Справа № 161/9627/21
Провадження № 1-кп/161/151/22
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 18 квітня 2022 року Луцький міськрайонний суд Волинської області під головуванням:
Судді: ОСОБА_1 ,
за участю секретаря: ОСОБА_2 ,
прокурора: ОСОБА_3 ,
обвинуваченого: ОСОБА_4 ,
захисника-адвоката: ОСОБА_5 ,
потерпілої: ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань кримінальне провадження, що внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000856 від 13.04.2021 року, про обвинувачення:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця села Гута Ратнівського району Волинської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , із середньою освітою, працюючого приватним підприємцем, розлученого, на утриманні якого перебуває малолітній син 2011 року народження, раніше судимого, востаннє: вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 11.02.2021 року за ч.2 ст.190, ст. 71 КК України до 2 років позбавлення волі,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, -

В С Т А Н О В И В

11 квітня 2021 року близько 21 год 00 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні будинку АДРЕСА_2 , діючи умисно з корисливих мотивів та керуючись метою відкритого викрадення чужого майна, шляхом ривка, повторно, відкрито викрав у ОСОБА_6 грошові кошти у сумі 200 гривень, жіночий гаманець вартістю 300 гривень, у якому на момент викрадення знаходились грошові кошти у розмірі 1330 гривень, чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 майнової шкоди на загальну суму 1830 гривень.
Таким чином, ОСОБА_4 інкримінуються умисні протиправні дії, що виразились у відкритому викраденні чужого майна ( грабежі) вчиненому повторно, тобто вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 186 КК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні не визнав, дав показання, що 11 квітня 2021 прибув до міста Луцька у справах, та в обідню пору зустрів на ОСОБА_7 потерпілу, свідка ОСОБА_8 та Цінявського . На пропозицію потерпілої піти до неї у гості погодився та почав придбавати на ринку м`ясо, горілку та сигарети. Прийшовши додому до потерпілої, вони почали готувати м`ясо та розпивати алкогольні напої. Через деякий час свідок ОСОБА_8 та ОСОБА_9 пішли гуляти із новонародженою донькою потерпілої, а він, потерпіла та свідок ОСОБА_10 залишились. Ближче до 17-18 год він пішов з дому потерпілої та направився на автовокзал. Ствердив, що будь яких коштів потерпіла йому не надавала, до магазину під час усього перебування у гостях він не ходив. Вважає,що потерпіла та свідок оговорюють його , оскільки він відмовився надавати їм гроші Вказаний факт мав місце, коли він потрапив до лікарні із переломом ноги, та свідок ОСОБА_8 та ОСОБА_11 прийшли до нього та вимагали гроші на користь потерпілої, яка хотіла написати на нього заяву в поліцію.
Незважаючи на невизнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні, його винуватість, підтверджується зібраними під час досудового розслідування та дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме:
Потерпіла ОСОБА_6 повідомила суду, що 11 квітня 2021 зустріла біля Старого ринку обвинуваченого , якого знала незадовго до цієї події. Поряд із неї перебували свідок ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , а тому вони вирішити піти до неї додому відпочити перед , чим обвинувачений купив горілку. Прийшовши до неї додому, вони їли, пили та відпочивала, та ОСОБА_12 запропонував сходити в магазин за мандаринами. Вона потерпіла, підійшда до нього та протягнула йому 200 гривень , при цьому в другій руці знаходився її гаманець, у якому знаходились кошти у сумі 1330 гривень. Однак, ОСОБА_13 вирвав з її рук кошти та гаманець та вийшов із будинку. Вона, потерпіла, мала надію на повернення обвинуваченого, відтак одразу не зверталась до правоохоронних органів. Наступного дня, ОСОБА_13 прийшов до неї додому та повідомив, що був затриманий працівниками нацгвардії за вчинення адміністративного правопорушення, які вилучили у нього кошти та її гаманець. Будь яких спроб повернути кошти, обвинувачений не вчиняв. Щодо міри покарання поклалась на розсуд суду.
Свідок ОСОБА_8 повідомила суду, що у квітні 2021 року в обідню пору, вона разом із потерпілою ОСОБА_6 та свідком Цінявським зустріли на
«Старому ринку» обвинуваченого. Оскільки, обвинувачений із потерпілою раніше перебували у стосунках , відтак остання запросила його до себе додому. Ближче до вечора, коли свідок та ОСОБА_9 повернулись із прогулянки із новонародженою донькою потерпілої ОСОБА_6 , вона свідок зайшла на кухню аби приготувати суміш дитині та стала свідком розмови між потерпілою та обвинувачений. В ході вказаної розмови, яку вона спостерігала у скляних дверях між кухнею та кімнатою, обвинувачений попросив у потерпілої грошей аби піти в магазин та ОСОБА_14 дала йому кошти, після чого ОСОБА_12 вирвав із її рук гаманець, поклав туди надані нею кошти, та сказав, що піде в магазин із гаманцем, після чого вийшов із квартири та більше не повернувся. Через деякий час, потерпіла зрозуміла, що останній заволодів її коштами у сумі приблизно 1300 гривень, і пішла шукати його у найближчих магазинах, однак не знайшла . Наступного ранку, обвинувачений сам прийшов до потерпілої додому та повідомив, що ввечері його затримали працівники Нацгвардії, які вилучили у нього її гаманець із грішми , відтак повернути його вона може лише звернувшись до них.
