ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 642/105/20 Номер провадження 11-кп/814/1030/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2022 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження № 0000982 за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 15 лютого 2022 року,

встановила:
Цією ухвалою задоволено клопотання захисника та звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 384 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності обвинуваченого
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новогригорівка-1 Долинського району Кіровоградської області, громадянина України, із вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні дитину 2004 р.н., працюючого технічним директором в ТОВ «Капро», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,
та закрито кримінальне провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.
Вирішено питання щодо судових витрат та речових доказів.
Відповідно до обвинувального акта ОСОБА_8 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 384 КК України, за таких обставин.
У період з 05 серпня 2016 по 11 липня 2018 року (більш точний час досудовим слідством не встановлено), будучи службовою особою, перебуваючи на посаді директора ТОВ «Афаліна», ОСОБА_8 достовірно знаючи, що власницею 100% частки статутного капіталу ТОВ «Афаліна» є ОСОБА_9 , перебуваючи у невстановленому в ході досудового розслідування місці, діючи в інтересах ОСОБА_10 , надрукував текст «Угоди про виплату вартості частини майна ТОВ «Афаліна» між ОСОБА_10 як учасником ТОВ «Афаліна» та ТОВ «Афаліна» в особі директора ОСОБА_8 , зазначивши дату її укладання - «21 травня 2012 року», що не відповідало дійсності, у якій виклав умови, строк та порядок виплат ОСОБА_10 1 100 000 (один мільйон сто тисяч) доларів США, як вартості 1/2 частини майна ТОВ «Афаліна». Після чого особисто підписав текст угоди та надав його для підпису ОСОБА_10 , далі поверх свого підпису наніс відтиск печатки ТОВ «Афаліна», надавши вищевказаній угоді статусу офіційного документу, тим самим склав завідомо неправдивий офіційний документ.
30 серпня 2018 року рішенням учасників ТОВ «Афаліна» були прийняті рішення про припинення повноважень та звільнення директора ОСОБА_8 та про призначення директором ОСОБА_9 , у цей же день близько 16 год. 00 хв., ОСОБА_9 , прибула на територію ТОВ «Афаліна» за адресою: м. Харків, пров. Пластичний, буд. 9 з метою виконання вимог законодавства про працю - вручення наказу про звільнення №30/08 ОСОБА_11 . Знаходячись у кабінеті бухгалтера на 4-му поверсі за вказаною адресою, ОСОБА_9 зачитала та надала для ознайомлення наказ про звільнення ОСОБА_11 , однак останній, ознайомившись особисто з вказаним наказом, відмовився отримувати примірник наказу та розписуватись про ознайомлення з ним. У результаті чого складено акт від 30 серпня 2018 року та направлено ОСОБА_11 лист з копією наказу про звільнення.
07 грудня 2018 року ОСОБА_8 звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова з позовом ТОВ «Афаліна» про поновлення на роботі, стягнення заробітку за час вимушеного прогулу, вказуючи, що 26 листопада 2004 року останнього було прийнято па посаду керівника проекту ТОВ «Афаліна». 06 травня 2005 року відповідно до протоколу загальних зборів учасників №1/05-05 його було переведено на посаду директора ТОВ «Афаліна».

