Провадження № 1-кс/760/3663/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 вересня 2022 року м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , старшого слідчого в ОВС слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області підполковника юстиції ОСОБА_3 , захисника адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області підполковника юстиції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Фастівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_5 ,

про здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000133 від 17 травня 2022 року щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України,
В С Т А Н О В И В :

Старший слідчий в ОВС слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області підполковник юстиції ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва з клопотанням про здійснення спеціального досудового розслідування, в якому просить надати дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування стосовно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0000133 від 17 травня 2022 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначає, що слідчим управлінням Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000133, зареєстрованого в ЄРДР 17.05.2022 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

З матеріалів провадження вбачається, що громадянин України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підозрюється у державній зраді, тобто діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній та інформаційній безпеці України, вчинене в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Під час досудового розслідування встановлені наступні обставини.

24 жовтня 1945 року набув чинності Статут Організації Об`єднаних Націй, підписаний 26 червня 1945 року, яким фактично створено Організацію Об`єднаних Націй (далі ООН).

До складу ООН входять Україна, Російська Федерація та ще 49 країн-засновниць, а також інші країни світу.

Відповідно до частини 4 статті 2 Статуту ООН, усі Члени зазначеної організації утримуються у своїх міжнародних відносинах від загрози силою або її застосування як проти територіальної недоторканності чи політичної незалежності будь-якої держави, так і будь-яким іншим чином, несумісним з Цілями Об`єднаних Націй.

Декларацією Генеральної Асамблеї ООН № 36/103 від 9 грудня 1981 року про неприпустимість інтервенції та втручання у внутрішні справи держав та резолюціями № 2131 (ХХ) від 21 грудня 1965 року , що містить Декларацію про неприпустимість втручання огорожі їх незалежності та суверенітету ; № 2625 (XXV) від 24 жовтня 1970 р., що містить її Декларацію про принципи міжнародного права, що стосуються дружніх відносин і співробітництва між державами відповідно до Статуту Організація Об`єднаних Націй; № 2734 (ХХV) від 16 грудня 1970 року, яка містить Декларацію про зміцнення міжнародної безпеки та № 3314 (ХХІХ) від 14 грудня 1974 року, що містить визначення агресії, встановлено, що жодна з держав не має права здійснювати інтервенцію або втручання у будь-якій формі або з будь-якої причини у внутрішні та зовнішні справи інших держав. Цими ж міжнародними документами закріплені обов`язки держав: утримуватись від збройної інтервенції, підривної діяльності, військової окупації, здійснення сприяння, заохочення або підтримки сепаратистської діяльності; не допускати на власній території навчання, фінансування та вербування найманців або посилання таких найманців на територію іншої держави.

Крім того, у статтях 1-5 Резолюції Генеральної Асамблеї Організації та Об`єднаних Націй від 14 грудня 1974 року № 3314 (ХХІХ) серед іншого визначено, що ознаками агресії є:

- застосування збройної сили державою проти суверенітету, територіальної недоторканності чи політичної незалежності іншої держави;

- застосування збройної сили державою порушуючи Статут ООН.

Якась із наступних дій, незалежно від оголошення війни, кваліфікується як акт агресії:

- вторгнення або напад збройних сил держави на територію іншої держави або будь-яка військова окупація, хоч би який тимчасовий характер вона мала, що є результатом такого вторгнення або нападу, або будь-яка анексія із застосуванням сили території іншої держави або частини її;

- бомбардування збройними силами держави території іншої держави або застосування будь-якої зброї державою проти території іншої держави;

- блокада портів або берегів держави збройними силами іншої держави;

- напад збройними силами держави на сухопутні, морські чи повітряні сили чи морські та повітряні флоти іншої держави;

- застосування збройних сил однієї держави, що знаходяться на території іншої держави за угодою з державою, що приймає, порушуючи умови, передбачені в угоді, або будь-яке продовження їх перебування на такій території після припинення дії угоди;

- дія держави, яка дозволяє, щоб її територія, яку вона надала у розпорядження іншої держави, використовувалася цією іншою державою для здійснення акту агресії проти третьої держави;

- за посилання державою або від імені держави збройних банд, груп, іррегулярних сил або найманців, які здійснюють акти застосування збройної сили проти іншої держави, що мають настільки серйозний характер, що це рівносильно наведеним вище актам, або його значну участь у них.

Ніякі міркування будь-якого характеру, будь то політичного, економічного, військового чи іншого характеру, що неспроможні служити виправданням агресії.

Крім того, принципи суверенної рівності, поваги до прав, властивих суверенітету, незастосування сили або загрози силою, непорушності кордонів, територіальної цілісності держав, мирного врегулювання суперечок та невтручання у внутрішні справи держав були закріплені також у Заключному акті Наради з безпеки та співробітництва. серпня 1975 року, який був підписаний СРСР, правонаступником якого є Російська Федерація.

Статтями 1 і 2 III Конвенції про відкриття військових дій від 18 жовтня 1907 року, що вступила в дію 26 січня 1910 року і 7 березня 1955 року визнаної СРСР, правонаступником якого є Російська Федерація, передбачено, що військові дії між державами не повинні починатися без попереднього та недвозначного попередження у формі або мотивованого оголошення війни , або ультиматуму з умовним оголошенням війни. Про існування стану війни має бути негайно повідомлено нейтральною державою, і воно матиме для них дійсну силу лише після отримання повідомлення.

У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16 липня 1990 року (далі Декларація) зазначено, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту та неподільність влади Республіки в межах її території та незалежності. зносини.

Відповідно до розділу V Декларації, територія України в існуючих межах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди.

24 серпня 1991 року Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки було схвалено Акт проголошення незалежності України, яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави України. Відповідно до зазначеного документу, територія України є неподільною та недоторканною.

Незалежність України визнали держави світу, серед яких і Російська Федерація.

Відповідно до пунктів 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від

5 грудня 1994 року Російська Федерація, Сполучене Королівство Великобританії та Північної Ірландії та Сполучені Штати Америки підтвердили Україні свої зобов`язання згідно з принципами Заключного акту співробітництву в Європі від 1 серпня 1975 року поважати незалежність та суверенітет та існуючі кордони України, зобов`язалися утримуватися від загрози силою або її використання проти територіальної цілісності чи політичної незалежності України, і що жодна їхня зброя ніколи не використовуватиметься проти України, крім цілей самооборони, або будь-яким іншим чином згідно зі Статутом ООН.

Відповідно до пунктів 3, 8 Меморандуму про підтримання миру та стабільності у Співдружності Незалежних Держав від 10 лютого 1995 року, укладеного між державами СНД, серед яких є Україна та Російська Федерація, держави підтвердили непорушність існуючих кордонів одна одної та зобов`язалися виступати проти будь-яких дій, що підривають їх непорушність, а також вирішувати всі суперечки, що виникають з питань кордонів та територій, лише мирними засобами. Держави також зобов`язалися не підтримувати на території інших держав-учасниць сепаратистські рухи, а також сепаратистські режими, якщо вони виникнуть; не встановлювати із нею політичних, економічних та інших зв`язків; не допускати використання ними територій та комунікацій держав-учасниць Співдружності; не надавати їм економічну, фінансову, військову та іншу допомогу.

31 травня 1997 року, відповідно до положень Статуту ООН та зобов`язань згідно з Заключним актом Наради з безпеки та співробітництва в Європі, Україна та Російська Федерація уклали Договір про дружбу, співпрацю та партнерство між Україною та Російською Федерацією ( ратифікований Законом України від 14 січня 1998 року) 13/98-ВР та Федеральним Законом Російської Федерації від 2 березня 1999 року № 42 - ФЗ). Відповідно до статей 2 3 зазначеного Договору, Російська Федерація зобов`язалася поважати територіальну цілісність України, підтвердила непорушність існуючих між ними кордонів і зобов`язалася будувати відносини один з одним на основі принципів взаємної поваги, суверенної рівності, територіальної цілісності, непорушності сил, загрози або мирного врегулювання, у тому числі економічних та інших способів тиску, права народів вільно розпоряджатися своєю долею, невтручання у внутрішні справи, дотримання прав людини та основних свобод, співробітництва між державами, сумлінного виконання взятих міжнародних зобов`язань, а також інших загальновизнаних норм міжнародного права.

Відповідно до опису та карти державного кордону, які є додатками до Договору між Україною та Російською Федерацією про українсько-російський державний кордон від 28 січня 2003 року (ратифікований Російською Федерацією 22 квітня 2004 року), територія Автономної Республіки Крим, м. Севастополя, Донецької та Луганський областей належить до території України.

Статтями 1 2 Конституції України визначено, що Україна є суверенною та незалежною, демократичною, соціальною, правовою державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною та недоторканною.

Згідно Статті та 5 Конституції України, носієм суверенітету та єдиним джерелом влади в Україні є народ. Народ здійснює владу безпосередньо через органи державної влади та органи місцевого самоврядування.

Право визначати та змінювати конституційний лад в Україні належить виключно народу і не може бути узурповане державою, її органами чи посадовими особами.

Відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно дотримуватися Конституції України та законів України, не зазіхати на права та свободи, честь та гідність інших людей.

Статтею 73 Конституції України визначено, що виключно всеукраїнським референдумом вирішуються питання щодо зміни території України.

Відповідно до статей 132 134 Конституції України територіальний устрій України ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території. До складу України входять: Автономна Республіка Крим, Вінницька, Волинська, Дніпропетровська, Донецька, Житомирська, Закарпатська, Запорізька, Івано-Франківська, Київська, Кіровоградська, Луганська, Львівська, Миколаївська, Одеська, Полтавська, Рівненська, Сумська, Тернопільська, Харківська, Херсонська, Хмельницька, Черкаська, Чернівецька, Чернігівська області, міста Київ та Севастополь. Місто Севастополь має спеціальний статус, Автономна Республіка Крим (далі АР Крим) є невід`ємною складовою України та в межах повноважень, визначених Конституцією України, вирішує питання, віднесені до її ведення.

Незважаючи на викладене, діючи умисно в порушення зазначених вище міжнародних нормативно-правових актів, 22 лютого 2022 року Президент Російської Федерації, реалізуючи злочинний план направлений на насильницьку зміну меж території та кордонів України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, направив до Ради Федерації звернення про використання Збройних Сил РФ за межами РФ, яке було задоволене.

24 лютого 2022 року о 05:00 годин Президент Російської Федерації оголосив про рішення розпочати військову операцію в Україні.

Надалі Збройними Силами РФ, що діяли за наказом керівництва РФ та ЗС РФ, здійснено пуск крилатих та балістичних ракет по аеродромах, військових штабах та складах ЗС України, а також підрозділам ЗС та інших військових формувань після чого РФ скоєно вторгнення на територію суверенної держави України.

В зв`язку з чим Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.22 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан з 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. В подальшому Указами Президента України № 133/2022 від 14.03.2022, № 259/2022 від 18.04.2022 воєнний стан було продовжено до 05 год. 30 хв. 25.05.2022, а Указом Президента України № 341/2022 від 17.05.2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год. 30 хв. 25.05.2022 строком на 90 діб.

Громадянин України ОСОБА_6 , у період з 2007 по 2014 роки неодноразово відвідував територію російської федерації, внаслідок чого в останнього почалося формування хибної уяви щодо історичних та політичних подій як у внутрішньому середовищі України так й на міжнародній арені.

Далі, працюючи у вказаний проміжок часу на українських телерадіоканалах АТ «Національна суспільна телерадіокомпанія України» та ПрАТ «ТЕЛЕКАНАЛ «ІНТЕР» ОСОБА_6 здобув певну медійну відомість, яку в подальшому використовував у власних цілях, з метою нанесення шкоди інформаційній безпеці України, діючи в інтересах країни агресора.

Так, взимку 2013-2014 років, під час Революції гідності, ОСОБА_6 був ведучим на київському Антимайдані та у 2014 році переїхав на постійне місце проживання до Російської Федерації, де почав роботу в державному російському пропагандистському інформаційному агентстві «Росія сьогодні» та російському інформаційному агентстві « ІНФОРМАЦІЯ_3 », де як представник засобів масової інформації, займався інформаційним викривленням подій на Євромайдані шляхом перекручування та постійного нав`язування хибного тлумачення і компонування інформації для зміни свідомості та ставлення громадян РФ і місцевих мешканців південно-східних регіонів України до дійсності та значення подій, які насправді відбувалися в Україні, здійснював спотворення свідомості частини населення України, з метою зміни світоглядних основ, зародження сумніву в необхідності та доцільності спільного існування в рамках самостійної, унітарної, суверенної держави Україна з європейським вектором розвитку, підбурював до міжетнічних конфліктів, розпалював сепаратистські настрої серед населення окремих регіонів України (АР Крим і м. Севастополя та південно-східних областей), провокував національні зіткнення, формував хибний образ частини українського населення як «націонал-фашистів», які мають інші духовні та моральні цінності та пропагують культ насильства і знущання над російськомовним населенням України.

