Провадження № 1-кп/127/479/22

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11.07.2022 місто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області
в складі:головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченої ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду, в м. Вінниці, кримінальне провадження, відомості про яке внесені 20 червня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000111 за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Єршов, Саратовської області, російської федерації, громадянки України, заміжньої, маючої на утриманні неповнолітню дитину, працюючої АК «Укрзалізниця» на посаді касира, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-2 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , обвинувачується у тому, що 22 лютого 2022 року президент російської федерації направив до ради федерації звернення про використання збройних сил РФ за межами РФ, яке було задоволено.
24 лютого 2022 року, приблизно о 5 годині, президент російської федерації оголосив рішення про повномасштабну військову агресію проти України.
У подальшому збройні сили РФ, які діяли за наказом політичного керівництва РФ і ЗС РФ, розпочали агресію із застосуванням зброї, незаконно вторглись на територію України через державний кордон України в Київській Херсонській, Харківській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській областях, здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, та здійснили окупацію частини території України, чим змінили межі території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі людей та інших тяжких наслідків.
24 лютого 2022 року указом Президента Володимира Зеленського №64/2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України.
Усвідомлюючи вищевказані обставини та достовірно знаючи про заборону поширення інформації про направлення, переміщення зброї, озброєння територією України громадянка України ОСОБА_4 , о 17:00 годин 19.06.2022, перебуваючи на залізничній станції міста Жмеринка (платформа № 1) за адресою: АДРЕСА_3 , діючи з прямим умислом, використовуючи власний мобільний телефон марки «Samsung А-75» здійснила відеофіксацію військової техніки Збройних Сил України - артилерійського озброєння, яка знаходилась на вагонних платформах для подальшого переміщення.
Відразу по тому, продовжуючи протиправну діяльність, з метою доведення злочинного задуму до кінця, о 17:03 год., того ж дня перебуваючи на залізничній станції міста Жмеринка ОСОБА_4 поширила записаний нею відеозапис шляхом надсилання його у мобільному додатку «Telegram» на номер НОМЕР_1 , який використовується ОСОБА_6 .
Відповідно до відомостей розміщених на офіційних сайтах, сторінках у соціальних мережах Генерального штабу Збройних Сил України, Міністерства оборони України, Головного управлінням розвідки Міністерства оборони України та Служби безпеки України, інформація про переміщення військової техніки 19.06.2022 через станцію Жмеринка не розмішувалася (не поширювалася) у відкритому доступі.
До проведення підготовчого судового засідання між прокурором Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_3 з одного боку та ОСОБА_4 з іншого, у відповідності до ст.ст. 468, 469, 472 КПК України, 29 червня 2022 року укладено угоду про визнання винуватості.
Зі змісту укладеної угоди вбачається, що сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченої ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 114-2 КК України, тобто поширення інформації про направлення, переміщення зброї, озброєння територією України, якщо така інформація не розміщувалася (не поширювалася) у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України, Головним управлінням розвідки Міністерства оборони України чи Службою безпеки України або в офіційних джерелах країн-партнерів, вчинене в умовах воєнного стану.
Сторонами погоджено призначення ОСОБА_4 покарання за ч. 1 ст. 114-2 КК України у виді у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнивши ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком.
В підготовчому судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 зазначила, що вона розуміє надані її законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до неї буде застосовний за наслідками затвердження угоди про визнання винуватості судом.
Обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнала, щиро розкаялась та суду пояснила, що дійсно, при обставинах, зазначених в обвинувальному акті вона скоїла інкриміноване діяння та зазначила, що угода про визнання винуватості є добровільною та наполягала на затвердженні угоди про визнання винуватості, пообіцявши, що в майбутньому такого більше не повториться.
Прокурор ОСОБА_7 просив суд затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором та обвинуваченою ОСОБА_4 і ухвалити вирок, яким призначити узгоджене сторонами покарання.
Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні просив суд затвердити угоду про визнання винуватості укладену між прокурором Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_4 , призначивши узгоджене сторонами угоди покарання.
Заслухавши думку прокурора, захисника та показання обвинуваченої, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши зміст угоди про визнання винуватості, суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до положень п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст. ст. 468-475 цього Кодексу.
