Справа № 529/994/21
Провадження № 1-кп/529/4/22
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2022 року Диканський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 ,
потерпілого - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000575 стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця смт Диканька Полтавської області, проживаючого по АДРЕСА_1 , з середньою освітою, неодруженого, не працюючого, військовозобов`язаного, який являється особою з інвалідністю ІІІ групи, раніше судимого:

- 05.04.2007 вироком Диканського районного суду Полтавської області за ч. 2 ст. 186, ст. 69 КК України до позбавлення волі строком на 1 рік,

- 15.05.2008 вироком Октябрського районного суду м. Полтави за ч. 1 ст. 309 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки із звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік,

- 10.01.2009 вироком Диканського районного суду Полтавської області за ч. 1 ст. 187, ст. 71 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки,

- 05.10.2016 вироком Київського районного суду м. Полтави за ч. 2 ст. 186 КК України до позбавлення волі строком на 5 років,

- 07.03.2017 вироком Октябрського районного суду м. Полтави за ч. 2 ст. 186, ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ухвали Харківського районного суду Харківської області від 20.09.2019 звільненого умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 11 днів,

- 14.09.2021 вироком Диканського районного суду Полтавської області за ч. 2 ст. 125 КК України до покарання у вигляді громадських робіт на строк 240 годин,

обвинуваченого у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнаного судом доведеним.

З урахуванням положень ч. 3 ст. 337 КПК України, відповідно до якої суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення лише в частині зміни правової кваліфікації, якщо це покращує становище особи, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 , маючи непогашену та незняту у встановленому законом порядку судимість за вчинення корисливого кримінального правопорушення, на шлях виправлення не став, а повторно вчинив корисливий злочин.

Так, 22 вересня 2021 року приблизно о 14 год. 30 хв. ОСОБА_4 , неподалік Троїцької церкви по вул. Белінського, 1 в смт Диканька Полтавського району Полтавської області, відпочиваючи разом із ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , побачивши на шиї останнього золотий ланцюжок, вирішив викрасти його.

У подальшому, обвинувачений ОСОБА_4 , впевнившись, що потерпілий ОСОБА_6 внаслідок сильного алкогольного сп`яніння заснув та за його діями ніхто не спостерігає, керуючись корисливими спонуканнями, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та його наслідки, з метою наживи, шляхом вільного доступу, повторно, умисно, таємно викрав належний потерпілому золотий ланцюжок вагою 2,95 г, довжиною 50 см, яким розпорядився на власний розсуд, завдавши такими діями потерпілому матеріальних збитків на суму 4 088,70 грн.

Отже, ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом.
Позиція сторін кримінального провадження.
Прокурор вважав, що у судовому засіданні достеменно встановлено, що інкримінований ОСОБА_4 злочин вчинено останнім, тому просить суд визнати його винуватим та призначити покарання за ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років, з врахуванням положень 71, 72 КК України остаточно визначити обвинуваченому покарання строком 5 років 29 днів.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, заперечував, вказав, що 22.09.2021 дійсно заволодів ланцюжком потерпілого під час розпиття з ним спиртних напоїв, але вважає, що вчинив таємне викрадення майна, яке ніким не було помічене, оскільки потерпілий внаслідок алкогольного сп`яніння заснув, а саме його співмешканка зняла ланцюжок, він спостерігв за вчиненим, ніяких зауважень не робив, приймав в них активну участь та реалізував його, вилучені кошти витрачав разом зі співмешканкою.
Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні вказала, що пред`явлене обвинувачення не відповідає встановленим фактичним обставинам справи, а тому враховуючи умисел обвинуваченого саме на таємне викрадення майна, дії останнього необхідно кваліфікувати за ч. 2 ст. 185 КК України.
Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні вказав, що не має будь-яких претензій до обвинуваченого, просив його суворо не карати.
Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Обвинувачений ОСОБА_4 в першочергових поясненнях вказав, що у вересні 2021 року він зі своєю співмешканкою ОСОБА_7 зустріли потерпілого ОСОБА_6 , з яким разом вирішили відпочити. Купивши пляшку горілки пішли за гаражі неподалік Троїцької церкви по АДРЕСА_2 . Під час розпиття спиртних напоїв, він з потерпілим посварився та трохи потягавши потерпілого за петельки він з ним примирився. Коли потерпілий заснув, вони з його співмешканкою пішли і ОСОБА_7 повідомила, що хоче продовження відпочинку, запропонувавши йому продати золотий ланцюжок, який їй, з її слів, було подаровано її тіткою напередодні, те, що вона зняла цей ланцюжок з потерпілого ОСОБА_6 він не знав. В подальшому, після пояснень свідків, ОСОБА_4 змінив свої показання та вказав, що ланцюжок його співмешканка зняла в його присутності, коли потерпілий заснув, та вони разом вирішили його продати сусіду Чугуєвець, але той відмовився. Після чого вони зустрілися зі знайомими ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які є свідками у справі. Марина розповіла їм, що ланцюжок її, будь-якого примусу до неї він не застосовував. Бублик спочатку хотів придбати ланцюжок своїй дружині, проте та відмовилась, тому вони всі поїхали до Полтави здати ланцюжок в ломбард. Здав в ломбард ланцюжок Карпаті, оскільки у них з ОСОБА_10 не було паспортів. За ланцюжок отримали 2 000,00 грн, частину вказаних грошей віддав за собаку, решту витрачали з ОСОБА_10 разом на спиртні напої. А ввечері, коли він пішов в магазин за пивом, ОСОБА_10 забрали до поліції. Вказав, що мав намір в подальшому викупити ланцюжок та повернути його потерпілому.

Незважаючи на частково змінені покази обвинуваченого в судовому засіданні, суд вважає змінені показання правдивими, такими, що не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин, добровільності та істинності позиції обвинуваченого, яка узгоджується з показаннями інших свідків, допитаних безпосередньо судом в судовому засіданні, а також досліджених судом фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню у ньому, з числа регламентованих ст. 84 КПК України, як-то показання, речові докази, документи, висновки експерта.

На підставі яких суд у ході судового розгляду через призму їх аналізу, у порядку ст. 94 КПК України, встановив винуватість ОСОБА_4 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, що стверджується наступною безпосередньо дослідженою та перевіреною у судовому засіданні судом сукупністю доказів, а саме:

- показаннями потерпілого ОСОБА_6 , який у судовому засіданні пояснив, що 22.09.2021 біля магазину Орхідея в смт Диканька Полтавської області він зустрів свого знайомого ОСОБА_11 разом з його співмешканкою ОСОБА_7 . Він з ОСОБА_12 купили пляшку горілки та закуску, та втрьох пішли розпивати горілку за гаражі. Подій добре не пам`ятає, бо був п`яний. Прокинувся біля гаражів, вже було темно, у нього була розбита губа та відсутній золотий ланцюжок. Про відсутність ланцюжка повідомив поліцію. На його думку, ОСОБА_13 з ОСОБА_12 були в нормальних відносинах, вона поводила себе нормально та не боялася обвинуваченого;

- показаннями свідка ОСОБА_14 , який в судовому засіданні пояснив, що восени, точно коли не пам`ятає, недалеко від свого гаража, який знаходиться неподалік Троїцької церкви, бачив компанію: ОСОБА_12 , потерпілого та дівчину, яка розпивала спиртні напої. Попередив їх, щоб не розкидали сміття. Через деякий час повернувся та бачив, що потерпілий лежав, а ОСОБА_12 з дівчиною був біля нього, зверталися до нього, щоб били його не бачив. Компанія поводила себе нормально;

- показаннями свідка ОСОБА_15 , яка в судовому засіданні пояснила, що її син, обвинувачений у справі, співмешкає з ОСОБА_7 близько двох років. Хомчак його не боялась, її неодноразово виганяли, але вона весь час поверталась, навіть коли її затримали по епізоду викрадення ланцюжка, вона після відділку поліції знову повернулась до них додому. Про ланцюжок їй розповідала сама ОСОБА_10 , що їй його подарувала її тітка;

- показаннями свідка ОСОБА_16 , яка в судовому засіданні пояснила, що вона працювала в ломбарді в смт Диканька Полтавської області. Десь у вересні 2021 року, після обіду до ломбарду прийшла ОСОБА_7 і попросила перевірити чи це золотий ланцюжок, ланцюжок виявився золотим і вона пішла, здавати його не питала. Десь через 30 хв. вона знову повернулась з ОСОБА_9 , щоб дізнатися його вагу, бо ОСОБА_9 хотів його придбати. Хомчак занепокоєною не виглядала, вела себе адекватно;

- показаннями свідка ОСОБА_17 , який в судовому засіданні вказав, що десь у вересні 2021 зустрів ОСОБА_11 , який спитав чи є у нього паспорт, щоб здати ланцюжок у ломбард. Разом з ОСОБА_12 була ОСОБА_7 , яка йому особисто розповіла, що ланцюжок належить їй, його їй подарував хлопець з ОСОБА_18 , з яким вона зустрічалась, коли були у сварці з ОСОБА_12 . Спочатку ОСОБА_10 разом з ОСОБА_9 заходили до ломбарду у Диканьці, оскільки останній хотів придбати ланцюжок дружині, але остання відмовилась. Після цього ОСОБА_12 та ОСОБА_10 поїхали з ними до м. Полтави, так як ОСОБА_9 збирався у ломбарді купити перфоратор. Ланцюжок здав він, оскільки тільки у нього був паспорт. До ломбарду в м. Полтаві ОСОБА_10 вже не заходила, залишилась сидіти в машині. Здали з правом викупу за 2 600,00 грн, оскільки ОСОБА_12 просив про це, без праву викупу було дорожче. Гроші він віддав ОСОБА_12 , який дав йому 300,00 грн за бензин, 500,00 грн за собаку, а ввечері купляв пиво. Ввечері ОСОБА_10 забрали до відділку поліції, вони з ОСОБА_12 поїхали по неї, там зустріли потерпілого. На його думку, ОСОБА_19 не боялась, поводила себе адекватно, про бажання здати ланцюжок до ломбарду висловлювали бажання як ОСОБА_12 , так і ОСОБА_13 ;

- показаннями свідка ОСОБА_20 , який в судовому засіданні вказав, що восени біля ОСОБА_21 пошти він разом з ОСОБА_8 зустрілися, щоб поїхати в ломбард до м. Полтави, оскільки він мав намір придбати перфоратор. Там же зустріли ОСОБА_11 та ОСОБА_7 , які повідомили, що їм необхідно продати золотий ланцюжок. Марина особисто дістала його зі свого карману та назвала його вагу, при цьому походження ланцюжка не називали, він особисто сприйняв його як спільну власність ОСОБА_13 ОСОБА_12 , оскільки вони були співмешканці. Коли ОСОБА_10 показала ланцюжок, він захотів придбати його своїй дружині, але він мав сумніви у вазі ланцюжка, тоді ОСОБА_10 запропонувала йому зайти до ломбарду та особисто впевнитися у вазі ланцюжка. Коли у ломбарді підтвердили вагу, він запропонував за ланцюжок 2 000,00 грн, але дружина відмовилась від його придбання. Після чого ОСОБА_13 та ОСОБА_12 попросились з ним та ОСОБА_8 поїхати до м. Полтави та здати його до ломбарду там. Він пішов у своїх справах, ланцюжок здавали ОСОБА_8 та ОСОБА_12 , ОСОБА_10 сиділа у машині. Гроші за ланцюжок були у ОСОБА_12 . Відносини у неї з ОСОБА_12 були добрі, жодного разу будь-яких ушкоджень у неї не бачив;

- показаннями свідка ОСОБА_22 , який вказав, що точно коли не пам`ятає, до нього заходили ОСОБА_23 та ОСОБА_7 , ОСОБА_24 запропонував йому придбати золотий ланцюжок, він відмовився. Хомчак поводила себе адекватно, зляканою не виглядала;

- протоколом про прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 22.09.2021 від ОСОБА_6 про крадіжку майна;
- протоколом огляду місця події від 23.09.2021 з фототаблицями, відповідно до якого потерпілий в присутності понятих, вказує місце вчинення злочину стосовно нього;
- біркою до золотого ланцюжка "Багет", артикул: 96000, золото проба 585, вага 2,95 г, розмір 50,00;
- товарним чеком від 10.07.2021, "цепь 96000", вагою 2,95, вартістю 5 162,00 грн;
- постановою про визнання речовими доказами від 23.09.2021, відповідно до якої товарний чек від 10.07.2021, виданий ФОП " ОСОБА_25 " на ланцюжок артикул: 96000 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні;
- договором про надання фінансового кредиту, укладеного між Повним товариством "Ломбард Донкредит" та ОСОБА_17 , предмет застави ланцюг, вагою 2,92 г, вартістю 2 598,83 грн;
- протоколом огляду місця події від 23.09.2021 з фототаблицями, відповідно до якого свідок ОСОБА_17 в присутності двох потерпілих добровільно видав золотий ланцюжок;
- фіскальним чеком № ФН 47029743 на суму 2 598,80 грн за повернення фінкредиту за договором № ДОНО270002611;
- протоколом проведення слідчого експерименту від 07.10.2021 з диском, відповідно до якого потерпілий, в присутності двох понятих, показав місце зустрічі та місце відпочинку з ОСОБА_12 , де потерпілим в подальшому виявлено крадіжку ланцюжка;
- протоколом огляду від 05.10.2021 з роздруківкою відеозапису з камер відеоспостереження Повного товариства " ІНФОРМАЦІЯ_2 " та диском, на яких зафіксовано момент здачі до ломбарду ланцюжка гр. ОСОБА_8 та ОСОБА_12 ;
- протоколом проведення слідчого експерименту від 09.10.2021 з додатком до протоколу у виді диску, під час якого свідок ОСОБА_7 вказала на місце відпочинку, де в подальшому ОСОБА_12 було знято ланцюжок з потерпілого;
- протоколом проведення слідчого експерименту від 27.10.2021 з додатком до протоколу у виді диску, під час якого ОСОБА_12 було продемонстровано місце відпочинку його, потерпілого та свідка ОСОБА_13 ;
- висновком експерта № 1793, відповідно до якого ринкова вартість золотого ланцюжка довжиною 50 см, проби 585, станом на 22.09.2021 складає 4 088,70 грн з ПДВ.

В свою чергу, свідок ОСОБА_7 пояснила в судовому засіданні, що 22.09.2021 вона разом з ОСОБА_4 зустріли потерпілого, з яким в подальшому розпивали спиртні напої біля гаражів. В ході розпиття спиртних напоїв потерпілий образив ОСОБА_12 та почалась бійка між ними, але потім вони примирилися та продовжили вживати спиртні напої. Після того як потерпілий заснув, ОСОБА_12 зірвав з його шиї золотий ланцюжок, який в подальшому здав у ломбарді в м. Полтаві разом з ОСОБА_8 . Хомчак вказала, що дійсно ходила до ломбарду дізнатися вагу ланцюжка, бо про це її попросив ОСОБА_12 . Карпаті та ОСОБА_9 не казала, що це її ланцюжок, чому вони її обмовляють, їй не відомо. Також зазначила, що з ОСОБА_12 співмешкала 1,5 роки, він її періодично бив, до поліції жодного разу не зверталась. Вказала, що усвідомлювала, що ОСОБА_12 на її очах вчиняє злочин, але зауважень йому не робила, бо побоювалась його.
В додаткових поясненнях, свідок ОСОБА_7 повідомила, що розцінювала дії ОСОБА_4 по заволодінню ланцюжком як грабіж, але зауважень йому не робила, боялась його. Чому в день скоєння злочину, після її затиримання поліцією знову повернулась до обвинуваченого, якого з її слів боялася, пояснити не змогла.