Разом з тим, встановлено, що ОСОБА_6 підтримує керівництво РФ щодо початку військових дій в Україні. Останній у своїх виступах на відеозаписах у мережі Інтеренет, ЗМІ, месенджерах, підтримував політику РФ та має проросійські погляди. Враховуючи, що він є досить відомою особистістю в РФ, особливо у телебаченні, тісно співпрацює з правоохоронними органами та керівництвом РФ, представниками різних установах та організації вказаної країни, оскільки має змогу висвітлювати все у вигідному для РФ ракурсі. Його виступи переважно підготовлені на замовлення посадових осіб державних органів та установ Російської Федерації, російських медійних центрів.

Також, ОСОБА_6 , з використанням власних сторінок у соціальних мережах, інших відкритих інформаційних майданчиків, проводить пропагандистську діяльність, спрямовану на поширення в Інтернет-мережі маніпулятивних антиконституційних інформаційних матеріалів на шкоду Україні. Останній проводить діяльність, спрямовану на загострення і дестабілізацію суспільно-політичної та соціально-економічної ситуації в Україні, деморалізацію армії, створення та поглиблення розбрату між політичними силами, форматування передумов для соціального вибуху в Україні, дискредитації чинної влади України, її представників (їхніх рішень, дій) та формування негативного іміджу нашої держави на міжнародній арені. Неодноразово фіксується підтримка ОСОБА_6 діяльності організацій терористичного спрямування т.зв. «ДНР/ЛНР» на території східних областей України, яка в основному полягає у дискредитації дій ЗС України та розповсюдженні фейкових відомостей.

Приблизно в березні 2020 року, більш точної дати не встановлено, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, діючи умисно, з метою нанесення шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній та інформаційній безпеці України, ОСОБА_6 , використовуючи невстановлену техніку, з можливістю доступу до всесвітньої мережі Інтернет, за допомогою програмного забезпечення «Telegram» створив Telegram-канал « ІНФОРМАЦІЯ_4 » (посилання ІНФОРМАЦІЯ_5 в інформаційному полі каналу зазначив: « ІНФОРМАЦІЯ_6 », де почав висвітлювати викривлену інформацію щодо історичних та політичних фактів, проросійського спрямування.

У подальшому, починаючи з квітня по травень 2022 року, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, діючи умисно, з метою нанесення шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній та інформаційній безпеці України, використовуючи невстановлену техніку з можливістю доступу до всесвітньої мережі Інтернет, за допомогою програмного забезпечення «Telegram» у власному Telegram-каналі « ІНФОРМАЦІЯ_4 » (посилання ІНФОРМАЦІЯ_5 9 715 підписників, вільний доступ), ОСОБА_6 створено сповіщення наступного характеру: «Ну вот и всё. Эта страница моей жизни дописана. Вашему вниманию все 4 серии моего фильма "Украинцы! Мы русские!", созданного вместе со студентами нашего института. Скажу честно, я рад, что так всё получилось. За фильм не стыдно. Здесь собрана вся история украинства с фактами. Но главное, что получилось показать и рассказать, - это про русскость и её значение для каждого русского человека. Отказываясь от неё, любой человек становится активным или латентным русофобом. Берегите русского в себе, ибо именно это позволяет вам оставаться человеком. Быть добру.».

Продовжуючи свою злочинну діяльність у вказаній групі ОСОБА_6 висвітлені наступні публікації:

ІНФОРМАЦІЯ_7 о 22:34: «Вы себе представить не можете, сколько русских людей сегодня сидит в тюрьмах Украины именно за то, что они русские и говорили правду... Русских в этой нацистской стране избивают и убивают, бросают в тюрьмы или просто теряют без вести... Эти нацистские твари должны ответить за всё! Никакой пощады, никакого великодушие, никакой милости к ним быть не должно. Это нацисты и их путь в ад мы должны ускорить! Быть добру!».

ІНФОРМАЦІЯ_8 о 16:59: «Украинцы в России должны прийти к необходимости осознания своей русскости и тотального отказа от украинства. Украинство - зло, существующее исключительно как паразитарное идеологическое образование в меетальном сознании русского человека».

ІНФОРМАЦІЯ_8 о 23:43: «Уверен, что на первом этапе ни Харьков, ни Николаев, ни Одессу мы им не отдадим. Нацизм будет уничтожен прежде всего на исторической земле Новороссии. Все жёлто-голубые нацистские тряпки люди сами сорвут и уничтожат. Украинство сгинет, как роса под русским солнцем правды. Люди сами откажутся от него, особенно после изобличения всех преступлений этих нелюдей. Со временем и Киев, и Житомир, и Хмельницкий с Ровно - все земли Малороссии будут свободны... Мы - русские. Не просто русские, а малороссы! Это наша земля!».

10.04.2022 року о 18:45: «Вот так переписывается история. Украинство - раковая опухоль на теле русского народа, сожравшая здоровый организм малороссов, сегодня называет себя исконным народом... Украинство должно быть полностью уничтожено, вместе с их героями, от Мазепы и Шевченко до Бандеры. И самое важное - ведь они реально сатанисты...».

ІНФОРМАЦІЯ_9 0 14:34 опубліковано: «По ситуации в АДРЕСА_1 , важно. Любой, кто называет себя украинцем, должен задуматься - не нацист ли он? И если не нацист, то не украинец, а малоросс».

Згідно висновку експерта КНДІСЕ Міністерства юстиції України №14049/14050/22-61 від 13.06.2022 містять інформацію, яка завдає шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній та інформаційній безпеці України.

Таким чином, ОСОБА_6 підозрюється у державній зраді, тобто діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній та інформаційній безпеці України, вчинене в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

06.08.2022 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.111 КК України.

Крім того, згідно з відповіддю на доручення оперативного підрозділу встановлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходиться на території російської федерації та після отримання повідомлення про підозру у вчиненні вищевказаного злочину, переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності. Перебування ОСОБА_7 на території російської федерації також підтверджується відповіддю Державної прикордонної служби України.

Підтвердженням переховуванням від органу слідства є той факт, що 04.08.2022 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , засобами електронного спілкування на номер мобільного оператора зв`язку НОМЕР_1 , який використовує останній, а саме через месенджер «WhatsApp», здійснено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

04.08.2022 у відповідності до п. 8 ст. 135 КПК України повідомлення про підозру та повістки про виклик ОСОБА_6 на 15.08.2022, 22.08.2022, 29.08.2022 було опубліковано на сайті «Офіс Генерального прокурора», за результатами чого підозрюваний не з`явився.

06.08.2022 у відповідності до п. 8 ст. 135 КПК України повідомлення про підозру та повістка про виклик ОСОБА_6 на 15.08.2022, 22.08.2022, 29.08.2022 було опубліковано на сайті загальнодержавного засобу масової інформації «Урядовий кур`єр», за результатами чого підозрюваний не з`явився.

Станом на теперішній час, будь-яких відповідей на належне повідомлення про підозру до органу слідства від ОСОБА_6 не надходило, що свідчить про його умисне ухилення від органів досудового розслідування.

29.08.2022 підозрюваного ОСОБА_6 оголошено у розшук, цього ж дня винесено постанову про оголошення останнього у міжнародний розшук.

Вина ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, повністю підтверджується матеріалами кримінального провадження № 0000133, зокрема:

- дорученням до ГУ «І» ДЗНД СБ України від 30.05.2022;

- відповіддю на доручення з ГУ «І» ДЗНД СБ України від 31.05.2022;

- дорученням до ГУ «І» ДЗНД СБ України від 31.05.2022;

- відповіддю на доручення з ГУ «І» ДЗНД СБ України від 16.06.2022;

- відповіддю на доручення з ГУ «І» ДЗНД СБ України від 11.07.2022;

- протоколом огляду від 10.07.2022;

- протоколом огляду від 10.07.2022;

- протоколом огляду від 11.07.2022;

- запитом до Державної міграційної служби від 03.06.2022 та відповідь на нього від 21.06.2022;

- запитом до УІА ГУ НП у м. Києві від 03.06.2022 та відповідь на нього від 06.06.2022;

- запитом до ПАТ «ТЛКАНАЛ «ІНТЕР» від 03.06.2022 та відповідь на нього від 20.06.2022;

- запитом до АТ «Національна суспільна телерадіокомпанія України» від 03.06.2022 та відповідь на нього від 20.06.2022;

- запитом до АРМА від 03.06.2022 та відповідь на нього від 17.06.2022;

- запитом до ГЦ ОСІ ДПС України від 03.06.2022 та відповідь на нього від 08.06.2022;

- висновком експерта КНДІСЕ Міністерства юстиції України № 14049/14050/22-61 від 13.06.2022;

- протоколом огляду від 31.05.2022;

- запитом до МЗС України від 25.07.2022 та відповідь на нього від 29.07.2022;

- повідомленням про підозру ОСОБА_6 від 02.08.2022;

- протоколом огляду листування у месенджері «Watsapp» від 04.08.20224

- протоколом огляду сайту «Офісу Генерального прокурора» від 04.08.2022;

- протоколом огляду сайту «Урядовий кур`єр» від 06.08.2022.

Відповідно до ч.5 ст.139 КПК України та п. 20-1 Розділу XІ «Перехідні положення» КПК України, доповненим згідно із Законом України № 1355-VIII від 12.05.2016 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо діяльності Генеральної прокуратури України», ухилення від явки на виклик слідчого, прокурора чи судовий виклик слідчого судді, суду (неприбуття на виклик без поважної причини більш як два рази) підозрюваним, обвинуваченим, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, є підставою для здійснення спеціального досудового розслідування чи спеціального судового провадження.

Спеціальне досудове розслідування здійснюється на підставі ухвали слідчого судді в кримінальному провадженні щодо злочинів, передбачених статтями 109, 110, 110-2, 111, 111-1, 111-2, 112, 113, 114, 114-1, 114-2, 115, 116, 118, частиною другою статті 121, частиною другою статті 127, частинами другою і третьою статті 146, статтями 146-1, 147, частинами другою - п`ятою статті 191 (у випадку зловживання службовою особою своїм службовим становищем), статтями 209, 255-258, 258-1, 258-2, 258-3, 258-4, 258-5, 348, 364, 364-1, 365, 365-2, 368, 368-2, 368-3,368-4, 369, 369-2, 370, 379, 400, 408, 436, 436-1, 437, 438,439, 440, 441, 442, 443, 444, 445, 446, 447 Кримінального кодексу України, стосовно підозрюваного, крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошений у міжнародний розшук.

Свідки, яких необхідно допитати під час розгляду даного клопотання відсутні.

Приймаючи до уваги те, що ОСОБА_6 вчинив особливо тяжкий злочин, щодо якого на підставі ч. 2 ст. 297-1 КПК України передбачено можливість здійснення спеціального досудового розслідування, а також те, що на даний час останній переховується від органів досудового розслідування, з метою ухилення від кримінальної відповідальності на території російської федерації, керуючись вимогами ст.ст. 40, 110, 297-1 та 297-2 КПК України.

Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити з підстав наведених в ньому.

Захисник вказав, що не може узгодити позицію з ОСОБА_6 , оскільки той не виходить на зв`язок, а тому залишає вирішення порушеного у клопотанні питання на розсуд суду.

З`ясувавши думку сторін кримінального провадження, вивчивши клопотання та дослідивши додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно ч.1 ст.297-1 КПК України спеціальне досудове розслідування (in absentia) здійснюється стосовно одного чи декількох підозрюваних згідно із загальними правилами досудового розслідування, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цієї глави.

Відповідно до ч.2 ст.297-1 КПК України спеціальне досудове розслідування здійснюється на підставі ухвали слідчого судді у кримінальному провадженні щодо злочинів, передбачених статтями 109, 110, 110-2, 111, 112, 113, 114, 114-1, 115, 116, 118, частиною другою статті 121, частиною другою статті 127, частинами другою і третьою статті 146, статтями 146-1, 147, другою - п`ятою статті 191 (у випадку зловживання службовою особою своїм службовим становищем), статтями 209, 255-258, 258-1, 258-2, 258-3, 258-4, 258-5, 348, 364, 364-1, 365, 365-2, 368, 368-2, 368-3, 368-4, 369, 369-2, 370, 379, 400, 408, 436, 436-1, 437, 438, 439, 440, 441, 442, 443, 444, 445, 446, 447 Кримінального кодексу України, стосовно підозрюваного, крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності та оголошений у міждержавний та/або міжнародний розшук. Здійснення спеціального досудового розслідування щодо інших злочинів не допускається, крім випадків, коли злочини вчинені особами, які переховуються від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності або оголошені у міждержавний та/або міжнародний розшук, та вони розслідуються в одному кримінальному провадженні із злочинами, зазначеними у цій частині, а виділення матеріалів щодо них може негативно вплинути на повноту досудового розслідування та судового розгляду.

