ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1580/22 Справа № 201/7759/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2022 року м. Дніпро
Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 (приймає участь в

режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження матеріали кримінального провадження №0000095 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 травня 2022 року щодо
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.3 ст.146, ч.3 ст.15, ч.4 ст.189 КК України, якому продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 09 липня 2022 року включно,
ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 просить ухвалу суду скасувати, постановити нову ухвалу, якою застосувати до обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, або інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.
Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тим, що 18.01.2022 року під час судового засідання ОСОБА_8 було видалено із зали суду, 10.05.2022 року стороною захисту до суду було надано заяву щодо участі обвинуваченого в судовому засіданні в режимі відеоконференції, однак судом було відмовлено в задоволенні цієї заяви.
Зазначає, що до клопотання прокурором не надано додатків на підтвердження існування ризиків, а тому ризики є недоведеними.
Вказує на те, що ризик незаконного впливу на потерпілих, свідків, інших обвинувачених є безпідставним, оскільки прокурором не надано жодної заяви від учасників судового розгляду щодо здійснення на них впливу з боку ОСОБА_8 , окрім того, прокурором зазначено про те, що потерпіла працює у м. Херсон, який є тимчасово окупованою територією.
Стверджує, що ОСОБА_8 відповідно до ст.89 КК України вважається раніше не судимим. Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська щодо ОСОБА_8 дійсно розглядається інше кримінальне провадження, в якому судовий розгляд триває та вина обвинуваченого не доведена.
Посилання прокурора на те, що обвинувачений ОСОБА_8 18.01.2022 року був учасником розбиття скла у конструкції для тримання затриманих під час судового засідання в суді першої інстанції є безпідставним, оскільки ОСОБА_8 жодних активних дій по пошкодженню майна ДСА не робив, окрім того, за цим фактом зареєстроване кримінальне провадження, однак обвинувачення пред`явлено іншій особі.
Вказує на те, що введений на території м. Дніпра комендантський час унеможливлює існування ризику переховування від суду.
Звертає увагу на те, що обвинувачений більше двох років перебуває під вартою.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 травня 2022 року ОСОБА_8 було продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 09 липня 2022 року включно.
Суд першої інстанції в обґрунтування свого рішення зазначив, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшилися і продовжують існувати, оскільки ОСОБА_8 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 146, ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 189 КК України, санкція яких передбачає покарання у вигляді позбавлення волі до 15 років.
При цьому, колегією суддів враховано дані про особу обвинуваченого ОСОБА_8 , який не має міцних соціальних зв`язків, постійного місця роботи і джерела доходу, раніше неодноразово судимий, в тому числі і за вчинення умисних тяжких злочинів проти власності, та злочинів проти життя та здоров`я, судимість за вчинення яких у встановленому законом порядку не знята і не погашена.
Таким чином, наведені дані про особу обвинуваченого в сукупності з суворістю можливого покарання вказують на існування ризиків переховування від суду, незаконного впливу на потерпілу ОСОБА_9 , адже обвинувачений обізнаний про анкетні дані та адреси роботи і місця проживання останньої, а також незаконного впливу на інших обвинувачених у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджання кримінального провадження іншим чином, в тому числі, шляхом навмисного затягування судового розгляду, вчинення іншого кримінального правопорушення.
Окрім того, судом враховано процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_8 як у судовому засіданні 18.01.2022 року, так і у попередніх судових засіданнях, під час яких останній неодноразово висловлювалися нецензурною лайкою як на адресу колегії суддів, так і у бік прокурора, голосно кричав, погрожував фізичною розправою, ОСОБА_8 разом з обвинуваченим ОСОБА_10 ногами розбив захисне скло у місці тримання обвинувачених, за що вказані особи на підставі ухвали суду в порядку ч. 1 ст. 330 КПК України були видалені з зали судового засідання за повторне порушення порядку судового засідання та за даним фактом розпочато кримінальне провадження, відомості про яке 24.01.2022 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000038.
Заслухавши суддю-доповідача, думку обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу захисника та просили її задовольнити, прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що вимоги апеляційної скарги захисника не підлягають задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч.1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Відповідно до матеріалів провадження, на розгляді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська перебуває обвинувальний акт № 0000095 щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.3 ст.146, ч.3 ст.15, ч.4 ст.189 КК України.

З матеріалів провадження вбачається, що ухвалою суду від 20.02.2020 року до обвинуваченого ОСОБА_8 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому продовжувався.

Прокурором в судовому засіданні суду першої інстанції 11.05.2022 року було заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 з підстав наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Розглядаючи вказане клопотання прокурора, для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. ст. 199, 331 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави та умови, за яких продовження строку тримання під вартою є можливим.

Під час апеляційного розгляду ухвали суду встановлено, що зазначені вимоги закону при розгляді клопотання були дотримані в повному обсязі.

Колегія суддів вважає, що, вирішуючи клопотання про продовження тримання обвинуваченого під вартою, судом правильно встановлена наявність ризиків того, що обвинувачений ОСОБА_8 , перебуваючи на свободі, може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілу, свідків та інших обвинувачених у цьому провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжких злочинів, при цьому враховано тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним, поведінку обвинуваченого під час розгляду провадження в суді першої інстанції, а також особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, не має міцних соціальних зв`язків, постійного місця роботи і джерела доходу.
Окрім того, відповідно до вказаного клопотання прокурора, ОСОБА_8 обвинувачується в тому, що він 18.02.2020 року вчинив тяжкі та особливо тяжкі кримінальні правопорушення, перебуваючи під домашнім арештом.
Також слід зазначити, що до ризиків належить наявність введеного в Україні воєнного стану, оскільки вказана обставина суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку, а тому доводи захисника про те, що введений на території м. Дніпра комендантський час унеможливлює існування ризику переховування від суду не заслуговують на увагу.
Доводи апеляційної скарги про те, що ризик незаконного впливу на потерпілу відсутній, оскільки прокурором зазначено, що потерпіла працює у м. Херсон, який є тимчасово окупованою територією, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки в клопотанні прокурора вказано, що потерпіла ОСОБА_9 працює в м. Дніпро (абз.1 а.п.65).
Таким чином, доводи апеляційної скарги захисника щодо відсутності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, є необґрунтованими, оскільки зазначені ризики встановлені в ухвалі суду та підтверджується наданими судом першої інстанції матеріалами, відповідно до яких, заявлені ризики об`єктивно існують і для їх запобігання необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Підстав для застосування судом до ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає, з огляду на вищевикладені обставини.
Крім того, відповідно до рішення ЄСПЛ Ілійков проти Болгарії, суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.
Також, з матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.3 ст.15 ч.4 ст.189 КК України, із погрозою застосування насильства, а тому, відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України, суддя також має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
Доводи захисника про те, що 18.01.2022 року під час судового засідання ОСОБА_8 було видалено із зали суду, 10.05.2022 року стороною захисту до суду було надано заяву щодо участі обвинуваченого в судовому засіданні в режимі відеоконференції, однак судом було відмовлено в задоволенні цієї заяви, колегія суддів вважає такими, що не можуть бути взяті до уваги, оскільки з матеріалів провадження вбачається, що розгляд клопотання відбувався за участю захисника ОСОБА_7 , а тому судом було дотримано право на захист обвинуваченого ОСОБА_8 , який раніше судом був видалений із зали судового засідання як такий, що порушував порядок в судовому засіданні, також дотримано принцип змагальності та рівності процесуальних засобів сторін у справі.
Посилання захисника на те, що до клопотання прокурором не надано додатків на підтвердження існування ризиків є безпідставними, оскільки судом апеляційної інстанції встановлено, що клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 відповідає вимогам ч.3 ст.199 КПК України, так як в ньому, в тому числі, зазначені обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, а також щодо неможливості застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою.
Твердження захисника про те, що обвинувачений ОСОБА_8 18.01.2022 року жодних активних дій по пошкодженню майна ДСА не робив, окрім того, за цим фактом зареєстроване кримінальне провадження, однак обвинувачення пред`явлено іншій особі, колегія суддів вважає таким, що не є підставою для зміни запобіжного заходу.
Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_8 відповідно до ст.89 КК України є раніше не судимим, а також, що Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська щодо ОСОБА_8 розглядається інше кримінальне провадження, однак судовий розгляд триває та вина обвинуваченого не доведена, колегія суддів вважає такими, що не зменшують заявлені у кримінальному провадженні ризики.
Посилання захисника на те, що обвинувачений ОСОБА_8 більше двох років перебуває під вартою не є підставою для застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу або скасування запобіжного заходу, оскільки розгляд кримінального провадження триває, встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а також з урахуванням воєнного стану.
Отже, на думку колегії суддів, суд першої інстанції, приймаючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_8 строку тримання під вартою, повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу обвинуваченого, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
Будь-яких порушень КПК України при постановленні оскарженої ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому за наслідками апеляційного розгляду колегія суддів вважає необхідним ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 травня 2022 року залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 травня 2022 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.
Судді:

____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4