Справа №589/2848/21 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/1236/22 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2022 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції в залі суду в м. Суми матеріали провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 15 вересня 2022 року, якою відносно ОСОБА_8 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 152, ч. 3 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, -

ВСТАНОВИЛА:

У провадженні Шосткинського міськрайонного суду Сумської області перебуває кримінальне провадження № 0000172 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 152, ч. 3 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України і ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.152, ч.3 ст.187 КК України.

В рамках даного кримінального провадження, прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке обґрунтовано тим, що останньому було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого неодноразово продовжувався та наданий час спливає 18 вересня 2022 року, а ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які існували на час обрання вказаного запобіжного заходу не зменшились та існують і запобігти вказаним ризикам, шляхом застосування до останнього інших, більш м`яких запобіжних заходів, неможливо.

Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник просили змінити обвинуваченому запобіжний захід на інший більш м`який.

15 вересня 2022 року ухвалою Шосткинського міськрайонного суду Сумської області клопотання прокурора задоволено, продовжено строк застосованого до обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 13 листопада 2022 року включно.

Не погодившись з таким судовим рішенням, обвинувачений ОСОБА_8 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 15 вересня 2022 року як таку, що постановлена з порушеннями вимог КПК України та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, постановити нову, з покладенням на нього передбачених п.п. 5,6 ст. 194 КПК України обов`язків.

Свої вимоги обвинувачений обґрунтовував тим, що його тримають під вартою уже майже півтора року, судовий розгляд досі триває і за весь час нічого не змінилось.

Апелянт зазначав, що строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою йому було продовжено без врахування практики ЄСПЛ та в порушення п. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при цьому, як прокурор у клопотанні, так і суд в ухвалі обґрунтовують необхідність такого продовження однаковими підставами.

Вказував, що суд першої інстанції не бере до уваги обґрунтовані докази, адже вказаний злочин скоєно 20.01.2021 року, 14.02.2021 року дана справа була закрита, оскільки склад злочину був відсутній, 05.03.2021 року знову було відкрито провадження по даній справі, а 27.04.2021 року йому було обрано запобіжний захід, за цей період він не переховувався від суду, не впливав на потерпілого та свідків, не знищив речі, які б мали істотне значення для суду.

Крім того,зазначав, що суд, в оскаржуваній ухвалі не обґрунтовує, чому приймає до уваги лише докази, надані стороною обвинувачення, а надані ним пояснення до уваги не бере, при тому, що у своїх поясненнях він вказував, що у провадженні Шосткинського міськрайонного суду Сумської області на розгляді перебувають і інші провадження відносно нього, в яких він жодним чином на свідків не впливав і не погрожував, не спонукав їх до зміни показань, хоча у тих провадженнях йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років.

Також апелянт просив колегію суддів ознайомитися з відео обшуку, який проводився за адресою: АДРЕСА_1 , де очевидно, що було втручання у флеш-накопичувач, який просив визнати недопустимим доказом.

Апелянт зазначав, що він хвора людина (довідки маються в матеріалах справи), з моменту обрання запобіжного заходу по дату подання апеляційної скарги він набагато гірше себе почуває, не отримує ніякого лікування.

Крім того, апелянт посилався і на те, що з врахування запровадження в Україні воєнного стану та постійними обстрілами, є загроза його життю, що також порушує його права, оскільки він є ув`язненою особою, і в умовах війни, з установою, де він перебуває, може трапитись все що завгодно, і влучення ракети і захоплення, як було в інших містах.

Заслухавши доповідь головуючого-судді щодо змісту оскарженого судового рішення та доводів апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 , які апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити, думку прокурора, який щодо задоволення вимог апеляційної скарги заперечував, просив ухвалу суд першої інстанції залишити без зміни, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно ч. 2 ст. 331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Як вбачається зі ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Частиною 1 статті 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

З матеріалів провадження вбачається, що в провадженні Шосткинського міськрайонного суду Сумської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 152, ч. 3 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України і ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.152, ч.3 ст.187 КК України.

Ухвалою Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 15 вересня 2022 року відносно обвинуваченого ОСОБА_8 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 13 листопада 2022 року включно.