Згідно ч.1-3 ст.297-4 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про здійснення спеціального досудового розслідування, якщо прокурор, слідчий не доведе, що підозрюваний переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошений у міжнародний розшук, та/або уповноваженим органом прийнято рішення про передачу підозрюваного для обміну як військовополоненого та такий обмін відбувся. Під час вирішення питання про здійснення спеціального досудового розслідування слідчий суддя зобов`язаний врахувати наявність достатніх доказів для підозри особи щодо якої подано клопотання у вчиненні кримінального правопорушення. За наслідками розгляду клопотання слідчий суддя постановляє ухвалу, в якій зазначає мотиви задоволення або відмови у задоволенні клопотання про здійснення спеціального досудового розслідування.

Згідно з ч.1 ст.42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому ст.ст. 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Як встановлено ч.1 ст.278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Статтею 111 КПК України визначено, що повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією, за допомогою якої слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд повідомляє певного учасника кримінального провадження про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії або про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію. Повідомлення учасників кримінального провадження з приводу вчинення процесуальних дій здійснюється у випадку, якщо участь цих осіб у таких діях не є обов`язковою. Повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу, за винятком положень щодо змісту повідомлення та наслідків неприбуття особи.

Відповідно до ч.1 ст.135 КПК України особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.

Як вбачається з ч.8 ст.135 КПК України повістка про виклик особи, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, у випадку обґрунтованої неможливості вручення їй такої повістки згідно з частинами першою, другою, четвертою - сьомою цієї статті, публікується в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора. Особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, вважається такою, яка належним чином повідомлена про виклик, з моменту опублікування повістки про її виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим управлінням Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000133, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17 травня 2022 року, за підозрою ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України.

04 серпня 2022 року відповідно до п.8 ст.135 КПК України повідомлення про підозру та повістки про виклик ОСОБА_6 на 15.08.2022, 22.08.2022, 29.08.2022 було опубліковано на сайті «Офіс Генерального прокурора», за результатами чого підозрюваний не з`явився.

06 серпня 2022 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

06 серпня 2022 року у відповідності до п.8 ст.135 КПК України повідомлення про підозру та повістка про виклик ОСОБА_6 на 15.08.2022, 22.08.2022, 29.08.2022 було опубліковано на сайті загальнодержавного засобу масової інформації «Урядовий кур`єр», за результатами чого підозрюваний не з`явився.

Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку, що органом досудового розслідування вжито усіх заходів для вручення підозрюваному повідомлення про підозру у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій підозрюваного, виходячи лише з фактичних обставин, які містяться в матеріалах клопотання, слідчий суддя приходить до висновку про наявність достатніх доказів для підозри ОСОБА_6 щодо якого подано клопотання у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України, повідомлена йому підозра повністю відповідає вимогам Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості», відображеним зокрема у п.175 рішення від 21 квітня 2001 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», згідно якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, N182).

Аналіз наданих доказів об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, а тому на даному етапі, хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Крім того, згідно відповіді на доручення оперативного підрозділу встановлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходиться на території Російської Федерації та після отримання повідомлення про підозру у вчиненні вищевказаного злочину, переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності. Перебування ОСОБА_6 на території РФ також підтверджується відповіддю Державної прикордонної служби України.

Таким чином слідчим доведено, що підозрюваний ОСОБА_6 переховується від органів слідства на території РФ з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Враховуючи викладене, а також наявність достатніх доказів для підозри особи щодо якої подано клопотання у вчиненні кримінального правопорушення, слідчий суддя приходить висновку про наявність підстав для задоволення клопотання органу досудового розслідування про надання дозволу на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000133 від 17 травня 2022 року щодо ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України.

Керуючись статтями 9, 22, 42, 297-1, 297-2, 297-3, 297-4, 376 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання задовольнити.

Надати дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000133 від 17 травня 2022 року щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України.

Копію хвали направити слідчому, прокурору та захиснику.

Відомості про здійснення спеціального досудового розслідування невідкладно, але не пізніше 24 годин після постановлення ухвали, внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань і публікувати в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Роз`яснити, що повторне звернення з клопотанням про здійснення спеціального досудового розслідування до слідчого судді в одному кримінальному провадженні не допускається, крім випадків наявності нових обставин, які підтверджують, що підозрюваний переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошений у міжнародний розшук.

Якщо підозрюваний, стосовно якого слідчим суддею постановлено ухвалу про здійснення спеціального досудового розслідування, затриманий або добровільно з`явився до органу досудового розслідування, подальше досудове розслідування щодо нього здійснюється згідно із загальними правилами, КПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1