Справа № 463/3055/22
провадження 1-кс/462/1096/22
У Х В А Л А

10 серпня 2022 року слідчий суддя Залізничного районного суду м. Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові щодо невнесення до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань відомостей заяви за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 397 КК України, -

встановив:

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова зі скаргою, в порядку ст. 303 КПК України, на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові щодо невнесення до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань відомостей заяви за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 397 КК України. В обґрунтування своєї скарги зазначає, що 28 квітня 2022 року подав до Територіального управління Державного бюро розслідувань заяву про кримінальне правопорушення за ознаками ч. 2 ст. 397 КК України щодо вчинення перешкод до здійснення правомірної діяльності захисника в межах кримінального провадження № 0000404 від 27.08.2021 року. Вказує, що порушення вимог ст. 214 КПК України, відомості за його заявою про кримінальне правопорушення не внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, чим допущено бездіяльність. Просить скаргу задоволити та зобов`язати уповноважних осіб ТУ ДБР, розташованого у м. Льовові внести відомості за його заявою від 28.04.2022 року.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 04 липня 2022 року подання Личаківського районного суду м. Львова про вирішення питання щодо передачі справи в інший суд задоволено та матеріали скарги ОСОБА_3 направлено для розгляду до Залізничного районного суду

м. Львова.

Згідно протоколу автоматичного визначення слідчого судді Залізничного районного суду

м. Львова від 12.07.2022 матеріали скарги передано ОСОБА_1 .

Ухвалою від 12.07.2022 року відкрито провадження за скаргою, призначено розгляд скарги та витребувано у ТУ ДБР інформацію про результати розгляду заяви ОСОБА_3 від 28.04.2022.

Скаржник у судове засідання не з`явився, при цьому на електронну пошту суду подано письмову заяву, в якій останній скаргу підтримав та просив розгляд справи проводити за його відсутності.

ТУ ДБР, розташоване у м. Львові, будучи належним чином повідомленим про час, день та місце розгляду скарги, не забезпечив явку в судове засідання свого уповноваженого представника, що на переконання суду, не перешкоджає розгляду скарги у відповідності до вимог ч. 3 ст. 306 КПК України.

На запит слідчого судді щодо витребування інформації за результатами розгляду заяви скаржника від 28.04.2022 року та матеріалів кримінального провадження № 0000404 від 27.08.2021 року, згаданих інформації та матеріалів станом на день розгляд у скарги не представлено, як вбачається із відповіді керівника Першого слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у м. Львові матеріали кримінального провадження № 0000404 від 27.08.2021 року не перебувають у провадженні ТУ ДБР, оскільки у кримінальному провадженні прокурором визначено підслідність за ЛРУП № 1 ГУ НП у Львівській області.

Дослідивши наявні матеріали скарги, слідчий суддя дійшов наступного висновку.
Як встановлено слідчим суддею із матеріалів скарги, 28.04.2022 року ОСОБА_3 звернувся до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у
м. Львовііз письмовою заявою про вчинення кримінального правопорушення за ознаками ч. 2

ст. 397 КК України за фактом вчинення щодо нього перешкод до здійснення правомірної діяльності захисника в межах кримінального провадження № 0000404 від 27.08.2021 року.

Звертаючись 02.05.2022 року до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова із скаргою в порядку ст. 303 КПК України ОСОБА_3 вказує, що на момент звернення до суду відомості за його заявою уповноваженими особами ТУ ДБР, розташованого у м. Львові до ЄРДР не внесені.

Статтею 2 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, одним з яких є захист особи, суспільства від кримінальних правопорушень.
Реалізація вказаних завдань здійснюється, з-поміж іншого, шляхом забезпечення кожному громадянину права на звернення до уповноважених органів з заявою про вчинене кримінальне правопорушення.
Зазначене право породжує відповідний обов`язок компетентних державних органів відреагувати на такі звернення у передбаченому законом порядку.
Відповідно до ч. 4 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.
Згідно ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування.
До ЄРДР, зокрема, має бути внесено короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлені з іншого джерела (п. 4 ч. 5 ст.214 КПК України).
При цьому, як вбачається із аналізу змісту положення ст. 214 КПК частина перша зазначеної статті не передбачає імперативного обов`язку слідчого чи прокурора вносити до ЄРДР всі прийняті та зареєстровані ними заяви, зокрема і ті, що не містять у собі відомостей про склад кримінального правопорушення, передбаченого діючим Кримінальним кодексом України.

Тобто, положення ст. 214 КПК України свідчить про обов`язковість вчинення дій лише щодо прийняття та реєстрації заяви, як це передбачено у частині четвертій вказаній статті, і відмова у вчиненні таких дій не допускається.

Таким чином, підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких разом із прізвищем, ім`ям, по-батькові (найменуванням) потерпілого або заявника, серед іншого, вноситься до ЄРДР.

Така ж правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30.09.2021 року у справі №556/450/18.
Згідно з п. 18 ст. 3 КПК України до повноважень слідчого судді суду першої інстанції належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
Беручи до уваги, що відомості за результатами розгляду прийнятої ТУ ДБР, розташованого у м. Львові заяви ОСОБА_3 від 28.04.2022 року станом на день розгляду скарги слідчим суддею Залізничного районного суду м. Львова в матеріалах скарги відсутні, матеріали кримінального провадження № 0000404 від 27.08.2021 року слідчому судді не представлено, відтак перевірити та встановити всі обставини, викладені скаржником у скарзі об`єктивна можливість у слідчого судді відсутня, в свою чергу ТУ ДБР не представлено доказів і на спростування тверджень скаржника.
При цьому, нормами кримінального процесуального законодавства України визначено, що слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР.

У відповідності до п. 15 ч. 1 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч. 1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексу.
Згідно п. 4 ч. 1 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є: змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Саме в запровадженні механізму реального захисту громадянами своїх прав у суді полягає здійснення функцій правової держави та її утвердження як такої.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого або прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Дослідивши матеріали скарги в їх сукупності, беручи до уваги, що на момент розгляду скарги слідчому судді не надано доказів на спростування, викладених у скарзі обставин щодо допущення бездіяльності шляхом невчинення дій у передбаченому ст. 214 КПК України порядку для розгляду заяви ОСОБА_3 про кримінальне правопорушення та повідомлення його при цьому про прийняте рішення за результатами розгляду даної заяви, враховуючи при цьому, що згідно ст. 307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування слідчим суддею постановляється ухвала, яка може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги, слідчий суддя приходить до висновку, що у даному випадку допущено бездіяльність особою уповноваженою на розгляд заяви про кримінальне правопршуення, а тому скарга підлягає частковому задоволенню, а саме в частині зобов`язання уповноваженої особи ТУ ДБР, розташованого у м. Львові розглянути відповідно до порядку, передбаченого вимогами ст. 214 КПК України заяву ОСОБА_3 про кримінальне правопорушення за ознаками ч. 2 ст. 397 КК України.

Керуючись ст. 214, 303, 306, 307 КПК України, -

постановив:

Скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові щодо невнесення до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань відомостей заяви за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 397 КК України задовольнити частково.

Зобов`язати уповноважену особу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, розглянути відповідно до вимог ст. 214 КПК України, заяву ОСОБА_3 від 28 квітня 2022 року провчинення кримінального правопорушення за ознаками ч. 2 ст. 397 КК України.

В іншій частині вимог скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя (підпис) ОСОБА_1
З ориігналом згідно. Оригінал ухвали у справі №463/3055/22
Слідчий суддя ОСОБА_1