Провадження № 11-кп/824/3222/2022 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської областівід 08 серпня 2022 року про продовження строку тримання під вартою,

В С Т А Н О В И Л А:
В провадженні Києво-Святошинського районного суду Київської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченнням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочинів, передбачених пунктами 1, 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України, та кримінального проступку, передбаченого ч. 3 ст. 357 КК України, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні злочинів, передбачених пунктами 1, 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 263 КК України, та кримінальних проступків передбачених ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 357 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні злочинів, передбачених пунктами 1, 6, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України, та кримінальних проступків, передбачених ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України.
Під час судового засідання в порядку ст. 331 КПК України судом поставлено на розгляд питання щодо доцільності продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою. Під час розгляду вказаного питання прокурор заявив про необхідність продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому та зазначав, що заявлені ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, продовжують існувати, оскільки, існує необхідність запобігти спробам обвинуваченого ОСОБА_6 , який обвинувачується у вчиненні тяжких та особливо тяжких злочинів, переховуватися від суду та впливати на свідків, які ще не допитані у справі, а також зважаючи на тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому, у разі визнання його винним, вказувала на те, що обвинувачений не має стійких соціальних зв`язків, у тому числі родини та утриманців, які б забезпечили належну процесуальну поведінку, не працює, що місце реєстрації обвинуваченого відноситься до тимчасово окупованої території. Крім того, прокурор вказувала на необхідність запобігання спробам обвинуваченого вчинити інші кримінальні правопорушення.
Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 серпня 2022 продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_6 до 06 жовтня2022 року включно та залишено як альтернативу даному запобіжному заходу заставу в розмірі 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1189500 гривень, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.
Суд, обґрунтовуючи доцільність перебування обвинуваченогоОСОБА_6 під вартою, вказав, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшились та продовжують існувати, так як ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії особливо тяжких, проти життя і здоров`я особи, та характеризуються підвищеним рівнем суспільної небезпеки, зокрема й особливо тяжкого злочину з мірою можливого покарання у виді довічного позбавлення волі, а тому може переховуватися від суду та впливати на свідків у справі, допит, яких ще не проведено та з огляду на стадію розгляду справи, прийнято до уваги конкретні обставини справи, характер дій, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_6 . Також судом взято до уваги дані про особу, а саме: відсутність у обвинуваченого, який не одружений,на утриманні неповнолітніх дітей, доказів наявності у обвинуваченого до затримання офіційного місця роботи та доказів активної трудової діяльності, а також відсутність стійких соціальних зв`язків за місцем проживання.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить змінити йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на особисте зобов`язання.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на порушення суддею процедури розгляду клопотань про перебування особи під вартою, оскільки в судовому засіданні не було одного із його захисників, клопотання прокурора було усним та містило підтвердження наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а у тексті ухвали відсутнє посилання на вимоги ч.4 ст.196 КПК України.

Відповідно до вимог ч.4 ст. 422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Про розгляд апеляційної скарги прокурор, обвинувачений, захисник повідомлені, клопотань від них про розгляд апеляційної скарги за їх особистою участю до суду не надійшло, тому їх неявка, в силу вимог ст.422-1 КПК України, не є перешкодою для апеляційного розгляду.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

За змістом ч.3 ст.331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.
У відповідності до ст.199 КПК України, розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе та виправдане.
Суд, розглядаючи питання доцільності перебування обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою, фактично дійшов висновку про наявність підстав для продовження строку його тримання під вартою у зв`язку з продовженням існування ризиків, передбачених п. 1,3,5 ч. 1 ст.177 КПК України.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо необхідності продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , оскільки продовжують існувати обставини, які виправдовують подальше обмеження права ОСОБА_6 перебувати на волі.

Як випливає із змісту судового рішення про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд врахував обставини, передбачені ст.178 КПК України.

Суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

За таких обставин, колегія суддів, приймаючи до уваги також дані про обвинуваченого у сукупності з іншими наведеними вище даними, вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано продовжив раніше обраний щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст.176 КПК України, можуть на даному етапі розгляду кримінального провадження забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч.5 ст.194 КПК України.

Рішення суду першої інстанції не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Посилання апеляційної скарги обвинуваченого на порушення судом процедури розгляду клопотань про продовження строку тримання особи під вартою, є безпідставними, оскільки, відповідно до ухвали суду, розгляд вказаного питання відбувався в порядку ст. 331 КПК України, відповідно до якої суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою незалежно від наявності письмових клопотань.

Доводи обвинуваченого, що наявність ризиків, заявлених прокурором не підтверджена доказами, є безпідставними, оскільки судом перевірено заявлені прокурором ризики та надано їм належну оцінку.

Також ухвалою суду визначена дата закінчення її дії (06.10.2022р), а відсутність зазначення у ній посилання на ч.4 ст.196 КПК України не є істотним порушенням вимог КПК України, яке б могло слугувати підставами для зміни чи скасування судового рішення.

Відтак, колегія суддів вважає, що лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, дію якого продовжено судом першої інстанції, має забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні на даній стадії судового розгляду.

За таких обставин ухвала суду є законною.
Керуючись ст.404, 405,407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення, а ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 серпня 2022 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Суддя: Суддя: