ПРИМОРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ1
УХВАЛА

05 вересня 2022 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання та скарги сторони захисту у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, -

встановив:

В провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.07.2020 року за №0000045 за обвинуваченням ОСОБА_5 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила. Таку поведінку потерпілого суд розцінює як небажання особисто прийняти участь у розгляді справи.

Разом із цим, суд з урахуванням неявки потерпілої до суду вважає за неможливе продовжити судовий розгляд даного кримінального провадження, але, з метою дотримання розумних строків кримінального провадження, вважає за можливе розглянути клопотання та скарги, подані стороною захисту. При цьому, на переконання суду, розгляд скарг та клопотань сторони захисту істотно не вплине на інтереси потерпілої, яка до суду неодноразово не з`являється без поважних на те причин.

У судовому засіданні сторона захисту підтримала подані скарги та заяви, а саме скаргу обвинуваченої ОСОБА_5 на дії представників правоохоронних органів в ході проведення досудового розслідування, скаргу захисника ОСОБА_4 на бездіяльність прокурора ОСОБА_3 та перешкоджання у ознайомленні з матеріалами кримінального провадження, заяву обвинуваченої ОСОБА_5 про відвід прокурора ОСОБА_7 , заяву захисника ОСОБА_4 та обвинуваченої ОСОБА_5 про визнання наданих прокурором доказів недопустимими, заяву захисника ОСОБА_4 про недопустимість прийняття зміненого обвинувального акту до розгляду.
Прокурор заперечував проти задоволення клопотань та скарг сторони захисту, вважав їх необґрунтованими.

Заслухавши сторони кримінального провадження, оцінивши доводи клопотань та скарг на предмет їх обґрунтованості, законності та доведеності, суд приходить до наступних висновків.

Щодо скарги обвинуваченої ОСОБА_5 на дії представників правоохоронних органів в ході проведення досудового розслідування суд звертає увагу сторони захисту, що за змістом ст.ст.303, 314, 315 КПК України (далі КПК) такі скарги розглядаються або під час досудового розслідування слідчим суддею, або судом під час підготовчого провадження. Дане кримінальне провадження перебуває на стадії судового розгляду, що виключає розгляд такої скарги та взагалі її подання. Більш того, зі змісту скарги вбачається, що сторона захисту фактично зазначає про недопустимість і неналежність здобутих під час досудового розслідування доказів, що є предметом розгляду та чому надається оцінка судом за результатами розгляду кримінального провадження. Так само і вимога, що викладена у скарзі про повернення обвинувального акту прокурору не підлягає розгляду на стадії судового розгляду і це питання було розглянуто судом під час підготовчого провадження, що підтверджено ухвалою від 09.11.2022 року, згідно з якою суд не знайшов підстав для повернення обвинувального акту прокурору та призначив судовий розгляд.

Розглядаючи заяву обвинуваченої ОСОБА_5 про відвід прокурора ОСОБА_7 , яка затверджувала обвинувальний акт, судом зазначається наступне.

Вичерпний перелік підстав, за наявності яких прокурор підлягає відводу визначений ст. 77 КПК України.

Аналіз вказаної норми вказує на те, що під час судового розгляду відвід може бути заявлений прокурору, який безпосередньо здійснює підтримання обвинувачення у суді і, не може бути предметом розгляду судом відвід іншому прокурору, який входить до групи прокурорів у кримінальному провадженні.

Як вбачається з постанов від 08.07.2020 року (а.с.14) і від 04.10.2021 року (а.с.131), прокурор ОСОБА_7 входить до групи прокурорів у даному кримінальному провадженні, однак вона не підтримує обвинувачення у суді. Обвинувачення у суді підтримує прокурор ОСОБА_3 , який також входить до групи прокурорів у даному кримінальному провадженні відповідно до постанови від 04.10.2021 року.

Зазначена обставина, з огляду на положення ст.77 КПК, виключає розгляд судом відводу прокурору, який не приймає безпосередньо участь у судовому розгляді кримінального провадження.

Більш того, в своїй заяві обвинувачена ОСОБА_5 підставами для відводу прокурора ОСОБА_7 зазначає неналежний прокурором догляд щодо проведення досудового розслідування, прийняття рішень без обґрунтованих доказів, прийняття доказів без правових на те підстав, не надання об`єктивної оцінки матеріалам справи, тощо, тобто обвинувачена посилається на неналежне виконання прокурором функцій, покладених на нього кримінально-процесуальним законодавством і незгода обвинуваченої зі способом здійснення прокурором повноважень у цій справі під час досудового розслідування.

Однак, процесуальна поведінка прокурора не є підставою для його відводу, а могла бути підставою для оскарження його дій під час досудового розслідування. Натомість, як вбачається з матеріалів провадження, які є в розпорядженні суду, ОСОБА_5 таким правом під час досудового розслідування не скористалась. При цьому судом наголошується, що оцінка доказів на предмет їх належності та допустимості здійснюється судом в нарадчій кімнаті під час прийняття рішення за результатами розгляду справи по суті, тому надання судом оцінки процесуальним діям прокурора в ході вирішення заяви про відвід є неможливим.

За наведених обставин, суд враховуючи все вищевикладене приходить до висновку, що заява обвинуваченої про відвід прокурора не ґрунтується на вимогах закону і, відповідно задоволенню не підлягає.

Розглядаючи скаргу захисника ОСОБА_4 на бездіяльність прокурора ОСОБА_3 та перешкоджання у ознайомленні з матеріалами кримінального провадження та заяви захисника ОСОБА_4 та обвинуваченої ОСОБА_5 про визнання наданих прокурором доказів недопустимими, суд вважає їх такими що задоволенню не підлягають з огляду на таке.

Так, чинне законодавство надає прокурору повноваження, у здійсненні яких він є самостійним і відповідно несе відповідальність за вчинені дії.

При цьому частиною першою статті 36 КПК України передбачено, що прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Згідно ч. 1 ст. 317 КПК України документи, інші матеріали, надані суду під час судового провадження його учасниками, судові рішення та інші документи і матеріали, що мають значення для цього кримінального провадження, долучаються до обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності і є матеріалами кримінального провадження (кримінальною справою).

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження і підлягають доказуванню, що врегульовано ст. 84 КПК України.

В судовому засіданні прокурор пояснив, що жодним чином не перешкоджає стороні захисту в ознайомленні з матеріалами кримінального провадження, які є в його розпорядженні. Частину матеріалів він вже надав, іншу частину готовий надати, що фактично не заперечувала захисник.

Суд зазначає, що судовий розгляд даного кримінального провадження перебуває на початковій стадії і на цій стадій ще навіть не вирішено питання щодо обсягу та порядку дослідження доказів у справі, а тому на даній стадії судового провадження неможливо вирішити питання щодо наявності чи відсутності письмових доказів у прокурора, так само вирішити питання про їх прийняття, їх недопустимості та оцінити зазначені в клопотанні обставини. Предметом дослідження у цій справі будуть лише ті докази, які з урахуванням принципів диспозитивності та змагальності, надасть суду кожна із сторін кримінального провадження. Тож, посилання сторони захисту на недопустимість доказів на цій стадії є безпідставним та завчасним, питання належності кожного конкретного доказу щодо сформованого обвинувачення буде вирішено судом в силу ст.89 КПК в нарадчій кімнаті при ухваленні рішення у справі після того, як прокурор їх долучить.

Щодо заяви сторони захисту про недопустимість прийняття зміненого обвинувального акту до розгляду суд виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів судового провадження ухвалою суду під головуванням судді ОСОБА_8 від 09.11.2021 року було призначено судовий розгляд даного кримінального провадження на 15.11.2022 року. Прокурор ОСОБА_9 , який входив до групи прокурорів подав суду змінений обвинувальний акт, вручивши його копію стороні захисту, пояснивши, згідно журналу судового засідання, що в зміненому обвинувальному акті виправлена лише технічна помилка в зазначенні дати скоєння кримінального проступку.

Відповідно до положень частини першої статті 37 КПК прокурор, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, визначається керівником відповідного органу прокуратури після початку досудового розслідування. У разі необхідності керівник органу прокуратури може визначити групу прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, а також старшого прокурора такої групи, який керуватиме діями інших прокурорів.

Згідно з положеннями ст.338 КПК, з метою зміни правової кваліфікації та/або обсягу обвинувачення прокурор має право змінити обвинувачення, якщо під час судового розгляду встановлені нові фактичні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа. Дійшовши до переконання, що обвинувачення потрібно змінити, прокурор після виконання вимог статті 341 цього Кодексу складає обвинувальний акт, в якому формулює змінене обвинувачення та викладає обґрунтування прийнятого рішення.