30 серпня 2018 року за адресою, де знаходиться адміністративна будівля ТОВ «Афаліна», відбулось протиправне захоплення товариства невідомими особами. У ході захоплення ОСОБА_8 змусили залишити приміщення та будівлю Товариства. Копію наказу про звільнення ОСОБА_8 не отримував, остаточний розрахунок з ним не проводився. Належним чином оформлену трудову книжку від ТОВ «Афаліна» не отримував. Крім цього, ОСОБА_8 вважає, що позбавлення його роботи є неправомірним, а тому є необхідним стягнути з відповідача на його користь заробітну плату за час вимушеного прогулу. Також, ОСОБА_8 вказує, що весь час він та його сім`я перебувала в стресовому стані, без засобів до існування, а тому просить стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в розмірі 10000 гривень.
12 лютого 2019 року у Ленінському районному суді м. Харкова за адресою: м. Харків, вул. Полтавський шлях, буд. 20, під час чергового судового засідання за позовом ОСОБА_8 до ТОВ «Афаліна», ОСОБА_8 , будучи попередженим про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання та відмову від давання показань за ст. ст. 384, 385 КК України, надавши суду присягу говорити правду і нічого не приховувати і не спотворювати, про що власноручно розписався у присязі, при допиті його в якості свідка, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи протиправність своїх дій, надав суду завідомо неправдиві показання, умисно повідомивши недостовірні відомості про факти і обставини, що мають значення для вказаного судового розгляду.
Згідно з рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 14 березня 2019 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_8 до ТОВ «Афаліна» судом прийнято рішення про відмову у задоволенні вимог ОСОБА_8 до ТОВ «Афаліна» про поновлення на роботі, стягнення заробітку за час вимушеного прогулу, а дії ОСОБА_8 , кваліфіковано як кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 384 КК України.
У судовому засіданні захисник ОСОБА_7 подав клопотання про звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності на підставі п. 2. ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку зі спливом 3-річного строку давності притягнення до кримінальної відповідальності, та просив закрити кримінальне провадження.
Згідно з обставинами, які викладені в обвинувальному акті, строк притягнення ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, фактично сплив 11 липня 2021 року, а за обвинуваченням у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України, - 12 лютого 2022 року.
З огляду на викладене, а також на те, що передбачені ст. 49 КК України перешкоди для застосування давності відсутні, суд дійшов висновку про необхідність звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності в зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження.
У свої апеляційній скарзі з урахуванням внесених змін захисник просить ухвалу змінити, виключивши з неї вказівку про стягнення з ОСОБА_8 судових витрат.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що кримінальний процесуальний закон не передбачає можливості стягнення судових витрат з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито.

Інші учасники провадження ухвалу не оскаржували.

Заслухавши доповідача, захисника в підтримку апеляційної скарги з урахуванням внесених змін, прокурора, який просив залишити ухвалу без змін, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

Доводи захисника про неправомірність стягнення судових витрат з ОСОБА_8 з огляду на закриття кримінального провадження є необґрунтованими.

Відповідно до ч.1 ст.126 КПК України суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

Згідно з правовим висновком, що міститься у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.06.2020 у справі №598/1781/17, КПК не обмежує процесуальну форму вирішення питання щодо розподілу процесуальних витрат виключно обвинувальним вироком.

Суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті, у тому числі й в ухвалі про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Разом з тим, ухвала місцевого суду підлягає скасуванню з таких підстав.

Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України суд може скасувати або змінити судове рішення у разі встановлення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.

Враховуючи положення п. 1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до вимог процесуального законодавства, суд має право прийняти рішення про закриття провадження з підстав, передбачених п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, тобто, якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений ст. 219 КПК України, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.

При розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції захисник ОСОБА_7 04 червня 2021 року подав клопотання про закриття кримінального провадження №00000982 від 18 квітня 2019 року, за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчинення злочинів, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 1 ст. 384 КК України на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку зі спливом строку досудового розслідування. Проте, суд не розглянув зазначене клопотання захисника, чим допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити ухвалити законне та обґрунтоване рішення.
Крім того, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, у справі відсутні журнал судового засідання та диск звукозапису фіксації судового засідання від 15 лютого 2022 року, під час якого ухвалювалось оскаржуване рішення.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 412 КПК України судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо у матеріалах провадження відсутній журнал судового засідання або технічний носій інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції.

Таким чином, аналізуючи наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду першої інстанції - скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 15 лютого 2022 року, щодо ОСОБА_8 скасувати.

Призначити новий розгляд кримінального провадження №0000982 у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4