Продовжуючи відносно обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою судом було встановлено, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжкого (ч.1 ст.263 КК України) та особливо тяжких (ч.3 ст.187, ч.3 ст.152 КК України) злочинів, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до дванадцяти років, обвинувачений раніше судимий та відносно нього на розгляді Шосткинського міськрайонного суду Сумської області перебувають ще шість обвинувальних актів, де йому інкримінується вчинення умисних корисливих злочинів та злочинів проти здоров`я особи, крім цього ОСОБА_8 не має стабільного джерела прибутку, не одружений, утриманців не має, обвинувачений може ухилитись від суду та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, здійснювати незаконний вплив на потерпілого, який проживає поряд та є психологічно слабкішим, існує певний ступінь ризику продовження обвинуваченим злочинної діяльності, суд вважав доведеним існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Щодо доводів апелянта про те, що він хвора людина (довідки маються в матеріалах справи), з моменту обрання запобіжного заходу по дату подання апеляційної скарги він набагато гірше себе почуває, не отримує ніякого лікування, то то колегія суддів вважає їх необґрунтованими, оскільки стороною захисту ні в суді першої інстанції, ні в апеляційному суді не надано даних про наявність у обвинуваченого таких хвороб, які б перешкоджали перебуванню його в умовах попереднього ув`язнення.

А ті обставини, що обвинувачений тривалий час перебуває під вартою, а розгляд провадження триває, про що він зазначає у поданій апеляційній скарзі, не є тими беззаперечними обставинами, за яких продовжувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не було б підстав, і на думку колегії суддів, в даному випадку, з врахуванням фактичних обставин вчинених ОСОБА_8 злочинів, неможливість застосування до останнього більш м`яких запобіжних заходів, прокурором у клопотанні доведена у повному обсязі.

При цьому, доводи апелянта про те, що суд приймає до уваги лише доводи сторони обвинувачення, а його доводи до уваги не приймає, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що як рішення про задоволення клопотання прокурора, так і рішення про відмову у задоволенні клопотання обвинуваченого судом були належним чином обґрунтовані, з наданням належної правової оцінки дослідженим доказам однієї та другої сторони, з висновком про те, що стороною захисту не було надано доказів на підтвердження того, що ОСОБА_8 не може перебувати в умовах попереднього ув`язнення та що встановлені ризики зменшились або не існують.

Крім того, на спростування доводів апелянта про те, що грубо порушуються його права як особи, яка перебуває в умовах СІЗО, оскільки існує велика загроза його життю, у зв`язку з введенням воєнного стану, колегія суддів зауважує, що воєнний стан запроваджено на всій території України і під загрозою перебуває все населення держави, а не лише особи, які перебувають під вартою.

Доводи апелянта про дослідження з відео обшуку, який проводився за адресою: АДРЕСА_1 , де очевидно, що було втручання у флеш-накопичувач, який просив визнати недопустимим доказом, колегія суддів визнає безпідставними та зазначає, що ОСОБА_8 є обвинуваченим у кримінальному провадженні і обґрунтованість пред`явленого обвинувачення може бути вирішена виключно при ухваленні судом першої інстанції вироку, яким закінчується кримінальне провадження, а тому колегія суддів не уповноважена надавати оцінку доказам і може вирішувати питання тільки щодо наявності передбачених ч. 1 ст. 177 КПК ризиків та необхідності тримання під вартою обвинуваченого для їх запобігання.

Також, колегія суддів зауважує, що відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Тому, враховуючи, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 152, ч. 3 ст. 187, ч. 1 ст. 263 КК України, які становлять небезпеку для суспільства, колегія суддів вважає, що і з цих підстав продовження останньому строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є виправданим.

На підставі вище наведеного, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, оскільки постановлена у відповідності до вимог чинного законодавства, у зв`язку з чим колегія суддів не вбачає підстав для її скасування, а тому апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404,405,407, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 15 вересня 2022 року, якою відносно ОСОБА_8 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 152, ч.3 ст.187, ч.1 ст.263 КК України продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою - залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на цю ухвалу - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4