Винуватість ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення, що полягає в поширені інформації про направлення, переміщення зброї, озброєння територією України, якщо така інформація не розміщувалася (не поширювалася) у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України, Головним управлінням розвідки Міністерства оборони України чи Службою безпеки України або в офіційних джерелах країн-партнерів, вчинене в умовах воєнного стану, є доведеною та підтверджується показаннями самої обвинуваченої, яка вину визнала та повідомила обставини вчинення нею кримінального правопорушення. Показання обвинуваченої суд вважає переконливим доказом її винуватості з підстав їх належності та допустимості.
Так, ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнала, щиро розкаялась. По суті пред`явленого обвинувачення надала суду покази аналогічні обставинам викладеним в обвинувальному акті. Обвинувачена додатково зазначила, що до вчиненого ставиться самокритично та шкодує, що так сталось.
Аналіз вказаних доказів у справі свідчить, що винуватість ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення є доведеною та підтверджується показаннями обвинуваченої, яка вину визнала та повідомила обставини вчинення нею злочину.
За таких обставин, суд вважає вказані докази достатні для надання юридичної оцінки дій обвинуваченого та кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 114-2 КК України, тобто поширення інформації про направлення, переміщення зброї, озброєння територією України, якщо така інформація не розміщувалася (не поширювалася) у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України, Головним управлінням розвідки Міністерства оборони України чи Службою безпеки України або в офіційних джерелах країн-партнерів, вчинене в умовах воєнного стану.
Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 114-2 КК України, відповідно до положень ст. 12 КК України, відноситься до нетяжких злочинів. Потерпілий у кримінальному провадженні немає.
Таким чином з матеріалів судового провадження вбачається, що обвинувачена ОСОБА_4 в судовому засіданні вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнала в повному обсязі в чому щиро розкаялась, активно сприяла у розкритті кримінального правопорушення, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася, на психіатричному та наркологічному обліках не перебуває, заміжня, має на утриманні неповнолітню дитину, за місцем роботи характеризується позитивно.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої, суд визнає щире каяття та активне сприяння у розкритті кримінального правопорушення.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченої, судом не встановлено.
У судовому засіданні встановлено, що угода про визнання винуватості між прокурором Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_3 з одного боку та обвинуваченою ОСОБА_4 з іншого відповідає вимогам ст. 472 КПК України, укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також, судом з`ясовано, що обвинувачена ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч. 4 ст. 474 КПК України, в тому числі і наслідки укладення та затвердження даної угоди передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення щодо якого вона визнає себе винуватою, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Судом при вирішенні питання щодо затвердження угоди встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам КПК України, правова кваліфікація кримінального правопорушення вчиненого ОСОБА_4 є вірною, умови угоди не суперечать інтересам суспільства та не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб та обвинувачена може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання.
Виходячи з вищенаведеного, враховуючи конкретні обставини справи, особу винного, наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання у виді щирого каяття та активного сприяння у розкритті кримінального правопорушення. Враховуючи вимоги ч. 2 ст. 65 КК України, відповідно до яких особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення, попередження нових кримінальних правопорушень, та враховуючи вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, суд приходить до переконання про можливість затвердження угоди та призначає узгоджене сторонами вид і міру покарання, відповідно до угоди про визнання винуватості від 29 червня 2022 року, укладеної між прокурором Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_4 .
Відповідно до положень ч. 4 ст. 174 КПК України суд, одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.
Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 368-370, 374, 468, 470, 472, 474, 475 КПК України та ст.ст. 60, 65, 114-2 КК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості укладену між прокурором Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 29 червня 2022 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 20 червня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000111.
Визнати винуватою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-2 КК України.
Призначити ОСОБА_4 узгоджене сторонами покарання за ч. 1 ст. 114-2 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 1 (один) рік.
На підставі п.п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Арешт накладений ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 23.06.2022 (№127/12788/22) на мобільний телефон марки «Samsung А-75», ІМЕІ: НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , s/ НОМЕР_4 , скасувати.
Речові докази у кримінальному провадженні, а саме: мобільний телефон марки «Samsung А-75», ІМЕІ: НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , s/ НОМЕР_4 , який передано на зберігання до кімнати речових доказів УСБУ у Вінницькій області, повернути ОСОБА_4 .
На вирок суду може бути подана апеляція до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти діб з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Вінницький міський суд Вінницької області, з підстав передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України. Клопотання про його скасування місцевим судом може подаватися прокурором у разі невиконання умов угоди про визнання винуватості згідно зі ст. 476 КПК України.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Суддя: