ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 601/3328/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/817/203/22 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч. 1 ст. 286-1 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 серпня 2022 р. Тернопільський апеляційний суд колегією суддів судової палати у кримінальних справах у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку в приміщенні Тернопільського апеляційного суду 24 серпня 2022 р. матеріали справи за апеляційною скаргою прокурора Кременецької окружної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Кременецького районного суду Тернопільської області від 08 червня 2022 р.,
В С Т А Н О В И В:
Вироком Кременецького районного суду Тернопільської області від 08 червня 2022 року затверджено угоду про примирення від 08 червня 2022 року, що укладена між потерпілою ОСОБА_10 та обвинуваченою ОСОБА_7 .

ОСОБА_7 визнано винуватою у пред`явленому їй обвинуваченні за частиною 1 статтею 286-1 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України з призначеннням покарання у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України.

Скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Кременецького районного суду Тернопільської області від 26.10.2021 на автомобіль «Фольсваген Гольф» («VOLKSWAGEN GOLF») реєстраційний номер НОМЕР_1 . Вирішено долю речових доказів та стягнуто з ОСОБА_7 в користь держави процесуальні витрати за проведення судових автотехнічної, транспортно-трасологічної експертиз в сумі 3 432 (три тисячі чотириста тридцять дві) гривні 20 (двадцять) копійок.

Не погодившись із даним рішенням суду, прокурор Кременецької окружної прокуратури ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, які суд визнав доведеними, і кваліфікацію дій обвинуваченої, просить вирок Кременецького районного суду Тернопільської області від 08 червня 2022 р. скасувати у зв`язку із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Вважає, що умови угоди не відповідають інтересам суспільства та суперечать вимогам закону про кримінальну відповідальність Кримінальному кодексу України в частині цілей та меті покарання.

Так, відповідно до п. 19 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11.12.2015 №13 Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угоди затвердження угод про примирення не допускається про злочини, передбачені розділом XI Злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту. У даному кримінальному провадженні виокремлена група суспільних відносин, які охоронювані кримінальним правом у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у яких приватні інтереси їх учасників не можуть переважати над суспільними (публічними) інтересами настільки, щоб волевиявлення потерпілого могло мати вирішальне значення для винуватості винуватої особи, оскільки порушення ПДР України водієм в стані алкогольного сп`яніння з березня 2021 року стало окремою новою нормою кримінального закону, а саме КК України доповнено статтею 286-1, що є наслідком принципової боротьби з таким явищем та суспільною небезпекою вчинення таких діянь на території України.

Крім цього, судом затверджено угоду із застосуванням ст. 69 КК України, де обвинуваченій особі, яка керувала транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, призначено лише 17 000 грн. штрафу. Тобто даною угодою в порушення вимог кримінального закону водію, який вчинив кримінальне правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, призначено утричі менше покарання, ніж призначалось би тверезому водію за аналогічних обставин. Зокрема, неправильно застосовано ст. 69 КК України в контексті наступного припису, визначеного цією статтею Загальної частини Кримінального Кодексу за вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад 3 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян. Суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу. Відтак, тверезому водію за аналогічних умов із застосуванням ст. 69 КК України за ч. 1 ст. 286 КК України можна було б призначити штраф не менше 38 250 грн. (51000-51000/4).

Вказує, що під час судового розгляду прокурор звернув на це увагу та висловив думку про неможливість укладення угоди у даному кримінальному провадженні, однак в порушення вимог ч. 4 ст. 474 КПК України суд не перевірив угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або Закону.

24 серпня 2022 року на електронну адресу суду надійшло клопотання представника потерпілої ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_11 , в якому він просить апеляційне провадження за апеляційною скаргою прокурора Кременецької окружної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Кременецького районного суду Тернопільської області від 08 червня 2022 р. у справі №601/3328/21 відносно ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 286-1 КК України закрити, апеляційну скаргу повернути апелянту, оскільки апеляційна скарга подана на рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Вважає, що оскільки за вказаною апеляційною скаргою було відкрите апеляційне провадження, воно підлягає закриттю. При цьому посилається на те, що інші учасники апеляційного провадження вирок суду щодо ОСОБА_7 не оскаржували, а тому відсутні підстави для перегляду судового рішення стосовно неї.

Також просить судове засідання проводити у його відсутності та відсутності потерпілої ОСОБА_10 , оскільки з`явитись для розгляду даної справи вони не мають можливості.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просить її задовольнити, обвинувачену ОСОБА_7 та її захисника ОСОБА_8 , які просять вирок суду залишити без змін, оскільки вважають його законним та обґрунтованим, провівши судові дебати, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що клопотання представника потерпілої ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_11 та апеляційну скаргу прокурора Кременецької окружної прокуратури ОСОБА_9 слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Фактичні обставини провадження, кваліфікація дій обвинуваченої ОСОБА_7 та її винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, ніким не оспорюється, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції у відповідності зі ст. 404 КПК України рішення суду першої інстанції в цій частині не перевіряє.

Згідно з положеннями ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання. Вирок на підставі угоди повинен відповідати загальним вимогам до обвинувальних вироків з урахуванням особливостей, передбачених частиною третьою цієї статті.

Частиною 3 вказаної норми закону передбачено, що мотивувальна частина вироку на підставі угоди має містити: формулювання обвинувачення та статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, яка передбачає кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачувалася особа; відомості про укладену угоду, її реквізити, зміст та визначена міра покарання; мотиви, з яких суд виходив при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам цього Кодексу та закону і ухваленні вироку, та положення закону, якими він керувався.

