Провадження № 1-кп/932/102/22
Справа № 932/2293/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 травня 2022 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська
у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю:
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпро кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань під №0000126, за обвинуваченням:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлоград, Дніпропетровської області, громадянина України, не одруженого, маючого вищу освіту, військовослужбовця, який перебуває на посаді інспектора прикордонного контролю 3 категорії 3 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип А) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » 1 категорії (тип А) ІНФОРМАЦІЯ_3 , у військовому званні «старший сержант», зареєстрованого за адресою:

АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 402 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Відповідно до наказу начальника 4 прикордонного загону від 22.11.2019 року №526-ос старшого сержанта ОСОБА_4 призначено на посаду інспектора прикордонного контролю 3 категорії 3 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » 1 категорії (тип А) Східного регіонального управління прикордонної служби України та останнього зараховано до списків особового складу та на всі види забезпечення.

Старший сержант ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України зобов`язаний суворо дотримуватись у своїй службовій діяльності вимог законів України, Статутів Збройних Сил України, бути взірцем виконання службового обов`язку, виконувати службові обов`язки, ввірені йому за посадою.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Оборону України» воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про Оборону України» у разі збройної агресії проти України або загрози нападу на Україну Президент України приймає рішення про загальну або часткову мобілізацію, введення воєнного стану в Україні або окремих її місцевостях, застосування Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, подає його Верховній Раді України на схвалення чи затвердження, а також вносить до Верховної Ради України подання про оголошення стану війни.

Органи державної влади та органи військового управління, не чекаючи оголошення стану війни, вживають заходів для відсічі агресії. На підставі відповідного рішення Президента України Збройні Сили України разом з іншими військовими формуваннями розпочинають воєнні дії, у тому числі проведення спеціальних операцій (розвідувальних, інформаційно-психологічних тощо) у кіберпросторі.

З моменту оголошення стану війни чи фактичного початку воєнних дій настає воєнний час, який закінчується у день і час припинення стану війни.

У зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України №64/2022 із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб в Україні введено воєнний стан.

Того ж дня, Указ Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні».

Згідно статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, а також додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство, виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негативних наслідків.

Відповідно до ст. 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України командир має право віддавати накази і розпорядження, а обов`язок підлеглого їх виконувати, крім випадку віддання явно злочинного наказу чи розпорядження. Наказ має бути виконаний сумлінно, точно та у встановлений строк.

Згідно ст. 11 Статуту військовослужбовці зобов`язані свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок та беззастережно виконувати накази командирів (начальників) виявляти повагу командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни.

Статтею 30 Статуту передбачено, що начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання, а підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків віддання явно злочинного наказу, і ставитися до нього з повагою.

Відповідно до статті 128 Статуту рядовий (матрос) зобов`язаний точно, ініціативно, сумлінно виконувати накази командирів (начальників).

Так, 05.03.2022 року за адресою: м. Дніпро, вул. Аеропорт, 42, начальник НОМЕР_1 прикордонного загону Східного регіонального управління ДПС України полковник ОСОБА_7 , будучи згідно ст. 32 Статуту начальником за військовим званням та за посадою по відношенню до старшого сержанта ОСОБА_4 , надав усний наказ, який довів до особового складу відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » Східного регіонального управління ДПС України, в тому числі і до старшого сержанта ОСОБА_4 через першого заступника начальника відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » про переміщення всього особового складу зазначеного підрозділу до м. Харкова для виконання службових завдань в умовах воєнного стану.

Однак, зазначений наказ викликав обурення у старшого сержанта ОСОБА_4 та останній, в порушення вимог ст.ст. 9, 11, 16, 30, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, завідомо знаючи про те, що на виконання вимог наказу начальника НОМЕР_1 прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_4 він зобов`язаний вибути за межі Дніпропетровської області до нового місця служби у м. Харків для виконання завдань в умовах воєнного стану, а також будучи повідомленим про відповідальність за відкриту відмову виконати наказ та невчинення дій щодо його виконання, через особисту недисциплінованість, з метою уникнути участі у бойових діях у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України та передислокації за межі Дніпропетровської області, знаючи про боротьбу із збройною агресією РФ, про проблеми, з якими стикаються Збройні Сили України під час її проведення, загибель, поранення військовослужбовців на території України, умисно, відкрито відмовився виконати зазначений вище наказ, в результаті чого було створено передумови для зриву виконання бойового наказу по переміщенню особового складу, що підриває бойову готовність військового підрозділу та у подальшому, без поважних причин до нового місця служби не вибув, чим вчинив непокору, тобто відкриту відмову виконати наказ начальника, вчиненому в умовах воєнного стану.

