутність як пом`якшуючих так і обтяжуючих покарання обставин, ставлення обвинуваченого до вчиненого, а саме часткове визнання винуватості, вважає за необхідне призначити ОСОБА_32 покарання в межах санкції, передбаченої ч.1 ст. 125 КК України у виді громадських робіт.

Позов потерпілого про відшкодування матеріальної і моральної шкоди суд вважає таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 128 КПК України визначено, що особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_7 посилався на те, що після вчинення ОСОБА_27 неправомірних дій, у нього виник крововилив та боліло ока, було запаморочення, тому він звернувся до лікарів офтальмолога та невропатолога, які призначили йому лікування. Зазначені обставини підтверджуються даними медичних довідок, фіскальних чеків, які були досліджені в судовому засіданні. Суд вважає доведеним, що на відвідування лікарів невропатолога та офтальмолога ОСОБА_7 поніс витрати в розмірі 1100грн. (по 550грн. за кожне відвідування), а на купування призначених лікарями медичних препаратів витратив 3444грн., що підтверджується даними фіскальних чеків від 14.09.2020.

З урахуванням наведеного, суд відповідно до вимог ст. 22, ч.1 ст. 1166, ч.1 ст. 1195 ЦК України, суд вважає, що позов потерпілого підлягає частковому задоволенню в частині стягнення з обвинуваченого витрат на лікування, необхідність яких обґрунтована, та здійснення яких підтверджено даними відповідних платіжних документів, а також витрати на проведення експертного дослідження в розмірі 273,80 грн., відвідування лікарів, а всього на суму 4817,80 грн.

Обґрунтовуючи вимоги позову в частині відшкодування моральної шкоди, ОСОБА_7 у позові посилався на те, що неправомірні дії обвинуваченого щодо нього призвели до стресу, больових відчуттів, моральних страждань та переживань з приводу отриманих травм, внесли певні зміни у його плани щодо відпустки та роботи, тощо. Розмір моральної шкоди він оцінює в суму 50 тисяч гривень.

Згідно ст.ст. 23, 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується особою, яка її завдала за наявності вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, якщо її завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Суд визнає доведеним факт заподіяння потерпілому неправомірними діями обвинуваченого моральної шкоди, яка полягає в негативних наслідках від отриманих ним травм, зокрема, такими наслідками суд визнає больові відчуття, тривожні очікування щодо лікування, необхідності витрачання додаткового часу для вирішення питань, пов`язаних з відновленням здоров`я. При наведених вище обставинах суд визначає компенсацію завданої потерпілому моральної шкоди у розмірі 500 грн., та не вбачає підстав для стягнення моральної шкоди у більшому розмірі.

Щодо стягнення судових витрат в розмірі 10000грн. суд вважає їх необґрунтованими та відхиляє з наступних підстав. Так, обґрунтовуючи вимоги позову в зазначеній частині потерпілий посилався на те, що сплатив 10000 грн. за надання йому правової допомоги, які просить стягнути з обвинуваченого. У підтвердження витрат до позову надав дублікат квитанції, дані якої доводять, що ОСОБА_7 перерахував АО «МАСТ» 10000грн.. Призначення платежу зазначено як «правова допомога».

Між тим, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входять до предмета доказування у справі. Для підтвердження цих обставин суду потрібно надати зокрема догорів про надання правової допомоги. Такий договір суду не надавався, що позбавляє суд оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені до відшкодування.

Витрати на проведення експертизи відповідно до вимог ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого. Доля речових доказів підлягає вирішення відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 22, 23, 1166, 1195 ЦК України, ст. 128, 370, 371, ч.2 ст. 373, 374, 376 КПК України, суд

ухвалив:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді 100 (Сто) часів громадських робіт.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ), 500 (П`ятсот) гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, та 4817,80 (Чотири тисячі вісімсот сімнадцять гривень 80 копійок) в рахунок відшкодування матеріальної шкоди. У задоволені інших позовних вимог ОСОБА_7 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на проведення експертизи №042-1707-2020 від 10.12.2020 в сумі 378 грн.

Речові докази СDR-диск, залишити в матеріалах провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1