Справа № 953/2590/21
н/п 1-кп/953/278/22
"11" жовтня 2022 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Харкова, із середньою освітою, який зареєстрований та фактично проживає адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні злочинів передбачених ч. 3 ст. 152, ч. 2 ст. 146 КК України, -
Обвинуваченому обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого закінчується.
Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Прокурор просив продовжити обвинуваченому строку запобіжного заходу з підстав наявності ризиків передбачених п.1, п.3, п.5 ч.1 ст. 177 КПК України, подавши клопотання.
Обвинувачений та захисник проти продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечували. Обвинувачений зазначив, що не збирається переховуватися від суду та впливати на потерпілу, у нього наявна хвора мати яка потребує догляду, вина у інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях не доведена, потерпіла дає неправдиві показання, у нього погіршилося здоров`я.
При розгляді клопотання судом враховується, що обвинувачений має постійне місце проживання де проживає із матір`ю, працездатний, однак ніде не працює доказів суду не надано, обвинувачується у вчинені, в тому числі особливо тяжкого злочину, за яке передбачено покаранні до 12 років позбавлення волі, раніше судимий: 1) 13.10.2000 Московським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.141, ст.102, ст.42 КК України (в редакції 1960 року) до 2 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, із застосуванням ст. 46-1 КК України (в редакції 1960 року) відстрочено виконання покарання на 2 роки та призначено штраф у розмірі 680 грн.; 2) 18.09.2001 року Московським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.140 КК України (в редакції 1960 року) до 2 років та 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, на підставі ст. 43 КК України (в редакції 1960 року) приєднано покарання від 13.10.2000 Московського районного суду м. Харкова та призначено остаточне покарання у вигляді 3 років позбавлення волі; 3) 08.12.2005 Київським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 81 КК України, 14.07.2008 звільненого від відбуття покарання умовно-достроково на не відбутий строк в 1 рік 3 місяці та 8 днів; 4) 28.12.2011 Київським районним судом м. Харкова за ч.1 ст.153,ч.2 ст.152, ч.1 ст.187, ст.70 КК України до 11 років позбавлення волі, в силу ст. 71 КК України приєднано не відбуте покарання за вироком Київського районного суду м. Харкова від 08.12.2005, звільненого 30.06.2017 року у зв`язку із відбуттям строку покарання, не має міцних соціальних зав`язків.
Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).
Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.
З урахуванням фактичних обставин кримінального провадження, які зазначені у обвинувальному акті, зокрема що ОСОБА_5 незаконно позбавив волі неповнолітню потерпілу, зґвалтував її, раніше вже судимий за зґвалтування, на думку суду, у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства, зокрема здоров`я та недоторканість людини, що у відповідності до ст.3 Конституції України є однією із найвищих соціальних цінностей в Україні.
При цьому належить врахувати, що саме внаслідок суспільної небезпечності таких дій є об`єктивні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватись від суду, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків судового розгляду, а також належне дотримання сторонами їх процесуальних прав та обов`язків.
Наявність не знятих та непогашених судимостей вчинених проти власності із застосуванням насильства, а також проти статевої свободи та недоторканості особи, відсутності законних джерел доходів, свідчить про можливість обвинуваченого вчинити нове кримінальне правопорушення.
Показання обвинуваченого, що він офіційно був працевлаштований до його затримання, належними доказами, зокрема наказу про прийняття на роботу, запису в трудовій книжці або договору, суду не надано.
З урахуванням наведеного, суд вважає доведеним існування ризиків передбачених п.1, п.5 ч.1 ст. 177 КПК України, зокрема можливість обвинуваченого переховатися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Ризик заявлений прокурором - незаконний вплив на потерпілу, на теперішній час не доведений, враховуючи, що потерпіла перебуває за кордоном.
Таким чином, оцінюючи сукупність обставин передбачених в ст.178 КПК України, а саме: пред`явлене обвинувачення, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання винуватим у скоєні злочинів, його вік, репутацію, відсутність роботи та міцних соціальних зав`язків, наявність ризиків передбачених п.1, п.5 ч.1 ст. 177 КПК України, тому суд вважає за необхідне продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.
Наявність у обвинуваченого матері похилого віку, наявності зі слів обвинуваченого у неї захворювань, не є підставою для зміни йому запобіжного заходу.
Документів, які б підтверджували погіршення стану здоров`я обвинуваченого, внаслідок яких він не може перебувати під вартою, суду не надано.
Застосування більш м`яких запобіжних заходів, в тому числі домашній арешт, не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого та запобіганню встановленим ризикам.