Умисні дії ОСОБА_4 , які виразились у непокорі, тобто відкритій відмові виконати наказ начальника, вчиненого в умовах воєнного стану, кваліфікуються за ч. 4 ст. 402 КК України.

Суд вважає доведеним дане обвинувачення, оскільки встановлені судом обставини повністю підтверджено доказами, дослідженими та перевіреними під час судового розгляду.
Показами обвинуваченого ОСОБА_4 , який у судовому засіданні свою провину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю та пояснив, що він є військовослужбовцем та перебуває на посаді інспектора прикордонного контролю ІНФОРМАЦІЯ_3 , у військовому званні «старший сержант». Йому відомо, що на території України введено воєнний стан. Вказав, що 05.03.2022 року його начальник ОСОБА_7 надав усний наказ відділенню інспекторів прикордонної служби, в тому числі і йому, про переміщення всього особового складу до м.Харкова для виконання службових завдань в умовах воєнного стану. Він даний наказ начальника відмовився виконувати, про що написав заяву. При цьому, йому було відомо про відповідальність за відмову від виконання наказу.

В скоєному щиросердно покаявся.

В ході досудового розслідування примусові заходи фізичного та психологічного примусу з боку робітників поліції до нього не застосовувалися.

А також дослідженими письмовими доказами по справі:
- копією заяви від 05.03.2022 року (том 1 а.с. 11, а.с. 16);
- копією службового посвідчення виданого старшому сержанту ОСОБА_4 (том 1 а.с. 12);

- копією контракту про проходження військової служби громадянином ОСОБА_4 в Державній прикордонній службі України (том 1 а.с. 35 (оборот) - 37);

- копією витягу з наказу про зарахування молодшого сержанта ОСОБА_4 у списки особового складу ІНФОРМАЦІЯ_3 (том 1 а.с. 40).

Таким чином, суд вважає повністю доведеним дане обвинувачення ОСОБА_4 оскільки досліджені вищезазначені докази, які є в матеріалах кримінального провадження, отримані у передбаченому кримінально-процесуальному порядку, є допустимими, належними та достовірними, взаємно узгодженими, підтверджуючими один одного, які мають значення для кримінального провадження та такими, що відповідають фактичним обставинам справи.

При цьому, інші докази судом не досліджувались, оскільки кримінальне провадження розглядалося в порядку ч.3 ст. 349 КПК України.

Враховуючи наведене, суд визнає обвинуваченого ОСОБА_4 винним у непокорі, тобто відкритій відмові виконати наказ начальника, вчиненого в умовах воєнного стану, вірно кваліфіковані за ч. 4 ст. 402 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є тяжким кримінальними правопорушеннями, особу обвинуваченого, який на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, а також його відношення до скоєного.

Щире каяття, з`явлення із зізнанням, суд відносить до обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 .

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Враховуючи вищенаведені обставини, характер вчиненого кримінального правопорушення, наслідки скоєного, а також враховуючи наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання, з урахуванням особи обвинуваченого, який вчинив кримінальне правопорушення вперше, його відношення до вчиненого, щире каяття, усвідомлення вчиненого, та те, що ОСОБА_4 надав належну оцінку своїй поведінці, висловив готовність нести передбачену законом відповідальність, усвідомив обставини скоєного кримінального правопорушення, а також те, що згiдно статті 50 КК України покарання має на метi не тiльки кару, а й виправлення засуджених, й тому суд, з врахуванням наведених обставин, що істотно знижують ступінь суспільної небезпеки вчиненого, вважає можливим на підставі ст.69 КК України перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті та призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за ч.4 ст. 402 КК України у виді арешту із відбуваннямна гауптвахті, яке є достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Керуючись ст. ст. 368, 370-371, 373- 376 КПК України, ч.3 ст. 349 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 402 КК України.
Призначити ОСОБА_8 покарання за ч.4 ст. 402 КК України із застосуванням ст. 69 КК України, у виді арешту із відбуванням на гауптвахті строком на 6 (шість) місяців.
Початок строку відбуття покарання рахувати ОСОБА_8 з моменту поміщення на гауптвахту.
На вирок суду може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду, через Бабушкінський районний суд м.Дніпропетровська, протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Головуючий суддя ОСОБА_1