Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/29/22 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 121 (101) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.10.2022 м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку у м. Кропивницькому матеріали об`єднаного кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на вирок Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 11 лютого 2020 року.

Цим вироком:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новоукраїнка, Кіровоградської області, українця, громадянина України, з середньо спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_1 , раніше не судимого;
визнано винуватим та призначено йому покарання:
- за ч.2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на 1 рік;
- за ч.3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на 2 роки;
- за ч.1 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на 5 років.

На підставі ст.ст. 104, 75 КК України звільнений від відбуття покарання з випробовуванням з іспитовим строком на 1 рік.

На підставі ч. 1 п.п. 1, 2 ст. 76 КК України на ОСОБА_8 покладено обов`язки в період іспитового строку: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано ОСОБА_8 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 31 січня 2018 року по 26.02.2018 року та з 20.03.2018 року по 29.03.2018 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Цивільний позов прокурора в інтересах держави, в особі Новоукраїнської центральної районної лікарні про стягнення з ОСОБА_8 витрат, понесених на лікування потерпілого ОСОБА_9 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь Новоукраїнської центральної районної лікарні витрати, понесені на лікування потерпілого ОСОБА_9 в розмірі 4420 гривень 86 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави витрати на залучення експертів у зв`язку з проведенням експертизи звуко та відеозапису в розмірі 3146 гривень 09 копійок.

Долю речових доказів вирішено відповідно до ст. 100 КПК України.

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжку), поєднану з проникненням у сховище, таємному викраденні чужого майна (крадіжку), вчинену повторно та заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, за наступних обставин.
Так, 05 серпня 2017 року, більш точного часу ні судом, ні слідством не встановлено, неповнолітній обвинувачений ОСОБА_8 , прийшов до неогородженої території бригади №2 ТОВ «Нива-Н», яка розташована за адресою: вул. Волошкова (бувша Московська), буд. 126 а, в м. Новоукраїнка, Кіровоградської області, з метою викрадення майна, шляхом вільного доступу пройшов на територію підійшов до одного із приміщень, де зняв металевий замок та проник до середини. Звідки умисно таємно викрав візок 100 VITALS 150 ємністю 100 л., вантажністю 150 кг. та 15 металевих гачків у складі із роликом, призначені для вішання туш м`яса, на загальну суму, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 29 від 21.12.2017 року, - 2563,80 грн. З місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим розпорядився на власний розсуд.
Крім того 21 січня 2018 року у дообідній час, більш точного часу ні судом, ні слідством не встановлено, обвинувачений ОСОБА_8 знаходився у магазині «Файномаркет» № 130 ТОВ «Вересень Плюс», розташованого по вул. Павлівська, 57, м. Новоукраїнка, Кіровоградської області, де працював охоронцем та з приміщенні кабінету адміністратора на столі користуючись відсутністю сторонніх осіб та переконавшись, що його дії ніхто не бачить, шляхом вільного доступу умисно таємно, повторно, викрав належний ТОВ «Вересень Плюс» планшет ТМ «lenovo» ТАВ-2 A7-20F, SN: HA0DD7XA, чорного кольору, вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи від 21.01.2018 року - 1900 грн.
З місця вчинення кримінального правопорушення обвинувачений ОСОБА_8 зник, викраденим планшетом розпорядився на власний розсуд, а саме: 21.01.2018 у післяобідній час надав його ОСОБА_10 під заставу.
Крім того, 30 січня 2018, близько 24-ї години, більш точного часу ні слідством, ні судом не встановлено, обвинувачений ОСОБА_8 , разом із своїм товаришем ОСОБА_11 вживав спиртні напої в квартирі під номером АДРЕСА_2 , та почув по телефону розмову ОСОБА_11 з матір`ю, яка повідомила, що на вулиці Курчатова, біля приміщення кафе «Соняшник» в неї виник конфлікт з невідомими особами. Після цього ОСОБА_8 разом з ОСОБА_11 вибігли з квартири. При цьому, у ОСОБА_8 на ґрунті раптово виниклої агресії, що посилювалась алкогольним сп`янінням, виник раптовий умисел направлений на спричинення тілесних ушкоджень, з метою реалізації якого, зі столу кухні він прихопив кухонного ножа.
Біля кафе «Соняшник» на АДРЕСА_3 , ОСОБА_8 побачив двох незнайомих йому чоловіків, якими виявились потерпілий ОСОБА_9 та ОСОБА_12 та жінок, серед яких була мати ОСОБА_11 - ОСОБА_13 та її знайома ОСОБА_14 .
Після чого ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, підійшов до потерпілого ОСОБА_9 , чітко усвідомлюючи характер своїх протиправних дій, бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, з метою умисного нанесення тілесних ушкоджень іншій людині, для здійснення свого злочинного наміру вирішив використати в якості знаряддя нанесення ушкоджень кухонний ніж, та реалізовуючи свій умисел наніс один спрямований, із значною силою, удар ножем в життєво важливі органи - область живота потерпілого ОСОБА_9 , тим самим вчинив всі дії спрямовані на досягнення злочинного умислу - нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_9 , та під час нанесення удару лезо ножа зламалось. Після чого, ОСОБА_11 заспокоїв обвинуваченого ОСОБА_8 та перешкодив подальшому нанесенню тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_9 та разом покинули місце скоєння злочину.
В результаті умисних протиправних дій, згідно висновку судово-медичного експерта №21 від 19.02.2018 року обвинувачений ОСОБА_8 спричинив потерпілому ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді колото різаної рани передньої черевної стінки з ліва з пошкодженням нисхідного відділу товстого кишківника, внутрішньочеревною кровотечею, каловим перетонітом, заочеревиною гематомою, які по ступеню тяжкості відносяться до категорії тяжких, як небезпечних для життя в момент заподіяння.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні, не оспорюючи фактичних обставин кримінального правопорушення та юридичної кваліфікації дії обвинуваченого, просила вирок суду першої інстанції скасувати в частині призначеного покарання через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, через м`якість.

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винним та призначити покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 2 років позбавлення волі, за ч. 3 ст. 185 КК України призначити покарання у виді 3 років позбавлення волі, за ч. 1 ст. 121 КК України призначити покарання у виді 6 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України призначити ОСОБА_8 остаточне покарання шляхом часткового складання призначених покарань у виді 7 років позбавлення волі. В решті вирок залишити без змін.

Свої вимоги обґрунтувала тим, що неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність полягає у застосуванні закону, який не підлягає застосуванню, в частині звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням із застосуванням ст. ст. 104, 75 КК України, а також, у призначенні ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 185 КК України покарання у виді 2 років позбавлення волі без застосування ст. 69 КК України, в той час, як санкція ч. 3 ст. 185 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 6 років.

Зазначає, що невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого полягає у призначенні ОСОБА_8 явно несправедливого через м`якість покарання за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 121 КК України та призначенні остаточного покарання на підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 5 років позбавлення волі, що є мінімальним покаранням, передбаченим ч. 1 ст. 121 КК України.

Судом зазначено в мотивувальній частині вироку, однак не надано належну оцінку обставинам вчинення кримінальних правопорушень, два з яких є тяжкими злочинами. Не в повній мірі враховано особу обвинуваченого та його подальшу злочинну діяльність.

Крім, того зазначила, що при ухваленні вироку судом не правильно застосовано закон про кримінальну відповідальність, який підлягав застосуванню, в частині застосування санкції ч. 3 ст. 185 КК України, внаслідок чого за вказаним епізодом ОСОБА_8 призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі, яке виходить за межі санкції статті, а також застосовано ст. ст. 104, 75 КК України, які у даному випадку не підлягають застосуванню.

Таким чином, суд допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, зокрема ч. 3 ст. 185 КК України та ст. ст. 104, 75 КК України.

Також, призначаючи покарання ОСОБА_8 судом не у повній мірі враховано суспільну небезпеку та тяжкість скоєних злочинів, особу винного, наявність обтяжуючої обставини щодо вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, внаслідок чого призначене покарання через свою м`якість не може слугувати запорукою виправлення ОСОБА_8 та попередження вчинення ним нових злочинів.

Заслухавши доповідача, прокурора яка просила задовольнити подану апеляційну скаргу, обвинуваченого ОСОБА_8 та в його інтересах захисника адвоката ОСОБА_7 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, провівши судове слідство в частині дослідження характеризуючи даних на обвинуваченого, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали кримінального провадження, дотримуючись меж перегляду судових рішень, визначених ст. 404 КПК України, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна прокурора підлягає частковому задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до ст.409 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Досудове розслідування у даному кримінальному провадженні проведено відповідно до вимог кримінального процесуального закону, а викладені у вироку суду висновки про наявність в діях ОСОБА_8 ознак кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 та ч. 1 ст. 121 КК України, ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, які відповідно до вимог параграфу 3 гл.28 КПК України, повністю досліджені судом першої інстанції під час судового розгляду справи та є взаємоузгодженими між собою і відповідають фактичним обставинам справи.

Належність та допустимість доказів у кримінальному провадженні, а також правильність кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 та ч. 1 ст. 121 КК України у колегії суддів сумнівів не викликає.

Вина обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, повністю доведена матеріалами кримінального провадження.

