Справа № 344/9108/22
Провадження № 1-кп/344/1057/22
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі

головуючої-судді Ковалюк І.П.,

з участю:

секретаря судового засідання Ярової І.В.,

прокурорів Рудого О.Б., Свірідова Д.І., Петріва А.І.,

захисника Сулими І.Р.,

обвинуваченого ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_1 вчинив незаконне зберігання боєпрепасів, вибухових речовин без передбачуваного законом дозволу.

Кримінальне правопорушення вчинено за наступних обставин.

Так, відповідно до п. 3 Положення про дозвільну систему, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 № 576 (надалі Положення), громадяни мають право у встановленому порядку використовувати, зберігати, перевозити предмети, матеріали і речовини, відкривати підприємства, майстерні та лабораторії, на які поширюється дозвільна система. Пунктом 1 Положення передбачено, що дозвільна система - це особливий порядок виготовлення, придбання, зберігання, перевезення, обліку і використання спеціально визначених предметів, матеріалів і речовин, а також відкриття та функціонування окремих підприємств, майстерень і лабораторій з метою охорони інтересів держави та безпеки громадян.

Згідно із п. 2 Положення до предметів, матеріалів і речовин, підприємств, майстерень і лабораторій, на які поширюється дозвільна система, належать, серед іншого, бойові припаси до вогнепальної зброї, вибухові матеріали і речовини. Відповідно до вимог наказу МВС України № 662 від 21.08.1998, котрим затверджена «Інструкція про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробника для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за властивостями, метальними снарядами несмертельної дії та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї, або вибухових матеріалів», а саме розділу № 12, громадянин України повинен звернутися до органів поліції для отримання дозволу на придбання вогнепальної зброї та в разі отримання такого дозволу, після проведення необхідної перевірки особи щодо відсутності обставин, визначених у пункті 5.1 глави 5 розділу I цієї Інструкції, така особа має право придбати вогнепальну зброю та звернутися повторно до органів поліції для отримання дозволу на право насіння та зберігання придбаної вогнепальної зброї.

Крім того, відповідно до п. 12. Розділу № 12 Інструкції - зброя, бойові припаси до неї, основні частини зброї, пристрої та патрони до них, що належать громадянам, мають зберігатися в металевих ящиках, сейфах, спеціально виготовлених для зберігання зброї, за місцем їх постійного проживання або в місцях тимчасового перебування власників (дачних будинках тощо), про що повідомляються органи поліції.

Всупереч вказаним нормам ОСОБА_1 , при невстановлених розслідуванням обставинах, у невстановленому місці та у невстановлений час, незаконно придбав 114 набоїв до нарізної вогнепальної зброї, та вибухові речовини метальної дії димний порох, діючи умисно, зберігав їх без передбаченого законом дозволу за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

03 травня 2022 року працівниками поліції в ході проведення обшуку домоволодіння ОСОБА_1 , що в АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено 114 придатних для стрільби набоїв, до нарізної вогнепальної зброї та вибухові речовини, а саме:

- 1 предмет - 7-мм мисливський патрон «Remington Magnum», промислового виробництва. Патрон придатний для стрільби. Дані патрони можуть використовуватись для мисливських карабінів, патронник яких розрахований на дані патрони;

- 1 предмет - 7,62-мм мисливський патрон калібру 30-06, промислового виробництва. Дані патрони можуть використовуватись для мисливських карабінів, патронник яких розрахований на дані патрони;

- 19 предметів - 7,7-мм мисливські патрони 303 British, промислового виробництва. Патрони придатні для стрільби. Дані патрони можуть використовуватись для мисливських карабінів, патронник яких розрахований на дані патрони;

- 93 предмета - спортивно-мисливські малокаліберні патрони. Патрони придатні для стрільби. Дані патрони можуть використовуватись для пістолетів, гвинтівок, карабінів, нарізних стволів комбінованих рушниць, тощо, калібру 5,6 мм, патронник яких розрахований на дані патрони, які він умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, незаконно зберігав без передбаченого законом дозволу.