У резолютивній частині вироку на підставі угоди повинно міститися рішення про затвердження угоди із зазначенням її реквізитів, рішення про винуватість особи із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, рішення про призначення узгодженої сторонами міри покарання за кожним з обвинувачень та остаточна міра покарання, а також інші відомості, передбачені статтею 374 цього Кодексу.

Суд першої інстанції, дотримуючись вказаних вимог закону, переконався, що угода може бути затверджена, ухвалив вирок, яким затвердив угоду і призначив узгоджену сторонами міру покарання.

Так, суд ухвалив вирок на підставі угоди про примирення між потерпілою ОСОБА_10 та обвинуваченою ОСОБА_7 , визнавши ОСОБА_7 винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, і призначив узгоджене сторонами покарання у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік, із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України.

Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Укладення угоди про примирення у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, не допускається.

Відповідно до ст. 471 КПК України в угоді про примирення зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, строк її відшкодування чи перелік дій, не пов`язаних з відшкодуванням шкоди, які підозрюваний чи обвинувачений зобов`язані вчинити на користь потерпілого, строк їх вчинення, узгоджене покарання та згода сторін на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди.

Доводи апеляційної скарги прокурора, що в цьому провадженні укладення угоди про примирення є неприпустимим, оскільки кримінальним правопорушенням першочергово завдано шкоди суспільним інтересам у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, є такими, що не ґрунтуються на вимогах закону.

Вчинений ОСОБА_7 злочин є нетяжким.

Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення може бути укладена у кримінальних провадженнях щодо злочинів невеликої тяжкості. Внаслідок дій обвинуваченої, пов`язаних із порушенням правил безпеки дорожнього руху або експлуатацією транспорту особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що спричинило середньої тяжкості тілесне ушкодження, було завдано шкоду лише потерпілій ОСОБА_10 , що слідує саме із даного кримінального провадження, та не завдано будь-якої реальної шкоди суспільним інтересам. Та ж обставина, що безпосереднім об`єктом злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, є суспільні відносини, які забезпечують безпеку дорожнього руху та експлуатацію транспорту, сама по собі не є підставою для висновку про те, що в будь-якому випадку таким злочином завдається шкода суспільним інтересам і угода про примирення між потерпілою та обвинуваченою не відповідає інтересам суспільства.

При цьому колегія суддів зауважує, що апеляційна скарга лише містить посилання на загальнотеоретичні поняття, і в ній прокурор не навів жодних доводів на обґрунтування того, чому у цьому кримінальному провадженні приватні інтереси обвинуваченої ОСОБА_7 і потерпілої ОСОБА_10 не можуть мати перевагу над публічними інтересами.

Перед ухваленням рішення про затвердження угоди суд з`ясував у обвинуваченої, що вона цілком розуміє права, передбачені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, а так само з`ясував у потерпілої, що вона цілком розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України. Також суд перевірив угоду на відповідність вимогам закону і встановив, що її умови не суперечать вимогам кримінального процесуального закону та закону України про кримінальну відповідальність.

Узгоджене сторонами угоди покарання за видом та розміром відповідає вимогам cт. ст. 50, 65, 66, 67, 69 КК України.

Так, обвинувачена ОСОБА_12 і потерпіла ОСОБА_10 дійшли згоди щодо покарання, яке ОСОБА_7 повинна понести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме за ч. 1 ст. 286-1 КК України у виді штрафу у розмірі 1 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік, із застосуванням ст. 69 КК України. При узгодженні покарання сторонами було враховано те, що ОСОБА_7 визнала вину, щиро розкаялась та активно сприяла розкриттю злочину; розлучена, на утриманні має двоє малолітніх дітей; добровільно відшкодувала завдані збитки; надала допомогу потерпілій після вчинення злочину та матеріальну допомогу на проведення медичного огляду і лікування; позитивно характеризується за місцем проживання; відсутність обтяжуючих обставин.

Таким чином, зважаючи на встановлені під час судового розгляду обставини, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, призначене ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст. 69 КК - нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією ч. 1 ст. 286-1 КК, за наявності декількох з вищезазначених обставин відповідає загальним засадам призначення покарання, принципам законності, справедливості та індивідуалізації покарання, є обґрунтованим, необхідним і достатнім для виправлення засудженої та попередження вчинення нею нових злочинів.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає безпідставними та необґрунтованими доводи апеляційної скарги прокурора про істотне порушення судом першої інстанції закону про кримінальну відповідальність та кримінального процесуального закону і приходить до висновку, що зміст угоди про примирення між потерпілою ОСОБА_10 та обвинуваченою ОСОБА_7 , затвердженої вироком суду першої інстанції у кримінальному провадженні, в якому ОСОБА_7 визнана винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, жодним чином не суперечить інтересам суспільства, у ній повною мірою забезпечено баланс інтересів учасників примирення для цілей норм ч. 3 ст. 469 і п. 7 ст. 474 КПК України. Отже, судом першої інстанції було дотримано вимог кримінального процесуального та кримінального закону.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора Кременецької окружної прокуратури ОСОБА_9 задоволенню не підлягає, підстав для зміни чи скасування вироку суду першої інстанції при апеляційному розгляді не встановлено, вирок суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, Тернопільський апеляційний суд колегією суддів судової палати у кримінальних справах

У Х В А Л И В:
У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_11 відмовити.

Апеляційну скаргу прокурора Кременецької окружної прокуратури ОСОБА_9 залишити без задоволення, вирок Кременецького районного суду Тернопільської області від 08 червня 2022 р., яким затверджено угоду про примирення між потерпілою ОСОБА_10 та обвинуваченою ОСОБА_7 від 08 червня 2022 року, без змін.

Ухвала Тернопільського апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, на неї може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

______________ ______________ _________________
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3