Суд критично відноситься до пояснень свідка ОСОБА_7 в частині свого ставлення до скоєного ОСОБА_4 злочину, а саме щодо її не супротиву щодо зняття ланцюжка з потерпілого, через те що вона боялась обвинуваченого, оскільки дані показання не узгоджуються та суперечать поясненням потерпілого та інших свідків у справі, які є послідовними та не суперечили один одному, та які зазначили, що ОСОБА_13 поводила себе адекватно, жодних побоювань за своє здоров`я нікому не висловлювала.

Повно, всесторонньо, об`єктивно проаналізувавши й оцінивши кожний доказ із точки зору належності, допустимості і достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для ухвалення обвинувального вироку в даному кримінальному провадженні, судом поза розумним сумнівом встановлено, що протиправне діяння, а саме - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, вчинено обвинуваченим ОСОБА_4 , тому його дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 185 КК України.

Висновки суду щодо доведеності винуватості обвинуваченого у пред`явленому обвинуваченні та підстави зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення.
Суд враховує, що до суду обвинувальний акт надійшов стосовно ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 186 КК України. У судовому засіданні прокурор також підтримував обвинувачення за правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 186 КК України. Підставою кваліфікації дій, на думку сторони обвинувачення, є усвідомленість обвинуваченого у відкритості заволодіння майном.
Разом з тим, в ході судового розгляду зазначене обвинувачення не знайшло свого підтвердження.

Однак, суд зауважує, що відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 10 від 06.11.2009 "Про судову практику у справах про злочини проти власності" крадіжка (таємне викрадення чужого майна) - це викрадення, здійснюючи яке, винна особа вважає, що робить це непомітно для потерпілого чи інших осіб. Грабіж - це відкрите викрадення чужого майна у присутності потерпілого або інших осіб, які усвідомлюють протиправний характер дій винної особи, яка у свою чергу усвідомлює, що її дії помічені і оцінюються як викрадення.

Розрізняючи крадіжку і грабіж, слід виходити зі спрямованості умислу винної особи та даних про те, чи усвідомлював потерпілий характер вчинюваних винною особою дій. У зв`язку з цим викрадення належить кваліфікувати як крадіжку не лише тоді, коли воно здійснюється за відсутності потерпілого, але й у присутності сторонніх осіб, які не усвідомлюють факту викрадення майна і не можуть дати йому належної оцінки (психічно хворі, малолітні). Викрадення є таємним і в тому разі, коли воно відбувається у присутності потерпілої особи за умови, що винна особа не знає про це чи вважає, що робить це непомітно для неї.

Із встановленого судом випливає, що дії ОСОБА_4 , які виразилися у викраденні чужого майна, хоча були і вчинені в присутності іншої особи, проте він вважав, що вказана особа діє з ним спільно, так як остання зауважень та перешкод ніяких не чинила, тому він вважав, що вчинює саме таємне викрадення ланцюжка, яке не помітне для потерпілого, який спав в стані алкогольного сп`яніння.

З огляду на викладене та враховуючи обставини вчинення суспільно-небезпечного діяння ОСОБА_4 , а саме способу вилучення майна, відношення обвинуваченого до вчиненого - спрямованості умислу, показання свідків та інші докази, досліджені під час судового розгляду і оцінені судом відповідно до вимог ст. 94 КПК з точки зору належності, достовірності, допустимості та відповідно достатності, суд вважає, що підстави для кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 186 КК України, а саме як відкрите викрадення чужого майна, вчинене повторно відсутні.

У зв`язку з цим, суд дійшов висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 слід перекваліфікувати за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно.

Обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Посилання обвинуваченого ОСОБА_4 на щире каяття, як на обставину, що пом`якшує покарання, суд вважає непереконливим за таких підстав.

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеній у справі № 199/6365/19, щире каяття - це певний психічний стан особи винного, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, і це об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям усіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину або відшкодуванню завданих збитків чи усуненню заподіяної шкоди.

