Справа № 462/5648/22
провадження 1-кп/462/525/22
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2022 року Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові кримінальне провадження №0000826, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 жовтня 2022 року, про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Судова Вишня, Мостиського району Львівської області, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України

ВСТАНОВИВ:

Згідно направленого на адресу суду прокурором Франківської окружної прокуратури м.Львова Львівської області обвинувального акту, ОСОБА_4 обвинувачується у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), тобто у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України.

Так, ОСОБА_4 відповідно до наказу №110/ос від 20.03.2014, виданого Державним територіально-галузевим об`єднанням «Львівська залізниця» виробничого підрозділу «Локомотивне депо Львів-Захід», перебуваючи на посаді машиніста крана регіональної філії «Львівська залізниця" акціонерного товариства «Українська залізниця», що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Таллінська, 1, маючи намір на заволодіння чужим майном шляхом обману, повідомив про свою відсутність на території України протягом 21-го дня, зокрема 01.08.2016, 04.08.2016, 05.08.2016, 08.08.2016, 09.08.2016, 12.08.2016, 13.08.2016, 16.08.2016, 17.08.2016, 20.08.2016, 21.08.2016, 24.08.2016, 25.08.2016, 28.08.2016, 29.08.2016, 01.09.2016, 02.09.2016, 05.09.2016, 06.09.2016, 09.09.2016, 10.09.2016 року ОСОБА_5 , котрий у цей період перебував на посаді майстра цеху виробничого структурного підрозділу «Локомитивне депо Львів-Захід» регіональної філії «Львівська залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» та являвся відповідальним за ведення та заповнення табелів обліку використання робочого часу на підприємстві, достовірно знаючи при цьому, що табелі обліку використання робочого часу типової форми № П-5, які затверджені наказом Держкомстату України від 05.12.2008 року № 489 «Про затвердження типових форм первинної облікової документації зі статистики праці» є документами первинної облікової документації на підприємстві, які використовуються для обліку особового складу, використання робочого часу та розрахунків з працівниками із заробітної плати, тобто мав прямий доступ до офіційних документів первинного бухгалтерського обліку. Як вдалося встановити, ОСОБА_4 в телефонному режимі повідомив ОСОБА_5 про його відсутність на робочому місці у вищезазначені дні та попросив останнього внести завідомо неправдиві дані про його перебування на роботі та відпрацювання робочих годин, внаслідок чого бухгалтерією підприємства ОСОБА_4 , на його банківську розрахункову картку від «Ощадбанк», було нараховано грошові кошти. Після прибуття на територію України, 11.09.2016 ОСОБА_4 , перебуваючи по АДРЕСА_2 , отримав з електронного терміналу грошові кошти в сумі 5588,47 грн та в подальшому розпорядився ними на власний розсуд, чим вчинив заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство) та спричинив підприємству майнової шкоди на суму 5588,47 грн.

В судовому засіданні обвинувачений заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження.

Прокурор в судовому засіданні не заперечив проти звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження.

Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, суд вважає можливим звільнити обвинуваченого від кримінальної відповідальності та закрити дане кримінальне провадження.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Статтею 285 ч.1 КПК України визначено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.190 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , відповідно до ст.12 КК України віднесено до кримінальних проступків.

З обвинувального акту вбачається, що з моменту вчинення інкримінованого обвинуваченому кримінального проступку, тобто з 11.09.2016 минуло більше трьох років.

Згідно з п.8 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» від 23.12.2005 р. № 12, особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст.49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого. Відповідно до ст.11-1 КПК України таке звільнення є обов`язковим, за винятком випадку застосування давності, передбаченого ч.4 ст.49 КК України.

На час розгляду клопотання судом не встановлено та сторонами провадження не надано доказів про ухилення обвинуваченого від слідства, вчинення ним інших злочинів, а так само відомостей про переривання чи зупинення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, згідно з вимогами ч.2 ст.49 КК України.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє свої права, визначені ч.3 ст. 285 КПК України, підставу звільнення від кримінальної відповідальності за ст.49 КК України, а також наслідки закриття кримінального провадження з цієї підстави та бажає бути звільненим від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав.

Таким чином, є всі підстави для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження з цих підстав.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

На підставі наведеного, керуючись ст.49 КК України, ст.ст. 284, 285 372, 376 КПК України, суд-

постановив:

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Закрити кримінальне провадження №0000826, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 жовтня 2022 року, про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: