Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/315/22 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31.05.2022 року м. Кропивницький
Колегія суддів Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретар ОСОБА_5 ,
при участі
прокурора ОСОБА_6 ,
адвоката ОСОБА_7 ,
переглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому, у режимі відеоконференції, за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , ухвалу Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05 травня 2022 року у межах кримінального провадження № 0000577 стосовно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів - до 03 липня 2022 року включно, визначено заставу - 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що еквівалентно 49 620 гривням.

ВСТАНОВИЛА:

У провадженні Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області перебуває судова справа за обвинуваченням ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 185 КК України /ЄУН 401/4264/21/.

Відповідно до обвинувального акту: ОСОБА_8 , реалізуючи виниклий умисел на таємне викрадення чужого майна, проник до будинку АДРЕСА_1 , належного ОСОБА_9 , звідки таємно повторно викрав бензопилу, шліфувальну машинку та водяний насос, спричинивши своїми протиправними діями потерпілій майнову шкоду у загальному розмірі 4 783 гривні 39 копійок.

У межах даного кримінального провадження, під час судового засідання, в порядку ст. 331 КПК України, судом першої інстанції розглянуто питання доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 .

Судом встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які не перестали існувати можливість переховування обвинуваченого від суду, вчинення нового кримінального правопорушення, враховано судом тяжкість інкримінованого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, особу обвинуваченого.

Із судовим рішенням судді не погоджується обвинувачений ОСОБА_8 і адвокат останнього оскаржує його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі захист просить скасувати ухвалу місцевого суду, постановити нову ухвалу, якою обрати стосовно нього більш м`який запобіжний захід.

В обґрунтування своїх вимог зазначає наступні доводи..

Обвинувачений,дійсно, не має роботи, проте, саме шукаючи роботу, він і поїхав до м. Бровари Київської області, де був затриманий, ОСОБА_8 має постійне місце проживання, судимість ОСОБА_8 погашена, тож, він не має судимостей, відшкодовано й майнову шкоду потерпілій, тому вона не має претензій до обвинуваченого, всі докази вже приєднані до матеріалів кримінального провадження, переховуватись від суду обвинувачений не має наміру.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, думку захисту на підтримку апеляційної скарги обвинуваченого, думку прокурора, який заперечив апеляційну скаргу, дослідивши виділені матеріали, зваживши доводи апеляційної скарги, колегією суддів зауважується про наступне.

Як убачається з матеріалів, в провадженні місцевого суду перебуває судова справа за обвинуваченням обвинуваченням ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 185 КК України /ЄУН 401/4264/21/.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого; вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Згідно із ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
При розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, ряд інших обставин та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України визначено: тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
У відповідності до ч. 5 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.
Слід враховувати вимоги статей 5, 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та положень, встановлених у рішеннях Європейського суду з прав людини щодо необхідності дотримання розумних строків тримання особи під вартою.

Застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не повинне перебувати за межами розумних строків, необхідних для вирішення провадження і забезпечення належної поведінки обвинуваченого на цей період, та його продовження, - має бути співрозмірним меті заходу, і має забезпечить виконання засад судочинства і змагального процесу відповідно до процедур гл. 18 КПК України.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини та роз`яснень Пленуму ВСУ (Постанова №4 від 25.04.2003р. «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання та досудового слідства»), тримання під вартою направлено на полегшення здійснення правосуддя та забезпечення громадського порядку та обирається як запобіжний захід при наявності підстав вважати, що інші (більш м`які) запобіжні заходи, можуть не забезпечити виконання підозрюваним (обвинуваченим) обов`язків та його належної поведінки.

Ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (рішення ЄСПЛ «Панченко проти Росії»). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення ЄСПЛ «Бекчиєв проти Молдови»).
У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначено, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Вимог закону місцевий суд дотримався.
Суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обґрунтовано прийшов до висновків про існування обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою.
Слід зважати, що процесуальні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були заявлені під час попереднього застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшилися, не перестали існувати, й виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.
ОСОБА_8 у даному кримінальному провадженні тримається під вартою з 21 грудня 2021 року; у справі наразі розпочато і триває судове слідство.
Строк тримання під вартою обвинуваченого не перевищує розумного.
При цьому слід враховувати, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, що відноситься до категорії тяжких, умисне, корисливе. Покарання за вчинення даного кримінального правопорушення передбачає позбавлення волі на строк до шести років позбавлення волі.

Крім того, враховується, що ОСОБА_8 є особою молодого віку, неодружений та без утриманців, безробітний, не навчається, по місцю реєстрації не проживає, веде бродяжницький спосіб життя.

Усвідомлюючи кримінальне правопорушення та розуміючи міру покарання, яка може бути до нього застосована, ОСОБА_8 , не маючий міцних соціальних зв`язків, об`єктивно може переховуватись від суду.
У даному кримінальному провадженні ОСОБА_8 перебував у розшуку, про що свідчить постанова слідчого про зупинення досудового розслідування та оголошення у розшук від 25 листопада 2021 року, відшуканий ОСОБА_8 20 грудня 2021 року у Київській області.
Крім того, як встановлено, стосовно ОСОБА_8 у Середино-Будському районному суді Сумської області перебував обвинувальний акт (Справа № 586/649/21 за ч. 1 ст. 125 КК України) в судові засідання обвинувачений не з`являвся.
У цьому зв`язку ОСОБА_8 оголошувався у розшук.
Вказане свідчить про нехтування обвинуваченим процесуальними обов`язками, схильність до ухилення від правосуддя.
Також, як встановлено, у провадженні Козелецького районного суду Чернігівської області перебуває кримінальне провадження № 0000039 від 03.03.2021 за обвинуваченням ОСОБА_8 та іншої особи у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України (справа № 734/3002/21).

Крім того, ОСОБА_8 неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, в тому числі за вчинення аналогічних кримінальних правопорушень.
Сукупно означене свідчить про схильність обвинуваченого ОСОБА_8 до протиправної, асоціальної поведінки, нехтування принципу мирного володіння майном, зважаючи на безробіття та відсутність сталого джерела доходу, - до незаконного збагачення за рахунок чужого майна.
Відтак, беручи до уваги наведене, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_8 , інші наведені обставини, є підстави вважати наявними ризики переховування обвинуваченого від суду, вчинення нового кримінального правопорушення.
Доводи сторони захисту з приводу відсутності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, - спростовуються наведеним вище.
Доводи сторони захисту про відсутність ризику знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки всі докази приєднані до матеріалів кримінального провадження, - є безпідставними. Такий ризик судом не віднайдений, не враховувався і в оскаржуваній ухвалі не зазначений.
Доводи про наявність постійного місця проживання у обвинуваченого як гарантію дотримання ним належної поведінки не відповідають дійсності.
Зважаючи на зазначене вище, обвинувачений не проживає постійно по місцю реєстрації, перебуває у різних областях країни, переховується й оголошується у розшук.
Більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не спроможні забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_8 й дотримання ним своїх процесуальних обов`язків.
Матеріали провадження не містять переконливих даних про застереження, які б на даний час унеможливлювали перебування обвинуваченого під вартою.
З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 376, 406, 407, 418, 419, 422-1, 424 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Ухвалу Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05 травня 2022 року у межах кримінального провадження № 0000577 стосовно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів - до 03 липня 2022 року включно, визначено заставу - 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що еквівалентно 49 620 гривням, залишити без змін.

Ухвала Кропивницького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4