В свою чергу, обвинувачений ОСОБА_4 спочатку свою винуватість заперечував, змінив свої показання, в яких визнав свою винуватість лише під тиском викривальних показань свідків. Судом враховано, що потерпілим фактично не пред`явлено до обвинуваченого претензій матеріального характеру, проте обвинувачений не надав критичної оцінки своїй протиправній поведінці, формально вказавши на визнання своєї винуватості, що не узгоджується з вищевказаними мотивами стосовно визначення щирого каяття.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що обставини, що пом`якшують покарання за ст. 66 КК України - відсутні.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого за ст. 67 КК України є рецидив злочину.
Посилання прокурора на обтяжуючу обставину - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, суд до уваги не приймає, оскільки остання не була вказана в обвинувальному акті та її пред`явлення на стадії судових дебатів є істотним порушенням права обвинуваченого на захист.

Мотиви призначення покарання.

За змістом статтей 50, 65 КК України особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен враховувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості кримінального правопорушення.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами.

Отже, обираючи вид та строк покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином, бере до уваги відомості про особу обвинуваченого, який характеризується негативно, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, в тому числі і за злочини проти власності, після звільнення з місць позбавлення волі через нетривалий час знову вчинив корисливе кримінальне правопорушення, що свідчить про стійкість злочинних намірів обвинуваченого та небажання останнього стати на шлях виправлення. Обставин, які пом`якшують покарання, судом встановлено не було. Суд також враховує наслідки вчинення злочину, зокрема, що заподіяна шкода хоча і відшкодована шляхом повернення викраденого майна, але не за рахунок активних дій обвинуваченого, при цьому потерпілий не заявляв претензій матеріального характеру.

При цьому, в судовому засіданні при дослідженні особистості обвинуваченого відповідно до положень ст. 50 КК України підстав для призначення покарання зі звільненням від відбуття покарання з випробуванням, передбаченого ст. 75 КК України, не встановлено, як і підстав для призначення покарання в порядку, передбаченому ст. 69 КК України.

Враховуючи дані щодо особи обвинуваченого, загальні засади призначення покарання - законність, справедливість, обґрунтованість та індивідуалізацію, враховуючи вимоги ст. 65 КК України про те, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів і що більш суворий вид покарання з числа передбачених за скоєний злочин призначається лише у випадку, якщо менш суворий вид покарання буде недостатнім для виправлення особи і попередження вчинення нею нових злочинів, а також враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його наслідки, суд вважає необхідним призначити обвинуваченому покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 1,5 роки.
Крім того, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує те, що обвинувачений вчинив злочин за цим вироком у період невідбутого покарання у виді 240 годин громадських робіт за вироком Диканського районного суду Полтавської області від 14.09.2021, а тому суд вважає за необхідне призначити останньому покарання відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутого покарання у виді громадських робіт строком 240 годин до покарання за цим вироком, з перерахуванням при цьому відповідно до ч. 1 ст. 72 КК України громадських робіт у позбавлення волі, де одному дню позбавлення волі відповідають вісім годин громадських робіт, що становить 30 днів, тобто приєднавши невідбуті 232 години громадських робіт, що становить в перерахунку 29 днів позбавлення волі, таким чином остаточно призначивши обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 1 рік 5 місяців та 29 днів.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Ухвалою Диканського районного суду Полтавської області від 23 березня 2022 року ОСОБА_4 було продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, дія цієї ухвали закінчується 21 травня 2022 року включно.

Прокурор посилаючись на те, що що дія ухвали суду про продовження ОСОБА_4 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою закінчується 21 травня 2022 року, останній, маючи непогашену та незняту в установленому законом порядку судимість за вчинення злочинів проти власності, на шлях виправлення не став, вчинив новий умисний корисливий злочин, має негативну характеристику, усвідомлює необхідність відбування ним покарання в умовах ізоляції від суспільства, маються ризики того, що обвинувачений, перебуваючи на волі може зникнути чи вчинити нові кримінальні правопорушення, з метою запобігання вказаним ризикам, заявив у судовому засіданні клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Розглянувши клопотання прокурора про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, вислухавши з цього приводу думки учасників справи, суд дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню.

