КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А
Іменем України

12 квітня 2022 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, з використанням цифрового засобу зв`язку програмного забезпечення месенджеру «Вайбер», матеріали судового провадження за апеляційними скаргами обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 березня 2022 року, у кримінальному провадженні щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, раніше судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

та
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Сукачі Іванківського району Київської області, громадянина України, раніше судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

які обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 185 та ч. 1 ст. 263 КК України,
за участю сторін провадження:
прокурора ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8
та обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою від 14 березня 2022 року Броварський міськрайонний суд Київської області задовольнив клопотання прокурора та обрав обвинуваченим ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 12 травня 2022 року включно, з утриманням в ДУ «Київський слідчий ізолятор».
Цією ж ухвалою суд визначив обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 альтернативний запобіжний захід у виді застави у розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб кожному, що становить 744 300 грн., з покладенням на них процесуальних обов`язків, визначених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Приймаючи вказане рішення, суд першої інстанції зазначив про те, що на теперішній час є наявними ризики, передбачені пунктами 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Надаючи оцінку можливості обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 переховуватися від суду, знищити речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, вплинути на потерпілих та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню, вчиняти інші кримінальні правопорушень, суд першої інстанції взяв до уваги те, що існує певна ймовірність того, що вони, з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих їм злочинів, можуть вдатися до відповідних дій.

Враховуючи вищенаведене, а також обставини, визначені ст. 178 КПК України, в тому числі відомості про особу кожного із обвинувачених, суд дійшов висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 цього Кодексу та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених та виконання покладених на них процесуальних обов`язків.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , кожен окремо, подали апеляційні скарги, в яких просять скасувати ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 березня 2022 року та ухвалити нову ухвалу, якою обрати їм менш суворий запобіжний захід, не повязаний із тримання під вартою.
В обґрунтування апеляційних вимог обвинувачені посилаються на те, що про день та час судового засідання, яке відбулося 14 березня 2022 року вони не повідомлялися, відеоконференція судового засідання не проводилася, оскаржувану ухвалу суду було постановлено суддею одноособово, хоча раніше було задоволено клопотання про колегіальний розгляд справи.

Також, обвинувачені зазначають про те, що висновки суду про наявність ризиків їх неналежної процесуальної поведінки є необґрунтованими, у клопотанні прокурора та ухвалі суду відсутні посилання на об`єктивні докази, які б свідчили про існування таких ризиків, які фактично нічим не підтверджені.

Як вважають обвинувачені, судом формально розглянута можливість застосування щодо них іншого, менш суворого, запобіжного заходу ніж тримання під вартою, з урахуванням відомостей про особу кожного із них, зокрема з урахуванням даних про те, що вони мають постійне місце реєстрації та проживання, в ОСОБА_5 знаходяться на утриманні троє неповнолітніх дітей та матір, а у ОСОБА_6 двоє неповнолітніх дітей.

Окрім цього, обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 звертають увагу на те, що вони не мають намірів ухилятись від слідства та суду, подали заяви про бажання вступити до лав Збройних сил України для захисту Батьківщини від російського вторгнення, а також на те, що продовження їх тримання під вартою жодним чином не є виправданим та не відповідає суспільним інтересам.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення обвинувачених та їх захисника, які підтримали подані апеляційні скарги та просили їх задовольнити; пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг та просив залишити ухвалу суду без змін; перевіривши надані суду апеляційної інстанції матеріали та обговоривши доводи поданих скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу, є зокрема наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином або вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до вимог ст.ст. 178, 183, 194 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Перевіривши доводи апеляційних скарг обвинувачених на ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 березня 2022 року про обрання обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, колегія суддів встановила, що судом першої інстанції були дотримані зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а тому, враховуючи конкретні обставини даного кримінального провадження, обставини з якими закон пов`язує можливість застосування вказаного запобіжного заходу, в тому числі наявність ризиків, які давали суду достатні підстави вважати, що обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 можуть здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, підстави для скасування оскаржуваної ухвали відсутні.

З огляду на це, посиланняобвинувачених в апеляційних скаргах на те, що висновки суду про наявність ризиків їх неналежної процесуальної поведінки є необґрунтованими, а також на те, що у клопотанні прокурора та ухвалі суду відсутні посилання на об`єктивні докази, які б свідчили про існування таких ризиків, які нічим не підтверджені, не можуть бути визнані безумовними підставами для скасування ухвали Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 березня 2022 року, оскільки судом апеляційної інстанції не встановлено даних, які б дозволили зробити висновок про те, що зазначена ухвала є незаконною або необґрунтованою.

Всупереч доводам апеляційних скарг, приймаючи рішення про обрання обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції, з достатньою повнотою та об`єктивністю дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування такого виняткового запобіжного заходу та, враховуючи їх сукупність, у тому числі обставини, які викликали необхідність запровадження на території України воєнного стану, дійшов обґрунтованого висновку про те, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим пунктами 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених та виконання покладених на них процесуальних обов`язків.
При цьому, колегія суддів визнає безпідставними доводи апеляційних скарг обвинувачених про те, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, суд першої інстанції не взяв до уваги відомості про особу кожного із обвинувачених, у тому числі на які вони посилаються у свої скаргах, оскільки вказані доводи не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження та суперечать змісту оскаржуваної ухвали.
Що ж стосується посилань апелянтів на те, що вони не повідомлялися про день та час судового засідання, яке відбулося 14 березня 2022 року, відеоконференція судового засідання не проводилася, а також на те, що оскаржувану ухвалу суду було постановлено суддею одноособово, хоча раніше було задоволено клопотання про колегіальний розгляд справи, то вони не спростовують законності оскаржуваної ухвали, оскільки в ній наведені мотиви, з яких судове засідання проводилося за відсутності учасників судового провадження, а вирішення відповідного питання під час підготовчого судового засідання суддею одноособово не суперечить вимогам кримінального процесуального закону.
Окрім цього, колегія суддів звертає увагу на те, що Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 р., рішення «Летельє проти Франції» від 26.06.1991р.).
Отже, за висновком колегії суддів, приймаючи рішення про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування цього запобіжного заходу, врахував ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченим кримінальних правопорушень, дані про особу кожного із них, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та прийняв відповідне судове рішення, яке не суперечить вимогам закону та загальним засадам кримінального провадження.
На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги відсутність будь-яких порушень норм КПК України з боку суду першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали, колегія суддів вважає необхідним, за наслідками апеляційного розгляду, прийняти рішення, яким ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 березня 2022 року про обрання обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 12 травня 2022 року включно, залишити без змін, а апеляційні скарги обвинувачених без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 418, 419 та 422-1 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 березня 2022 року, відповідно до якої суд задовольнив клопотання прокурора та обрав обвинуваченим ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 12 травня 2022 року включно, з утриманням в ДУ «Київський слідчий ізолятор» без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: _____________ _____________ _____________
( ОСОБА_1 ) ( ОСОБА_2 ) ( ОСОБА_3 )

Номер справи: 366/3127/21

Номер провадження: 11-кп/824/2127/2022

Категорія: ч. 5 ст. 185, ч. 1 ст. 263КК України

Головуючий у 1-й інстанції - суддя ОСОБА_9

Доповідач - суддя ОСОБА_1