Справа № 344/4430/22
Провадження № 1-кс/344/1970/22
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2022 року місто Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Івано-Франківськ скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,-

В С Т А Н О В И В:

Скаржниця ОСОБА_3 звернулася до суду із зазначеною скаргою, в якій просить зобов`язати Івано-Франківський РУП ГУНП в Івано-Франківській області внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за її заявою про злочин від 08 квітня 2022 року в порядку ст. 214 Кримінального процесуального кодексу України. Скаржниця вказує, що нею у заяві від 08 квітня 2022 року повідомлено працівників поліції про вчинення 31 березня 2022 року ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 Кримінального кодексу України, а саме відкритого заволодіння із застосуванням фізичного насильства її мобільного телефону. Скаргу скаржниця обґрунтовує тим, що належного реагування щодо її заяви не відбувалось, оскільки до Єдиного реєстру досудових розслідувань не було внесено відомостей по заяві скаржниці, тому скаржниця просить зобов`язати внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальне правопорушення, яке має ознаки складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 Кримінального кодексу України, по вказаній заяві.
Скаржниця у судове засідання не прибула, проте надала до суду заяву, в якій вимоги скарги підтримала, просила скаргу задовольнити у повному обсязі, розгляд скарги здійснювати за її відсутності та її захисника.
У судове засідання слідчий, дізнавач або прокурор повторно не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, жодних заяв або клопотань до суду не надходило.
Враховуючи вимоги Кримінального процесуального кодексу України щодо часових меж розгляду скарги, оскільки слідчим суддею було вжито всіх можливих заходів, спрямованих на недопущення порушення прав будь-кого з учасників судового провадження, враховуючи, що заборони розгляду такого роду клопотань за відсутності належним чином повідомлених учасників немає, слідчий суддя, вважає за можливе здійснити розгляд даної скарги з постановленням ухвали на підставі положень частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо розгляду справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя виходить з наступного.
08 квітня 2022 року ОСОБА_3 звернулася до Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області з заявою про вчинення кримінального правопорушення, що підтверджується реєстрацією даної заяви.
Перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений частиною першою статті 303 Кримінального процесуального кодексу України, і даний перелік є вичерпним.
Зокрема, у відповідності до пункту 1 частини першої статті 303 Кримінального процесуального кодексу України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.
Відповідно до частини першої статті 214 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач - керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання - керівником органу досудового розслідування.
За змістом частини першої статті 214 Кримінального процесуального кодексу України, бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, означає невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань впродовж 24 годин після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.
Відомості, які підлягають внесенню до Єдиного реєстру досудових розслідувань та їх перелік визначені частиною п`ятою статті 214 Кримінального процесуального кодексу України, відповідно до положень якої до Єдиного реєстру досудових розслідувань підлягають внесенню, серед інших відомостей, короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.
Таким чином, виходячи зі змісту статті 214 Кримінального процесуального кодексу України, заява про кримінальне правопорушення повинна містити зазначені відомості.
Згідно з частиною першою статті 2 Кримінального кодексу України, Підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.
Частинами першою-другою статті 22 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
За змістом положень частини першої статті 214 Кримінального процесуального кодексу України та статті 2 Кримінального кодексу України, реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, що містять достатні відомості про кримінальне правопорушення.
При цьому, виходячи зі змісту статті 214 Кримінального процесуального кодексу України, повноваженнями щодо оцінки відомостей, наведених у заяві чи повідомлених потерпілим, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий, дізнавач, прокурор.
Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, що дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину), а якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
При цьому, аналіз положень Кримінального процесуального кодексу України, що регламентують процедуру звернення заявника до органів досудового розслідування із заявами про вчинення кримінальних правопорушень, свідчить про встановлення певних вимог до заяв і повідомлень про кримінальне правопорушення.