Разом з тим, хоча ОСОБА_5 звинувачується, у вчинені кримінальних правопорушень із погрозою застосуванням насильства, суд з урахуванням пред`явленого обвинувачення, даних про особу обвинуваченого, його майнового та сімейного стану, віку , ризиків, передбачених п.п.1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а також терміну перебування під вартою, вважає за необхідне визначити йому застав .
Відповідно до ч.5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
ОСОБА_5 обвинувачується у вчинені , в тому числі особливо тяжкого злочину.
За для гарантування виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, з урахуванням зазначених обставин, суд вважає за необхідне визначити ОСОБА_5 розмір застави 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 744300 грн., (2481 х 300) та вважає її достатньою для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.
При цьому, в разі внесення застави, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на ОСОБА_5 обов`язки передбачені п.п.1, 2, 3, 4, 8 ч.5 ст. 194 КПК України.
Також, обвинуваченим заявлено клопотання про призначення по даній справі експертизи потерпілій на поліграфі, для з`ясування чи здійснювались ним будь-які протиправні дії по відношенню до потерпілої та чи було на справді зґвалтування.
Захисник підтримав клопотання.
Прокурор проти клопотання заперечував.
Відповідно до ч.1 ст. 332 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторін кримінального провадження або потерпілого за наявності підстав, передбачених статтею 242 цього Кодексу, має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам.
Частиною 1 ст. 242 КПК України передбачено, що експертиза проводиться експертом за зверненням сторони кримінального провадження або за дорученням слідчого судді чи суду, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання. Не допускається проведення експертизи для з`ясування питань права.
Відповідно до п.п. 6.1, 6.3 , 6.8 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень ,затвердженої Наказом МЮУ від 08.10.98 № 53/5 об`єктом психологічної експертизи є психічно здорові особи (підозрюваний, обвинувачений, підсудний, виправданий, засуджений, свідок, потерпілий, позивач, відповідач: малолітні; неповнолітні; дорослого та похилого віку).
Психологічна експертиза встановлює ті особливості психічної діяльності та такі їх прояви в поведінці особи, які мають юридичне значення та викликають певні правові наслідки.
З метою отримання орієнтувальної інформації можуть проводитися опитування із застосуванням спеціального технічного засобу - комп`ютерного поліграфа.
Такі опитування можуть проводитись тільки за наявності письмової згоди особи, яка проходитиме опитування.
По даній справі за участю потерпілої призначена судово-психологічна експертиза, для з`ясування особливостей психічної діяльності потерпілої, можливості оцінки її показань даних під час судового розгляду, внаслідок чого призначення ще однієї експертизи, суд не вбачає.
Питання, які запропоновані обвинуваченим для проведення експертизи на комп`ютерному поліграфі, не є питаннями такої експертизи.
Чи здійснювались обвинуваченим будь-які протиправні дії по відношенню до потерпілої та чи було на справді зґвалтування, є питаннями права, відповідь на які надасть суд в нарадчій кімнаті при ухвалені вироку суду, після оцінки доказів у їх сукупності.
Крім того, відсутня письмова згода неповнолітньої потерпілої для проведення за її участю експертизи із застосуванням комп`ютерного поліграфу.
Керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 242, 331, 332 КПК України, суд, -
Міру запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без змін у вигляді тримання під вартою в ДУ "Харківській слідчий ізолятор" продовживши строк цього запобіжного заходу до 60 днів, тобто до 09.12.2022 року.
При внесенні визначеної суми застави, ОСОБА_5 , з-під варти - звільнити.
У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:
1) прибувати до суду за першою вимогою;
2) не відлучатися з м. Харкова, без суду;
3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання;
4) утриматися від спілкування із потерпілою ОСОБА_6
5) здати на зберігання до територіальних органів Державної міграційної служби України свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Роз`яснити заставодавцю, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання до 12 років позбавлення волі та попередити його про обов`язки забезпечення належної поведінки обвинуваченого та його явки до суду, а також наслідки невиконання цих обов`язків.
Покласти на заставодавця наступні обов`язки: забезпечувати належну поведінку обвинуваченого; забезпечувати явку належно повідомленого обвинуваченого до суду; повідомляти суд про причини неявки обвинуваченого до суду.
Попередити заставодовця, що в разі невиконання покладених на нього та самого обвинуваченого обов`язків, застава буде звернена в дохід держави.
В задоволені клопотання обвинуваченого про призначення психологічної експертизи відмовити.
Ухвала підлягає оскарженню в частині продовження запобіжного заходу протягом п`яти днів, з моменту проголошення, а особі яка перебуває під вартою з моменту вручення, шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду.
Оскарження ухвали не зупиняє її дію та не перешкоджає подальшому розгляду справи .
Встановити строк дії ухвали з 11.10.2022р. по 09.12.2022р.

Суддя ОСОБА_1