Згідно з частиною першою статті 341 КПК України якщо в результаті судового розгляду прокурор, крім випадку, коли ним є Генеральний прокурор, дійде переконання, що необхідно відмовитися від підтримання державного обвинувачення, змінити його, висунути додаткове обвинувачення або розпочати провадження щодо юридичної особи, він повинен погодити відповідні процесуальні документи з прокурором вищого рівня. Суд за клопотанням прокурора відкладає судове засідання та надає прокурору час для складення та погодження відповідних процесуальних документів.

Змінюючи обвинувачення прокурор в даному конкретному випадку посилається лише на технічну помилку в зазначенні дати скоєння кримінального проступку, що стало підставою для подання зміненого обвинувального акту. При цьому, самим захисником та обвинуваченою у попередніх клопотаннях неодноразово зверталась увага на невірінсть зазначеної в обвинувальному акті дати вчинення кримінального проступку.

Можливість повернення судом прокурору обвинувального акту в разі його невідповідності вимогам ст.291 КПК передбачена лише під час підготовчого провадження і, під час судового розгляду суд не вправі повертати прокурору змінений обвинувальний акт, оскільки на стадії судового розгляду судом вже не надається оцінка цьому процесуальному рішенню прокурора в контексті його відповідності вимогам кримінального процесуального закону, а надається оцінка обвинуваченню щодо його обґрунтованості та доведеності на підставі досліджених судом доказів, у тому числі й дотримання прокурором процедури зміни обвинувачення. Іншими словами суд має розглянути обвинувачення, яке прокурор вважає обґрунтованим та доведеним і відповідно надати йому оцінку за результатами розгляду кримінального провадження щодо особи. При цьому суд наголошує, що зміна обвинувачення це є правом прокурора, як реалізація його самостійності у своїй процесуальній діяльності при здійсненні своїх повноважень відповідно до вимог КПК, а суд як незалежний арбітр не в праві позбавити прокурора реалізувати таке процесуальне право.

Твердження захисника та обвинуваченої про необхідність повернення зміненого обвинувального акту прокурору, зводяться до сумнівів щодо легітимності висунутого обвинувачення, що не може бути перевірено на даній стадії судового розгляду та може бути предметом оцінки і аналізу судом при наданні юридичної кваліфікації пред`явленого обвинувачення судом в нарадчій кімнаті при прийнятті остаточного рішення за результатом повного дослідження всіх обставин справи в сукупності.

Щодо доводів захисника, що змінений обвинувальний акт не може прийнятий до провадження, оскільки його копія не вручена потерпілій, то суд зазначає, що таке право потерпілої може бути реалізоване як шляхом направлення прокурором їй копії цього процесуального рішення так і шляхом ознайомлення потерпілої зі зміненим обвинувальним актом в суді.

За таких підстав, суд прийшов висновку про відмову в задоволенні клопотання сторони захисту про неприйняття до розгляду зміненого обвинувального акту та повернення його прокурору.

Керуючись ст.ст.350, 369-372 КПК України, суд, -
постановив:
У задоволенні скарги обвинуваченої ОСОБА_5 на дії представників правоохоронних органів в ході проведення досудового розслідування, скарги захисника ОСОБА_4 на бездіяльність прокурора ОСОБА_3 та перешкоджання у ознайомленні з матеріалами кримінального провадження, заяви обвинуваченої ОСОБА_5 про відвід прокурора ОСОБА_7 , заяви захисника ОСОБА_4 та обвинуваченої ОСОБА_5 про визнання наданих прокурором доказів недопустимими, заяви захисника ОСОБА_4 про недопустимість прийняття зміненого обвинувального акту до розгляду, відмовити.
Судовий розгляд кримінального провадження відкласти у зв`язку з неявкою потерпілої на 13:00 год 10 жовтня 2022 року, про що повідомити сторони кримінального провадження.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.
Повний текст ухвали проголошено 09 вересня 2022 року о 09:00 годині в залі судового засідання Приморського районного суду м. Одеси №106.

Суддя
Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1

Єдиний унікальний номер справи: №522/12778/20
Номер провадження № 1-кп/ 522/518/22
Головуючий суддя ОСОБА_1