Так, не зобов`язуючи заявників у всіх випадках подавати заяви про злочини особисто, слід зазначати про ознайомлення заявника із положеннями статті 383 Кримінального кодексу України про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину. При цьому в разі відсутності такого посилання зазначені заяви не є за своєю природою заявою про вчинення злочину, яка передбачає наслідки згідно статті 214 Кримінального процесуального кодексу України.
Саме заявник розпоряджається своїми правами, в тому числі і щодо подачі заяви про вчинення, на його думку, кримінального правопорушення до компетентних органів, і саме він відповідно несе обов`язки, передбачені Кримінальним кодексом України, щодо повідомлення ймовірно завідомо неправдивих даних.
Під час розгляду скарги, з її змісту встановлено, що заявницею ОСОБА_3 подано 08 квітня 2022 року заяву про вчинення кримінального правопорушення, проте відомості по ній не внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань і доказів зворотнього слідчому судді не представлено.
При цьому заявниця, сама виступаючи заявником щодо вчинення, на її думку, кримінального правопорушення, письмово зауважила про те, що їй відомі наслідки, передбачені статтею 383 Кримінального кодексу України, а саме про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення про кримінальне правопорушення.
Приписи частини четвертої статті 214 Кримінального процесуального кодексу мають імперативний характер, вони прямо і безальтернативно зобов`язують реєструвати заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення з унесенням інформації згідно частини п`ятої цієї статті.
Ні слідчий, ні прокурор, ні слідчий суддя чи суд не мають за законом розсуду в цьому питанні, а зобов`язані виконати пряму нормативну вказівку частини четвертої статті 214 Кримінального процесуального кодексу України.
Таким чином, скаргу в частині зобов`язання внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_3 від 08 квітня 2022 року обґрунтовано належними правовими підставами.
Відповідно до статті 17 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.
У свою чергу, у справі Європейського суду з прав людини «PredaandDardari v. Italy» (1999) Суд вказав, що метою конвенції також є запобігання використанню принципів, на яких ґрунтується Конвенція, щоб здійснювати будь-яку діяльність, спрямовану на скасування прав і свобод, визнаних цією Конвенцією.
Так, у пункті 3 частини першої статті 3 Кримінального процесуального кодексу України зазначено, що державне обвинувачення - процесуальна діяльність прокурора, що полягає у доведенні перед судом обвинувачення з метою забезпечення кримінальної відповідальності особи, яка вчинила кримінальне правопорушення.
Кримінально-правова кваліфікація обставин вчинення злочину особою є підставою для оголошення про підозру і здійснюється виключно в порядку статті 22 Кримінального процесуального кодексу України органом досудового розслідування.
Відповідно до положень статті 214 Кримінального процесуального кодексу України, відомості про особу та попередню кваліфікацію її дій вносяться до Єдиного реєстру досудових розслідувань слідчим, дізнавачем або прокурором.
Отже, у скаржниці відсутнє право на реєстрацію повідомлення про вчинення кримінального правопорушення за бажаною кваліфікацією дій особи за відповідною диспозицією Кримінального кодексу України.
Також право на кримінально-правове переслідування конкретної третьої особи із обраною самостійно кваліфікацією скаржниці не гарантується положеннями Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Тому попередня кваліфікація дій осіб, на час внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, здійснюється відповідним органом досудового розслідування.
Вирішення питання про попередню правову кваліфікацію обставин, які вносяться до Єдиного реєстру досудових розслідувань, вирішується саме слідчим, дізнавачем або прокурором, які вносять відповідні дані до реєстру. Попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення, зроблена заявницею у заяві, не має обов`язкового характеру для слідчого, дізнавача або прокурора.
Виходячи із вищевикладеного, слідчий суддя, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності відповідно до статті 94 Кримінального процесуального кодексу України, приходить до висновку про часткове задоволення клопотання.

Керуючись ст.ст. 303, 306-307, 309, 372, 392, 532 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя -
У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, - задовольнити частково.
Зобов`язати уповноважену особу Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості по заяві ОСОБА_3 від 08 квітня 2022 року, яка була подана до Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області.
У задоволенні решти вимог скарги відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1