Оскільки, учасниками процесу обставини вчинення кримінальних правопорушень та юридична кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_8 не оспорюються, колегія суддів не входить в обговорення вини та кваліфікації дій обвинуваченого і вважає, що його дії правильно кваліфіковано за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно; ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у сховище; ч. 1 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд першої інстанції, врахував ступінь тяжкості скоєних злочинів, які відносяться до категорії не тяжких та тяжких, особу обвинуваченого обставини вчинення злочинів, наслідки, які настали, розмір шкоди, дані що характеризують особу обвинуваченого, стан здоров`я, умови життя та виховання, ставлення обвинуваченого до вчиненого ним діяння, та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Обвинувачений за місцем проживання характеризується посередньо, з сусідами підтримує дружні відносини, проживає у родині з обома батьками, сім`я забезпечена продуктами харчування, створено хороші умови для належного виховання сина, що підтверджено дослідженими актами обстеження та звітом служби про умови проживання та виховання неповнолітнього, товаришує з особами, які вживають наркотичні засоби, раніше не судимий. Не перебуває на «Д» обліку у лікаря-нарколога та на обліку у лікаря-психіатра. В момент вчинення правопорушення ОСОБА_15 психічним захворюванням не страждав, не знаходився в тимчасовому хворобливому стані. Міг усвідомлювати свої дії і керувати ними. Підпадає під дію ч. 1 ст. 19 КК України. Слід вважати осудним. Психічними захворювання не страждає. Застосування засобів медичного характеру не потребує. Врахував обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого за вчинення злочину передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України щире каяття та активне сприяння у розкритті злочину. За ч. 3 ст. 185 КК України скоєння злочину будучи неповнолітнім, добровільне відшкодування заподіяної шкоди. Врахував обставини, які обтяжують покарання, у вчиненні злочину за ч. 1 ст. 121 КК України, вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння. Крім того, врахував, що ОСОБА_8 засуджений вироком Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 10.10.2019 року за ч.ч. 2, 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 1 рік, вирок не набрав законної сили. Також, врахував, що ОСОБА_8 судимий вироком Новоукраїнського районого суду Кіровоградської області від 06.11.2019 року за ч.2 ст. 289 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. На підставі ст. 75 КК України, звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки, вирок не набрав законної сили.

Також, судом першої інстанції врахований висновок Новоукраїнського РВ з питань пробації, щодо вчинення правопорушень обвинуваченим ОСОБА_8 згідно якого виправлення останнього можливе без позбавлення або обмеження волі. За висновком органу пробації, застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку обвинуваченого з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, можливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції. Ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється, як середній. Ризик небезпеки для суспільства у тому числі для окремих осіб оцінюється, як середній. Та суд дійшов висновку, що обвинуваченому ОСОБА_8 за доцільне призначити покарання у виді позбавлення волі, в межах мінімальної санкції інкримінованих йому статей кримінальних правопорушень.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу.

Санкцією ч.3 ст. 185 КК України передбачено покарання за даний злочин у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років.

Проте, на переконання колегії суддів, призначаючи покарання неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_8 суд першої інстанції в порушення вимог п.1 ч.1 ст.65 КК України призначив покарання за ч.3 ст.185 КК України у виді двох років позбавленні волі, тобто у розмірі, меншому ніж передбачено санкцією ч.3 ст.185 КК України.

Крім того, проаналізувавши матеріали кримінального провадження, колегія суддів доходить переконливого висновку, що призначаючи обвинуваченому покарання, суд першої інстанції не в повній мірі врахував вимоги ст.65 КК України, щодо ступеня тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особи обвинуваченого, обставини вчинення кримінальних правопорушень та пост кримінальну протиправну поведінку обвинуваченого, а отже, судом залишено поза увагою вимоги п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання»

При цьому колегія суддів враховує, що ОСОБА_8 , упродовж шести місяців вчинив три умисних злочини, два з яких є тяжкими, у тому числі один з них спрямований проти життя та здоров`я людини, та перебуваючи за вчинене під слідством не змінив своєї протиправної поведінки, а навпаки скоїв ще кілька нових умисних злочинів за які був засуджений вироками районних судів від 10 жовтня та 06 листопада 2019 року.

За правилами ст. 75 КК застосування звільнення від покарання з випробуванням є можливим лише тоді, коли з урахуванням тяжкості кримінального правопорушення, особи винного та інших обставин справи суд дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що виправлення ОСОБА_8 можливе без ізоляції від суспільства та безпідставно застосував ст.ст. 104, 75 КК України та звільнив останнього від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, а тому, колегія суддів доходить висновку, що вирок суду першої інстанції стосовно ОСОБА_8 підлягає скасуванню у частині призначеного покарання у зв`язку із неправильним застосуванням кримінального закону із ухваленням в цій частині нового вироку.