Виходячи з наявних і обґрунтованих ризиків, що обвинувачений, усвідомлюючи необхідність відбування ним покарання в умовах ізоляції від суспільства, маючи непогашену та незняту судимість за вчинення злочинів проти власності, будучи неодноразово притягнутим до кримінальної відповідальності, маючи схильність до вчинення кримінальних правопорушень, маючи негативну характеристику, може зникнути та вчинити нові кримінальні правопорушення, враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 повинен відбувати покарання у місцях ізоляції його від суспільства, суд дійшов висновку про відсутність підстав для обрання обвинуваченому до набрання вироком законної сили більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, а тому вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора та обрати обвинуваченому ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили, але не довше 60 днів з дня проголошення цього вироку, запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Строк відбування ОСОБА_4 покарання за цим вироком слід обчислювати з 03 листопада 2021 року, тобто з дня його взяття під варту відповідно до ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 03.11.2021 про зміну запобіжного заходу та обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, із зарахуванням в строк відбуття покарання строку попереднього ув`язнення відповідно до положень ч. 5 ст. 72 КК України.

Процесуальними витратами у цьому кримінальному провадженні є витрати на проведення судово-товарознавчої експертизи у розмірі 4 290 грн 25 коп, які відповідно до ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Цивільний позов не заявлявся.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 50, 65, 66, 67, ч. 2 ст. 185 КК України, ст. 100, ч. 2 ст. 124, ст. ст. 369-371, 374, 376, 392, 393, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_11 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 5 (п`ять) місяців.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання за цим вироком у виді позбавлення волі строком на 1 рік 5 місяців частково приєднати невідбуте покарання ОСОБА_4 за попереднім вироком Диканського районного суду Полтавської області від 14 вересня 2021 року у виді 232 годин громадських робіт, що в перерахунку відповідно до ч. 1 ст. 72 КК України становить 29 днів, та призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 5 (п`ять) місяців та 29 днів.

Клопотання прокурора про обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою - задовольнити.

Обрати ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили, але не довше 60 (шістдесяти) днів з дня проголошення цього вироку, запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Строк відбування ОСОБА_4 покарання за цим вироком слід обчислювати з 03 листопада 2021 року, тобто з дня його взяття під варту відповідно до ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 03 листопада 2021 року про зміну запобіжного заходу та обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Зарахувати ОСОБА_4 в строк відбуття покарання час перебування його під вартою у якості запобіжного заходу відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Стягнути з ОСОБА_11 на користь держави витрати на проведення судово-товарознавчої експертизи у розмірі 4 290 (чотири тисячі двісті дев`яносто) грн 25 коп.

Речовий доказ у вигляді ланцюжка із металу жовтого кольору із застібкою, загальною довжиною 50 см, на якому наявні вдавлені цифри "585" у прозорому полімерному ZIP-пакеті, який знаходиться на зберіганні у кімнаті зберігання речових доказів Сектору поліцейської діяльності № 2 Відділу поліції № 2 Полтавського районного управління поліції ГУНП в Полтавській області (місцезнаходження: Полтавська область, смт Диканька, вул. Газовиків, 1), - повернути потерпілому ОСОБА_6 як його власність.

Речовий доказ у вигляді чека ПТ "ДОНКРЕДИТ", ломбардного відділення № 270 ІД 30416462 від 23 вересня 2021 року, який знаходиться на зберіганні у кімнаті зберігання речових доказів Сектору поліцейської діяльності № 2 Відділу поліції № 2 Полтавського районного управління поліції ГУНП в Полтавській області (місцезнаходження: Полтавська область, смт Диканька, вул. Газовиків, 1), - знищити.

Речовий доказ у вигляді товарного чека від 10 липня 2021 року, виданого ФОП ОСОБА_25 на ланцюжок, артикул 9600000, який зберігається в матеріалах кримінального провадження № 0000575, - залишити в матеріалах вказаного кримінального провадження.

Згідно з ч. 6 ст. 376 КПК України копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому, інші учасники судового провадження копію вироку суду мають право отримати після подачі відповідної заяви про це до суду.

Вирок суду може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляції через Диканський районний суд Полтавської області.

Вирок суду набирає законної сили через тридцять днів з дня його проголошення, якщо на нього не буде подана апеляційна скарга учасниками судового провадження. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий ОСОБА_1