Окрім того:
Протоколом про прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 13.04.2021, згідно якого потерпіла ОСОБА_6 повідомила про подію, що мала місце 11.04.2021 року о 21 год. 00 хвилин за участю ОСОБА_4 який відкрито викрав належне їй майно.
Протоколом огляду місця події від 13.04.2021 та фото таблицею до нього, проведеного за адресою: АДРЕСА_2 , а саме прибудинкова територія до вказаного будинку та будинок із наявною кухонною кімнатою та кімнатою, на вході до якої розташовані дерев`яні двері із скляними вставками.
Журналом обліку доставлених до Луцького ГУП ГУНП у Волинській області, осіб, які вчинили адміністративні правопорушення , в період часу з 11.04.2021 по 12.04.2021, згідно якого особу обвинуваченого ОСОБА_4 у вказані дні не було доставлено до Луцького РУП за вчинення адміністративного правопорушення.
Проаналізувавши безпосередньо отримані у судовому засіданні показання обвинуваченого, потерпілої, свідка, а також досліджені під час судового розгляду письмові докази, суд приходить до висновку, що підстав для їх неврахування, а також визнання неналежними чи недопустимими сторонами не наведено, і судом встановлено, вони є переконливими, логічними, послідовними та такими, що узгоджуються між собою і у своїй сукупності є достатніми для встановлення судом усіх обставин кримінального правопорушення, які підлягають встановленню відповідно до вимог, передбачених ст. 91 КПК України, та жодним чином не спростовуються будь-якими іншими обставинами.
З урахуванням наведеного, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючі кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 повністю доведена і кваліфікує його дії за ч.2 ст 186 КК України - відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.
Із показів потерпілої та свідка, слідує, що ОСОБА_4 попросивши у потерпілої кошти для здійснення купівлі продуктів, а також взявши (вихопивши) з її рук гаманець із наявними у ньому коштами мав намір заволодіти ними, оскільки покинув її житло та не повернувся. Посилання обвинуваченого на той факт, що будь яких коштів у потерпілої він не брав, суд не приймає та розцінює їх як спосіб захисту та намагання уникнути відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення.
Частиною 2 статті 186 КК України встановлено, що грабежем є відкрите викрадення чужого майна вчинене повторно, тобто в даному випадку мало місце відкрите викрадення чужого майна у присутності потерпілої, яка усвідомила протиправний характер дій винної особи, яка у свою чергу усвідомлювала, що її дії помічені і оцінюються як викрадення. Із показів свідка ОСОБА_8 вбачається, що обвинувачений заволодів майном потерпілої ОСОБА_6 , шляхом «ривка», що стверджується і показами самої потерпілої, які дані суду під присягою, та остання є попередженою про кримінальну відповідальність за дачу суду завідомо неправдивих показань.
За вказаних обставин, кваліфікація дій обвинуваченого за ч.2 ст 186 КК України знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду.
Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення кримінального правопорушення, тяжкості наслідків, що настали.
Відповідно до змісту ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
При призначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України, відносяться до категорії тяжкого злочину, дані про особу винного, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до ст. 66, 67 КК України судом не встановлено.
Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, його особу, який раніше судимий за вчинення умисних корисливих злочинів, востаннє : вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 11.02.2021 року за ч.2 ст.190, ст. 71 КК України до 2 років позбавлення волі, не перебуває на обліках у лікарів психіатра, однак перебував на лікуванні у КП «Волинський медичний центр терапії залежностей», має на утриманні малолітнього сина, безпосередню позицію потерпілої, яка щодо міри покарання поклалась на розсуд суду.
На підставі викладеного, враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, з огляду на положення ч.2 ст.50 КК України, обираючи міру покарання передбаченою санкцією закону, за якими визнав ОСОБА_4 винуватим, вважає за необхідне призначити останньому покарання у виді позбавлення волі, із застосуванням положень ст. 71 КК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 366-368; 371; 374; 376 КПК України, суд -

У Х В А Л И В

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді 4 ( чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 11.02.2021 та остаточно визначити Бондару Руслану Миколайову покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки і 1 (один) місяць.

Початок строку відбування покарання рахувати з 22 травня 2021 року.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення через Луцький суд Волинської області.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасникам кримінального провадження.

Суддя ОСОБА_1