справа № 208/4978/22
№ провадження 1-в/208/317/22
УХВАЛА
Іменем України

19 жовтня 2022 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника установи виконання покарань ОСОБА_4 , засудженої ОСОБА_5 та представника установи виконання покарань ОСОБА_6 (у режимі відеоконференції), розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування покарання, -

встановив:
В провадження Заводського районного суду м. Дніпродзержинська надійшла заява ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення засудженої ОСОБА_5 . від відбування покарання, призначеного 10.06.2020 року Красноармійським міськрайонним судом Донецької області за ст. 185 ч.2 КК України до 6 місяців арешту. На підставі ст. 70 Ч.4, 72 КК України за сукупністю злочинів, шляхом повного складання призначених покарань за цим вироком та за вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 13.01.2020 року, з розрахунку один день арешту за один день позбавлення волі, призначити остаточне покарання у виді З років 9 місяців позбавлення волі. Вироком Донецького апеляційного суду від 02.12.2020 року вирок Красноармійського міськрайонного суду Донецької області в частині призначеного покарання скасовано. Ухвалено новий вирок, яким призначено за ст.185 ч.2, 69 КК України покарання у виді 240 годин громадських робіт. На підставі ст. 71 ч.1, 72 ч.1 п.1 КК України: за сукупністю вироків до покарання призначеного за новим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Красноармійського міськрайонного суду від 13.01.2020 року, та остаточно призначено до відбуття 2 роки 6 місяців позбавлення волі. Строк покарання рахувати з 02.12.2020 року. В решті вирок залишити без змін.

Заява вмотивоване наявністю підстав, передбачених ст. 81 КК України, а саме тим, що вона приймала участь у культурних заходах, дотримувалась санітарно-гігієнічних норм. Заохочень не має, оскільки для отримання заохочення потрібно працювати не менше шести місяців, в той час як вона працює лише з травня 2022 року. Щиро розкаюється у скоєному, а тому просить застосувати до неї умовно-дострокове звільнення.
У судовому засіданні представник установи виконання покарань просила вирішити заяву засудженої на розсуд суду. Стосовно засудженої надала суду характеристику та витяг з протоколу №35 від 01.09.2022р., з якого вбачається, що засудженій ОСОБА_5 було відмовлено в напрвленні матеріалів до суду для розгляду питання про умовно-дострокове звільнення, оскільки засуджена власною поведінкою та ставленням до праці не довела своє виправлення, тому не заслуговує на застосування ст.81 КК України.
Засуджена ОСОБА_5 заяву підтримала з підстав, наведених у її мотивувальній частині.
Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечувала проти означеної заяви, оскільки засуджена не довела свого виправлення. Як вбачається з наданої характеристики, засуджена не має жодного заохочення, проте мала стягнення за порушення порядку і умов відбування покарання. До того ж, раніше вже була неодноразово засуджена за вчинення корисних злочинів, що свідчить про те, що є ризик повторного вчинення правопорушення. А тому прокурор просила відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_5 .
Вислухавши учасників справи та вивчивши матеріали заяви, суд приходить до висновку про її необґрунтованість, виходячи з наступного.
З документів, наявних у матеріалах справи, вбачається, що ОСОБА_5 засуджена 10.06.2020 року Красноармійським міськрайонним судом Донецької області за ст. 185 ч.2 КК України до 6 місяців арешту. На підставі ст. 70 Ч.4, 72 КК України за сукупністю злочинів, шляхом повного складання призначених покарань за цим вироком та за вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 13.01.2020 року, з розрахунку один день арешту за один день позбавлення волі, призначити остаточне покарання у виді З років 9 місяців позбавлення волі. Вироком Донецького апеляційного суду від 02.12.2020 року вирок Красноармійського міськрайонного суду Донецької області в частині призначеного покарання скасовано. Ухвалено новий вирок, яким призначено за ст.185 ч.2, 69 КК України покарання у виді 240 годин громадських робіт. На підставі ст. 71 ч.1, 72 ч.1 п.1 КК України: за сукупністю вироків до покарання призначеного за новим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Красноармійського міськрайонного суду від 13.01.2020 року, та остаточно призначено до відбуття 2 роки 6 місяців позбавлення волі. Строк покарання рахувати з 02.12.2020 року. В решті вирок залишити без змін. Станом на дату звернення до суду з означеною заявою відбула 1/2 частини строку покарання.
Характеризуючи дані засудженої ОСОБА_5 вказують, що під час перебування у місцях попереднього ув`язнення характеризувалась задовільно, стягнень та заохочень не мала. 17.09.2020 року прибула до подальшого відбування покарання в державну установу «Кам`янська виправна колонія (№34)» та перебувала разом з донькою в секторі сумісного проживання жінок з дітьми до 3-х років при установі. Також засуджена нетривалий час за власним бажанням була працевлаштована на майстернях установи, однак норму доведеного завдання не виконувала, через що за власним бажанням звільнилась та до суспільно- корисної праці не залучалась. Норми, які визначають порядок і умови відбування покарання та правил внутрішнього розпорядку намагалась дотримуватись. Мала одне стягнення від 07.10.2020 року за телефонні розмови між засудженими, які перебувають в місцях позбавлення волі. Стягнення погашено у встановленому законом порядку. Заохочень не має. 02.02.2022 року засуджена вибула на етап до державній установі «Бахмутська установа виконання покарань (№ 6)», характеризувалась задовільно, стягнень та заохочень не мала. 21.04.2022 року засуджена знову прибула до державної установи «Кам`янська виправна колонія (№34)» та перебуває в секторі сумісного проживання матері та дитини разом зі своєю донькою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . З моменту прибуття до установи засуджена свої материнські обов`язки виконує добре, прислухається до порад персоналу дитячого будинку та медичного персоналу щодо догляду за дитиною. Працевлаштована в майстернях установи підсобним робітником. До праці ставиться добре. Наданий об`єм роботи виконує, зауважень від майстерського складу не має. У відділенні взаємовідносини будує правильно, конфліктних ситуацій не створює. У вільний час переважно гуляє із дитиною. Із представниками адміністрації установи намагається дотримуватися правомірних взаємовідносин, але не завжди може контролювати свою мову, на що засудженій робляться зауваження, на які вона реагує та вибачається. Часто на поведінку засудженої можуть впливати її емоції. Соціально - корисну ініціативу у житті відділення раніше проявляла, а саме деякий час виконувала обов`язки старшої днювальної, але згодом зрозуміла, що вона вже втомилась від покладених на неї обов`язків і надалі за власним бажанням відмовилась. На даний час соціально- корисну ініціативу не проявляє, не має часу. Залучена до програм диференційованого виховного впливу за напрямками: «Правова просвіта» та «Підготовка до звільнення», тематичні заходи відвідує, проявляє зацікавленість. В свідомості засудженої відбуваються позитивні зміни, які потребують закріплення. З рідних має сина, свекруху. Підтримує соціально-корисний зв`язок з ними шляхом телефонних розмов. На даний час син під опікою своєї бабусі. Також періодично підтримує зв`язок шляхом телефонних розмов із подругою. Іноді отримує від них допомогу у вигляді посилок.Згідно ч. 1 ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.
За змістом ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Згідно п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.
Згідно ч. 1, 3 ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), пробація, суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Застосування умовно-дострокового звільнення підтверджує принцип кримінального права, згідно з яким покарання призначається для виправлення особи і попередження вчинення нею нових злочинів. Доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення викликані тим, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута: особа виправилася і немає необхідності в подальшому відбуванні нею покарання.

Підставами застосування умовно-дострокового звільнення є матеріальна підстава як доведеність виправлення засудженого, формалізована підстави як фактичне відбуття засудженим відповідної частини встановленого вироком суду строку покарання. Засуджений може бути достроково звільнений судом тільки у разі, якщо він довів своє виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці. Сумлінна поведінка - це зразкове виконання вимог режиму і свідоме додержання дисципліни, вказівок адміністрації, наявність подяк і відсутність стягнень, якщо особа відбуває покарання у виді позбавлення волі. Під сумлінним ставленням до праці звичайно розуміють чесне та повне виконання своїх трудових обов`язків, підвищення ділової кваліфікації, суворе додержання правил техніки безпеки тощо.

Засуджена відбуває покарання в ДУ «КВК» № 34 з 2020 року. На час розгляду справи відбула 1/2 частини призначеного судом покарання.

Відповідно до характеристики установи відбуття покарання ОСОБА_5 заохочень не має. Стосовно того, що вона дійсно виправилась, засуджена не змогла довести. Не змогла це довести в судовому засіданні і представник установи відбуття покарання.

Згідно Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання…», при вирішення питання про умовно-дострокове звільнення судам повинно ретельно вивчатись ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці.

Суд вважає, що у судовому засіданні встановлена формалізована підстава застосування до засудженої ст. 81 КК України, як фактичне відбуття нею відповідної частини встановленого вироком суду строку покарання.

Так, дійсно, засуджена відбула 1/2 частини призначеного судом покарання, проте, виправлення засудженої, тобто одна з складових матеріальної підстави умовно-дострокового звільнення, нічим не підтверджена.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що подання не підлягає задоволенню, оскільки підстав для умовно-дострокового звільнення від покарання засудженої ОСОБА_5 суд не вбачає.

Керуючись ст. 81 КК України, суд
постановив:
У задоволенні заяви ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування покарання, призначеного вироком Донецького апеляційного суду від 02.12.2020 року за ст.185 ч.2, 69 КК України, - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Заводський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її проголошення. Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги на ухвалу суду, якщо її не скасовано, вона набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1