ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 678/932/17

Провадження № 11-кп/4820/515/22

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0002293 від 06.04.2017 за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду від 25 травня 2022 року, -
в с т а н о в и л а:
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 25 травня 2022 року обвинуваченому

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,

продовжено строк тримання під вартою на період судового провадження, але не більше ніж на два місяці з дня оголошення ухвали, тобто по 23 липня 2022 року включно.

Своє рішення суд обґрунтовував тим, що продовжують існувати ризики передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме: переховування від суду, незаконного впливу на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні; продовження вчиняти інші кримінальні правопорушення, а тому з урахуванням ступеня тяжкості та суспільної небезпеки кримінальних правопорушень, у яких обвинувачується ОСОБА_7 , особи обвинуваченого, тяжкості можливого покарання у разі визнання обвинуваченого, винним у вчиненні інкримінованих йому злочинів, та що застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та запобігти ризикам визначеним у ст.177 КПК України, є необхідність у продовженні строку тримання під вартою щодо ОСОБА_7 .

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу Хмельницького міськрайонного суду від 25.05.2022 та постановити нову ухвалу, якою обрати обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Вказує, що на підтвердження обґрунтованості клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, прокурор не надав жодного доказу, а суд перед прийняттям оскаржуваної ухвали не досліджував жодних документів.

Ризики зазначені у клопотанні прокурора та в ухвалі суду є недоведеними.

Суд не взяв до уваги, що обвинувачений не вчиняв у минулому спроб уникнення від кримінальної відповідальності шляхом переховування.

Обвинувачений сам добровільно звернувся до працівників поліції та прослідував до відділення поліції без жодного примусу, що є обставиною, яка пом`якшує відповідальність. Сама лише тяжкість обвинувачення не свідчить про наявність ризику переховування від суду.

Недоведеним є й ризик незаконного впливу на потерпілого та свідків, оскільки потерпілого уже неодноразово було допитано судом, допитані були й свідки.

Щодо ризику продовження вчиняти інші кримінальні правопорушення, захисник обвинуваченого вказує, що ОСОБА_7 раніше не судимий, жодного разу до кримінальної відповідальності не притягувався. З часу затримання та взяття під варту обвинуваченого минуло понад 4 роки, при цьому протягом вказаного періоду обвинуваченим жодного кримінального або адміністративного правопорушення не вчинено.

Суд першої інстанції не розглянув питання щодо можливості застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримку доводів поданої апеляційної скарги, думку прокурора про законність і обґрунтованість ухвали суду, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Суд з врахуванням обставин провадження, при відсутності підстав для обрання іншого, більш м`якого запобіжного заходу, який не пов`язаний з триманням під вартою, обґрунтовано продовжив обвинуваченому ОСОБА_7 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст.177 цього Кодексу.

З матеріалів кримінального провадження видно, що обвинувачений ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні: особливо тяжких злочинів, передбачених п.п.3, 6, 9, 12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187, ч.3 ст.289 КК України, санкції яких передбачають покарання у виді позбавлення волі понад 10 років, або довічне позбавлення волі; тяжкого злочину, передбаченого ч.3 ст.146 КК України та кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.357 КК України.

Тому, з урахуванням обставин передбачених ст.178 КПК України, особи обвинуваченого, особливої суспільної небезпеки інкримінованих обвинуваченому ОСОБА_7 злочинів, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які стали підставою для обрання запобіжного заходу і виправдовують тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, а саме ризики: переховування від суду; незаконного впливу на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні; продовження вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Застосування більш м`якого запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_7 не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого, та не зможе запобігти ризикам, зазначеним в ухвалі суду.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , суд першої інстанції дослідив обставини, які враховувалися судом при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. .
В ухвалі суду викладені обставини, на підставі яких суд дійшов до висновку що продовжують існувати ризики, які дають підстави вважати, що обвинувачений, може здійснити дії, передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, враховані усі обставини, передбачені статтею 178 КПК України у тому й числі тяжкість можливого покарання у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, і висновок суду про те, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого зможе забезпечити лише найсуворіший запобіжний захід ґрунтується на матеріалах кримінального провадження.

За таких обставин, суд обґрунтовано прийняв рішення про необхідність продовження ізоляції обвинуваченого ОСОБА_7 від суспільства.

Продовжуючи обвинуваченому ОСОБА_7 строк тримання під вартою, суд першої інстанції дотримався вимог кримінального процесуального закону та прийняте судом рішення, з урахуванням усіх обставин, не суперечить практиці Європейського суду з прав людини.

Під час розгляду клопотання прокурор довів, що ризики, передбачені ст.177 КПК України продовжують існувати та вони виправдовують продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, та що більш м`який запобіжний захід, у тому й числі у виді домашнього арешту, про що просить захисник обвинуваченого в апеляційній скарзі, не зможе забезпечити мету застосування запобіжного заходу.

З урахуванням викладеного, безпідставними є доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_6 про недоведеність ризиків зазначених у клопотанні прокурора та в ухвалі суду.

Не заслуговують на увагу, доводи апеляційної скарги про те, що сама лише тяжкість можливого покарання не свідчить про наявність ризику переховування.

Приймаючи рішення про продовження тримання під вартою обвинуваченого суд першої інстанції врахував не лише тяжкість можливого покарання, а й усі обставини визначені ст.178 КПК України

При цьому суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів (справа «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року).

Обставини на які посилається в апеляційній скарзі захисник обвинуваченого, зокрема на те, що обвинувачений ОСОБА_7 раніше не судимий; жодного разу до кримінальної відповідальності не притягувався; з часу затримання та взяття під варту жодного кримінального або адміністративного правопорушення не вчинив, не є такими, що давали б можливість обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 відповідає вимогам ст.ст. 184, 199 КПК України та обґрунтовується матеріалами кримінального провадження.
А тому безпідставними є твердження апеляційної скарги захисника обвинуваченого про необґрунтованість клопотання прокурора.

Підстав для скасування ухвали суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.407, 418, 419, 4221 КПК України, колегія суддів, -
п о с т а н о в и л а:
Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду від 25 травня 2022 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку тримання під вартою по 23 липня 2022 року включно, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: