ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 629/5951/21 Номер провадження 11-сс/814/496/22Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2022 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря
судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
представника потерпілого адвоката ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , на ухвалу слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 09 лютого 2022 року,
ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 вересня 2021 року за №0000528, задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_10 , погоджене з прокурором Харківської обласної прокуратури ОСОБА_6 , та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 08 квітня 2022 року підозрюваному
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, уродженцю м. Харків, проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , не судимому.
Приймаючи таке рішення слідчий суддя врахував: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України, яка підтверджується вагомими доказами, ризиків, визначених у п.п.1-5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, підвищену суспільну небезпеку наведеного кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_9 у разі визнання винуватим у його вчиненні, та неможливість інших більш м`яких запобіжних заходів запобігти встановленим вище ризикам.

Урахувавши положення п.1 ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя дійшов висновку про застосування зазначеного вище запобіжного заходу без визначення розміру застави в даному кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого з погрозою застосування насильства.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , просить скасувати ухвалу слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 09 лютого 2022 року та постановити нову ухвалу, якою застосувати ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, визначити розмір застави.
Свої вимоги апелянт мотивує тим, що слідчий суддя не врахував те, що прокурором не доведено:

ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, при цьому в порушення вимог ст.184 КПК України в клопотанні відсутній виклад обставин, на підставі яких слідчий і прокурор дійшли висновку про їх наявність, посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини;

неможливість застосування інших більш м`яких запобіжних заходів, щоб забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_9 , який має міцні соціальні зв`язки, місця реєстрації та постійного проживання, одружений, утримує родину, зокрема малолітню дитину, позитивно характеризується й бажає працювати.

Одночасно захисник посилається на відсутність перешкоди для визначення в наведеному кримінальному провадженні помірного розміру застави підозрюваному.

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ заслухала суддю-доповідача; прокурора, який просив залишити без задоволення апеляційну скаргу та водночас підтвердив, що на даний час ОСОБА_9 за іншим судовим рішенням продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 02 червня 2022 року; представника потерпілого, який також заперечив щодо апеляційної скарги, вивчила матеріали провадження, обговорила доводи апеляційної скарги та дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог ч.2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Рішення слідчого судді має чітко відповідати вимогам КПК України, у відповідності до яких воно постановлюється. В протилежному випадку рішення слідчого судді є незаконним.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 вересня 2021 року за №0000528.
Досудовим розслідуванням установлено, що з березня до 14 квітня 2021 року ОСОБА_9 у складі організованої групи з її учасниками вимагали в директора ТОВ «Промагро» ОСОБА_11 передати їм належне останньому сільськогосподарське підприємство, в подальшому змінили вимогу на необхідність передачі їм 700 000 доларів США, застосовуючи погрози насильства над ОСОБА_11 , його близькими родичами, пошкодження та знищення їхнього майна, в результаті чого завдали ОСОБА_11 майнової шкоди в особливо великих розмірах на загальну суму 2 796 790 гривень.
08 вересня 2021 року слідчий ОСОБА_10 , за погодженням з прокурором ОСОБА_12 , повідомила ОСОБА_9 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України (а.п. 150-165).

20 вересня 2021 року слідчим ОСОБА_10 , за погодженням з прокурором ОСОБА_6 , оголошено розшук ОСОБА_9 і зупинено досудове розслідування в даному кримінальному провадженні, яке відновлено 22 жовтня 2021 року (а.п. 7, 165-166).

22 жовтня 2021 року слідчий ОСОБА_10 , за погодженням з прокурором ОСОБА_6 , звернулась до слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області з клопотанням про застосування підозрюваному ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів без визначення розміру застави, мотивуючи подане клопотання наявністю: обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України, ризиків, визначених у п.п. 1-5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме того, що підозрюваний може: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідків та іншого підозрюваного, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також неможливістю запобігти вказаним вище ризикам шляхом застосування ОСОБА_9 інших більш м`яких запобіжних заходів.

Дане клопотання містить, в тому числі, обгрунтований виклад обставин, на підставі яких слідчий дійшов висновку про наявність ризиків, зазначених у його клопотанні, та посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини (а.п. 4-5), а тому доводи апеляційної скарги про недотримання положень п.5 ч.1 ст.184 КПК України є безпідставними.

Так, слідчий суддя, задовольняючи наведене клопотання, застосував ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України.

Слідчий суддя вказав, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце, підтверджуються достатніми, на даному етапі розслідування доказами, і у висновках, які зробив орган досудового розслідування, чогось необґрунтованого чи довільного не встановлено. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.
За практикою Європейського суду з прав людини вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Розглядаючи клопотання про застосування підозрюваному виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя врахував: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України, яка підтверджується вагомими доказами, ризиків, визначених у п.п.1-5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, підвищену суспільну небезпеку наведеного кримінального правопорушення, виходячи з обставин його вчинення, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному в разі визнання винуватим до 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна, та неможливість інших більш м`яких запобіжних заходів запобігти встановленим вище ризикам.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України, в апеляційній скарзі не оспорюється та відповідно до матеріалів, доданих до клопотання слідчого, підтверджується вагомими доказами, на підставі розумної оцінки сукупності яких слідчий суддя правильно визначив, що причетність ОСОБА_9 до вчинення кримінального правопорушення, підозра в якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу.
Не оспорюється в апеляційній скарзі й сама необхідність застосування запобіжного заходу підозрюваному.

Разом з цим, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження та даних про особу підозрюваного в їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді в частині доведеності у даному кримінальному провадженні встановлених слідчим суддею ризиків, передбачених п.п.1-5 ч.1 ст. 177 КПК України.
У контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

Так, наявні в матеріалах провадження факти та обставини, на які посилається орган досудового розслідування у клопотанні та доведені слідчим, прокурором у судовому засіданні, дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_9 може: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, що в свою чергу дає підстави для застосування до нього одного із запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України, з метою забезпечення кримінального провадження.

Як видно з матеріалів справи, ОСОБА_9 не судимий, поряд з цим переховувався від органу досудового розслідування, внаслідок чого оголошувався в розшук та слідчим суддею надавався дозвіл на його затримання з метою приводу для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, одружений, має малолітню дитину, не працює. З огляду на відсутність у підозрюваного працевлаштування та даних щодо наявності інших законних джерел доходу, доводи апелянта про перебування на утриманні в ОСОБА_9 осіб є непереконливими. Також усупереч доводам захисника, встановлені під час розгляду клопотання питання щодо застосування запобіжного заходу обставини в їх сукупності, не дають підстав уважати, що підозрюваний має такі соціальні зв`язки, які би могли слугувати достатнім стримуючим фактором для забезпечення його належної процесуальної поведінки.

Відповідно до ст.178 КПК України колегія суддів, ураховуючи вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_9 інкримінованого йому злочину, який має надзвичайно високу суспільну небезпеку, дані про особу підозрюваного та процесуальну поведінку останнього, вважає, що лише такий запобіжний захід як тримання під вартою здатен забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_9 .

З викладеного вбачається, що слідчий суддя, при прийнятті рішення про застосування підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, перевірив обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування виняткового запобіжного заходу, і зазначені обставини підтверджені достатніми даними, які досліджені та оцінені слідчим суддею в судовому засіданні.

На даному етапі розслідування лише такий запобіжний захід зможе дієво запобігти ризикам, доведеним слідчим і прокурором під час розгляду клопотання, що виключає можливість обрання ОСОБА_9 більш м`якого запобіжного заходу, в тому числі й домашнього арешту, як просить апелянт.

Пунктом 1 ч.4 ст.183 КПК України визначено, що слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із погрозою застосування насильства.

ОСОБА_9 обгрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.189 КК України, який вчинено з погрозою застосування насильства.

Ураховуючи встановлені слідчим суддею ризики, передбачені п.п.1-5 ч.1 ст. 177 КПК України, обставини злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_9 , наведені вище обставини, передбачені ст.178 КПК України, на думку колегії суддів, слідчий суддя з огляду на положення п.1 ч.4 ст.183 КПК України, при постановленні оскаржуваної ухвали правильно не визначив розмір застави у даному кримінальному провадженні щодо ОСОБА_9 .
Тому зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких ставиться питання про скасування судового рішення слідчого судді, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.
Колегією суддів не встановлено істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване судове рішення.
Отже, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Одночасно слід зазначити, що провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , на ухвалу слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 09 лютого 2022 року, за якою підозрюваному застосовано запобіжний захід до 08 квітня 2022 року, надійшло та розподілено колегії суддів Полтавського апеляційного суду 13 травня 2022 року. Іншим же судовим рішенням продовжено ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 02 червня 2022 року. Таким чином, на час надходження матеріалів провадження закінчився строк дії оскаржуваної ухвали та вона втратила свою актуальність у розумінні положень Глави 18 КПК України з незалежних від суду апеляційної інстанції причин.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 09 лютого 2022 року щодо ОСОБА_9 без зміни.
Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4