- вибухові речовини метальної дії димний порох.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_1 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю, розкаявся у вчиненому, вказав, що він був на полюванні, коли повернувся із полювання, то не побачив, що взяв з машини не свій рюкзак, який відразу залишив в гаражі. Коли побачив, що рюкзак не його, то хотів повернути власнику, однак той був після операції і не виходив на зв`язок. В тому рюкзаку були патрони, на які в нього справді дозволу немає, і в подальшому виявилося що власник рюкзака невідомий. Щодо димного пороху, то вказав, що як мисливець має право на його придбання, оскільки такий використовується для створення патронів та є у вільному продажі. До вчиненого він ставиться критично, щиро розкаявся, просив суд його суворо не карати.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження судом встановлено порядок дослідження доказів в даному кримінальному провадженні та визнано недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються. Суд обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням письмових доказів, які характеризують його особу, дають можливість вирішити долю речових доказів та питання процесуальних витрат. При цьому судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позиції немає, а також їм зрозуміло, що вони у такому разі будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Відтак, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення знайшла своє підтвердження та кваліфікує його дії за ч.1 ст.263 КК України як незаконне зберігання боєпрепасів, вибухових речовин без передбачуваного законом дозволу.

Визначаючи покарання, суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином, дані про особу винного, зокрема те, що обвинувачений раніше не судимий, неодружений, на обліках в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває; під час судового засідання засвідчив критичне ставлення до вчиненого; щире каяття, як обставину, що пом`якшує покарання, суд вважає необхідним і достатнім призначити покарання в межах санкції інкримінованої статті.

Як вбачається з досудової доповіді, орган пробації, беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого ОСОБА_1 , спосіб життя, історію правопорушень, а також низьку ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення, вважає, що виправлення цієї особи без позбавлення чи обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (у т.ч. окремих осіб).

Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання, відповідно до ст.67 КК України судом не встановлено.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчинення нових злочинів як засудженим так і іншими особами. Для досягнення мети покарання суд керується принципами індивідуалізації та справедливості покарання. Цілі покарання запобігання і попередження вважаються характеристиками кримінально-правових санкцій (рішення ЄСПЛ "Езех і Коннорс проти Сполученого Королівства").

Вимога додержуватись справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у ст. 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод 1950 року. Зазначені міжнародні акти, згідно ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства, відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.

Згідно з ст. 69 Кримінального кодексу України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Як зазначено у наведеній вище постанові Верховного Суду від 02 листопада 2021 року у справі N 750/5031/18, призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або непризначення обов`язкового додаткового покарання (ст. 69 Кримінального кодексу України) може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного. У кожному такому випадку суд зобов`язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу підсудного він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання, а в резолютивній посилатися на ст. 69 Кримінального кодексу України.

З огляду на викладене, враховуючи наведені обставини щодо тяжкості кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини кримінального провадження, позицію обвинуваченого та його захисника, які просили суворо його не карати та застосувати ст. 69 КК України, та призначити покарання у вигляді штрафу, суд вважає, що виправлення ОСОБА_1 можливе без ізоляції його від суспільства, а тому вважає необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, здійснення виховного впливу та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, є призначення йому покарання за ч.1 ст. 263 КК України із застосуванням положень ст. 69 Кримінального кодексу України. Таке покарання є достатнім, справедливим та необхідними для його виправлення та для запобігання вчиненню кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.

Визначене обвинуваченому покарання на переконання суду відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами осіб, які притягуються до кримінальної відповідальності. Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому злочину.

Питання речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати за проведення судової експертизи відповідно до ч.2 ст.124 КПК України покласти на обвинуваченого.

Підстав для зміни запобіжного заходу домашнього арешту ОСОБА_1 суд не вбачає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 100, 129, 370, 373, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, із застосуванням положень ст. 69 КК України призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 2 000 (дві тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень.

Запобіжний захід домашній арешт обвинуваченого ОСОБА_1 до набрання вироком законної сили залишити у силі.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 8615 грн. 30 коп. процесуальних витрат у кримінальному провадженні за проведення судової експертиз.

Речові докази:

- 114 придатних для стрільби набоїв, до нарізної вогнепальної зброї; три окремі колби «1», «2», «3» та упаковані в спец 5328210; три окремі колби «1» «2» «З», та упаковані в спецпакет 5328210, які відповідно до висновку експерта №СЕ-19/109-22/4149-БЛ від 03.06.2022 є : вибуховими речовинами метальної дії димним порохом (1,2) нітрит- нітрат- та хлорат іони, які можуть використовуватись у вибухових піротехнічних сумішах системи окисник - відновник (3); дві пластикові ємності, та паперовий згорток, в яких знаходяться: вибухові речовині метальної дії димний порох; нітрит- нітрат- та хлорат іони, які можуть використовуватись вибухових та піротехнічних сумішах системи окисник - відновник поміщені в спецпакет АЗ 012359; чотири предмети циліндричної форми, які є піротехнічними засобами, категорії - обмежено небезпечно поміщені в спецпакет опечатаний пломбою 1072916 (постанова від 19.07.2022 року) знищити.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Вирок може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Івано-Франківський міський суд.

Суддя Іванна КОВАЛЮК