Призначаючи покарання обвинуваченому колегія суддів, у відповідності до ст.ст. 50, 65, 104 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії не тяжких та тяжких, обставини вчинення злочинів, наслідки, які настали, розмір шкоди, дані що характеризують особу обвинуваченого, стан здоров`я, умови життя та виховання, ставлення обвинуваченого до вчиненого ним діяння, та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений за місцем проживання характеризується посередньо, з сусідами підтримує дружні відносини, проживає у родині з обома батьками, сім`я забезпечена продуктами харчування, створено хороші умови для належного виховання сина, що підтверджено дослідженими актами обстеження та звітом служби про умови проживання та виховання неповнолітнього, товаришує з особами, які вживають наркотичні засоби, раніше не судимий. Не перебуває на «Д» обліку у лікаря-нарколога та на обліку у лікаря-психіатра. В момент вчинення правопорушення ОСОБА_15 психічним захворюванням не страждав, не знаходився в тимчасовому хворобливому стані. Міг усвідомлювати свої дії і керувати ними. Підпадає під дію ч. 1 ст. 19 КК України. Слід вважати осудним. Психічними захворювання не страждає. Застосування засобів медичного характеру не потребує.

Обставини, що пом`якшують покарання за вчинення злочину передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України щире каяття, активне сприяння у розкритті злочину. За ч. 3 ст. 185 КК України скоєння злочину будучи неповнолітнім, добровільне відшкодування заподіяної шкоди. Обставини, які обтяжують покарання, за вчинення злочину за ч. 1 ст. 121 КК України, вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Враховує, що згідно висновку Новоукраїнського РВ з питань пробації, щодо вчинення правопорушень обвинуваченим ОСОБА_8 виправлення цієї особи можливе без позбавлення або обмеження волі. За висновком органу пробації, застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку обвинуваченого з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, можливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції. Ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється, як середній. Ризик небезпеки для суспільства у тому числі для окремих осіб оцінюється, як середній.

Крім того, враховує, що ОСОБА_8 засуджений вироком Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 10.10.2019 року за ч.ч. 2, 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України на 3 роки позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, вирок набрав законної сили.

Крім того, ОСОБА_8 засуджений вироком Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 06.11.2019 року за ч.2 ст. 289 КК України на 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України, звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки, вирок набрав законної сили.

Зазначене прямо вказує на пост кримінальну поведінку ОСОБА_8 , який упродовж шести місяців вчинив три умисних злочини, два з яких є тяжкими, у тому числі один з них спрямований проти життя та здоров`я людини, та перебуваючи за вчинене під слідством не змінив своєї протиправної поведінки, а навпаки скоїв ще кілька нових умисних злочинів за які був засуджений вищевказаними вироками районного суду від 10 жовтня та 06 листопада 2019 року, та зважаючи на його неодноразове перебування на лікуванні від наркотичної залежності, доходить переконливого висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, а тому йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі, у межах санкції інкримінованих йому статей кримінального закону, без застосування ст.ст.104, 75 КК України, яке буде відповідати тяжкості вчиненого, обставинам кримінального провадження та особі обвинуваченого, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів як ним самим, так і іншими особами, а ще буде відповідати меті покарання, визначеного у ст.50 КК України.

На переконання колегії суддів підстави для застосування до обвинуваченого ст.ст. 104, 75 КК України та звільнення останнього від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком відсутні.

Разом із тим, доводи прокурора стосовно того, що судом першої інстанції призначено обвинуваченому надто м`яке покарання у виді 5 років позбавлення волі є необгрунтованими та безпідставними.

На переконання колегії суддів суд першої інстанції в повній мірі врахував особу обвинуваченого всі пом`якшуючі та обтяжуючі обставини та призначив обвинуваченому необхідне, достатнє та справедливе покарання. Підстав для його посилення колегія суддів не вбачає.

Беручи до уваги викладене, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні підлягає задоволенню частково, а вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині призначення покарання, з ухваленням в цій частині нового вироку.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 413, 414, 420 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 11 лютого 2020 року стосовно ОСОБА_8 скасувати у частині призначеного покарання.

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винним та призначити покарання:

- за ч.2 ст. 185 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

- за ч.3 ст. 185 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

- за ч.1 ст. 121 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 обчислювати з 12 жовтня 2022 року.

Зарахувати ОСОБА_8 у строк відбуття покарання строк перебування під вартою, із розрахунку один день перебування під вартою за день позбавлення волі, з 20 червня 2022 року по день набрання вироком законної сили тобто по 12 жовтня 2022 року.

У решті вирок суду першої інстанції залишити без зміни.

Вирок набирає законної сили з дня проголошення і може бути оскаржений в касаційному порядку до Верховного суду, безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії вироку.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3
(підписи)