18.04.2022
Справа № 331/886/22
Провадження № 1-кс/331/362/2022
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2022 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого 1-го відділення слідчого відділу УСБУ в Запорізькій області лейтенанта юстиції ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000091 від 06.03.2022 р., за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.110 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні №0000091 від 06.03.2022 р., за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.110 КК України.

В клопотанні органу досудового розслідування сказано, що громадянка України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підтримуючи протиправну діяльність Збройних Сил Російської Федерації, діючи умисно, через мережу Інтернет, шляхом використання соціальних мереж «Фейсбук» та «Instagram» розповсюджувала публічні заклики для зміни меж території або державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.110 КК України.

Також встановлено низку активних учасників вказаних інформаційних ресурсів із числа громадян України, які за допомогою соціальних мереж спілкуються з ОСОБА_4 , та можливо причетні до ведення підривної діяльності проти України із ознаками складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 110 КК України.

Зокрема, однією із вказаних осіб є громадянин України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , користується м.т. НОМЕР_1 , та за допомогою соціально-орієнтованих інформаційних ресурсів поширює матеріали із ознаками закликів до вчинення дій, метою яких є порушення територіальної цілісності та зміна меж території України, порушення порядку, встановленого Конституцією України, використовуючи при цьому власний аккаунт « ОСОБА_6 » ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4

14.04.2022 р. на підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 11.04.2022 р. було проведено обшук за місцем фактичного проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено речі, які зберігають на собі сліди вчинення злочину, а також можуть бути знаряддям вчинення злочину, містять відомості, які мають суттєве значення для подальшого досудового розслідування.

15.04.2022 р. постановою слідчого вилучені предмети визнані речовими доказами.

Враховуючи вищенаведене, слідчий просить слідчого суддю задовольнити клопотання та винести ухвалу про арешт вилученого під час обшуку майна за місцем фактичного проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на:

-мобільний телефон марки «Samsung», модель «Galaxy S7 edge» золотистого кольору, імеі1: НОМЕР_2 , імеі2: НОМЕР_3 , з карткою мобільного оператора «Київстар» з номером НОМЕР_4 , с карткою пам`яті Micro CD 64 Gb R85 Apacer, з пошкодженням екрану та зворотної сторони корпусу;

-жорсткий диск Kingston SA400S37/120Gb9907015-162.A00G8432803- 192550026B7782BA6562 сірого кольору.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Слідчим відділом УСБУ в Запорізькій області здійснюється досудове слідство у кримінальному провадженні №0000091 від 06.03.2022 р., за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.110 КК України.

Відповідно до ст. 84 КПК України доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим у порядку, передбаченому цим Кодексом. Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 та ч. 5 ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач. Клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Так, згідно ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини четвертої статті 170 цього Кодексу.

Вказана норма також узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватись відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно вимог ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

За змістом ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4)відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частина 3 ст. 170 КПК України передбачає, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно вимог ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Тобто, за змістом вказаних положень закону, арешт може бути накладено слідчим суддею на майно, яке є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову.

При вирішенні питання про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, слідчий суддя, відповідно до положень ч. 2 ст. 173 КПК України, враховує: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктами 2, 3 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

При дослідженні матеріалів, доданих до клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що слідчим, відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України, доведено наявність правових підстав для накладення арешту на майно, яке відповідає критеріям, визначеним в ст. 98 КПК України, може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, через що клопотання підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ч.2 ст.172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя вважає що клопотання слідчого обґрунтоване та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 98, 170-173 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого задовольнити.

Накласти арешт на майно шляхом заборони користування, розпорядження та відчуження, вилученого 14.04.2022 р. під час проведення обшуку у приміщенні за місцем фактичного проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на:

-мобільний телефон марки «Samsung», модель «Galaxy S7 edge» золотистого кольору, імеі1: НОМЕР_2 , імеі2: НОМЕР_3 , з карткою мобільного оператора «Київстар» з номером НОМЕР_4 , с карткою пам`яті Micro CD 64 Gb R85 Apacer, з пошкодженням екрану та зворотної сторони корпусу;

-жорсткий диск Kingston SA400S37/120Gb9907015-162.A00G8432803- 192550026B7782BA6562 сірого кольору.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1

З